Справа № 310/14/14-к
ВИРОК

Іменем України

03 лютого 2014 року Бердянський
міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової
Л.В.

при секретарі Рибалка Н.М.

за участю прокурора Полозюк Є.Ю.

за участю потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Бердянську
кримінальну справу № 310/116/14-к рік по
обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Бердянськ Запорізької
області, громадянин України, українець,
освіта середня-спеціальна, не
одружений, неповнолітніх дітей не має,
не працює, зареєстрований і проживає за
адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого:

1. 19.02.2003 року Бердянським міським
судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК
України до 3 років позбавлення волі з
застосуванням ст.75 КК України з
іспитовим строком на 1 рік;

2. 15.10.2003 року Комунарським
районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309,
ст. 71 КК України до 3 років 1 дня
позбавлення волі, постановою
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 11.05.2005 року на
підставі ст.82 КК України не відбуту
частину покарання змінено на обмеження
волі;

3. 18.03.2008 року Бердянським міським
судом Запорізької області за ч.2 ст.186 КК
України до 4 років позбавлення волі з
застосуванням ст.75 КК України з
іспитовим строком на 2 роки;

4. 31.10.2008 року Бердянським міським
судом Запорізької області за ч.2 ст.185,
ст.71 КК України до 4 років 6 місяців
позбавлення волі, звільнений 22.02.2013
року за закінченням строку відбування
покарання;

5. 13.12.2013 року Бердянським міським
судом Запорізької області за ч.2 ст.185,
ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років
позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3
ст.185 КК України,

суд

ВСТАНОВИВ:

19.11.2013 року приблизно о 03 годині ОСОБА_2,
діючи умисно, з корисливих мотивів, з
метою вчинення таємного викрадення
чужого майна, будучі впевненим, що за
його злочинними діями ніхто не
спостерігає, через огорожу проник на
територію будинку АДРЕСА_2, де через
незачинені вхідні двері проник до
квартири НОМЕР_1, звідки повторно,
таємно, викрав майно, належне ОСОБА_1, а
саме: чоловічу куртку вартістю 300
гривень; карту пам'яті «USB» об'ємом 4 Гб
вартістю 50 гривень; грошові кошти на
загальну суму 3300 гривень; одну пару
кросівок вартістю 120 гривень; цифровий
фотоапарат «Canon IXUS 105» в комплекті з
картою пам'яті «SD» загальною вартістю
1000 гривень; чоловічу сумочку, гаманець,
ключі від автомобіля, одну пару
чоловічих туфель та чохол, які
матеріальної цінності для потерпілого
ОСОБА_1 не мають.

Відразу після цього ОСОБА_2 з місця
злочину з викраденим майном зник,
розпорядившись ним на власний розсуд,
чим завдав потерпілому ОСОБА_1 майнову
шкоду на загальну суму 4770 гривень.

У пред'явленому звинуваченні
обвинувачений ОСОБА_2 свою вину, при
вказаних у вироку обставинах, за ч.3 ст.
185 КК України визнав повністю. У
скоєному він розкаюється, просить суд
суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_1 пояснив суду, що
цивільний позов він до початку
судового розгляду не заявляв, буде
заявляти в порядку цивільного
судочинства. З думкою прокурора про
призначення покарання обвинуваченому
він повністю згоден.

Інші докази судом не
досліджувалися через ст. 349 КПК України,
які всіма учасниками судового розгляду
визнані і не оспорюються. При цьому
судом з'ясовано чи правильно розуміють
учасники процесу зміст цих обставин, чи
немає сумнівів в добровільності і
істинності їх позицій, при цьому судом
роз'яснено, що вони будуть позбавлені
права оскаржити ці обставини в
апеляційному порядку.

Оцінюючи в сукупності всі обставини по
справі суд приходить до висновку, що
вина обвинуваченого ОСОБА_2 в
здійсненні злочину, передбаченого ч.3
ст. 185 КК України доведена і його дії
правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК
України, як таємне викрадення чужого
майна ( крадіжка), вчинена повторно,
поєднана з проникнення у житло.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує, що
він щиро розкаюється в скоєному,
задовільно характеризується по місцю
мешкання, як пом'якшувальні вину
обставини.

Разом з тим суд приймає до уваги
рецедів злочинів, як обтяжливі вину
обставини.

Розглядаючи особу обвинуваченого
ОСОБА_2 суд бере до уваги, що
обвинувачений суспільно-корисною
працею офіційно не займався.

При призначенні покарання, суд
враховує характер і ступень тяжкості
злочину, конкретні обставини справи,
вказані дані про особу ОСОБА_2, його
відношення до скоєного та вважає, що
виправлення і перевиховання
обвинуваченого ОСОБА_2 можливо без
ізоляції від суспільства, призначивши
покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК
України та застосувавши ч.4 ст.70 КК
України, враховуючи, що обвинувачений
ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч.3
ст.185 КК України до постановлення
вироку Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 13.12.2013
року.

При сукупності злочинів, коли
застосовується принцип повного або
часткового складання покарань, суд
враховує в повному обсязі розмір
покарань, призначених за попереднім і
новим вироками. Тому суд зобов'язаний
при призначенні остаточного покарання
за сукупністю злочинів, передбаченою
ч.4 ст.70 КК України - зарахувати строк
відбування покарання за першим вироком
з 13.12.2013 року по 28.01.2014 року ( строк
тримання під вартою, обраний ухвалою
суду від 28.01.2014 року по даному
кримінальному провадженню)
зараховувати в строк остаточного
покарання.

Цивільний позов по справі не
заявлений.

Судових витрат по справі не має.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК
України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчинені
злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК
України і призначити йому покарання у
вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України
призначити покарання по сукупності
злочинів шляхом часткового
приєднання не відбутої частині
покарання за вироком Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 13.12.2013 року , остаточно
призначити покарання у вигляді три
роки шість місяців позбавлення волі з
відбуванням покарання в
кримінально-виконавчій установі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2
обчислювати з 28 січня 2014 року.

Зарахувати ОСОБА_2 в строк відбуття
покарання утримання під вартою з 13.12.2013
року по 28.01.2014 року.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційний суд Запорізької області
через Бердянський міськрайонний суд
протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, у разі подання апеляційної
скарги вирок, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається ОСОБА_2 і
прокурору.

Суддя