Справа № 161/8651/15-к
Провадження № 1-кп/161/440/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001292 від 10 травня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ківерці Волинської області та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з вищою освітою, неодруженої, не працює, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_5 , 10 травня 2015 року, близько 14 год. 00 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у торговому контейнері АДРЕСА_2 , приміряючи брюки за ширмою, шляхом вільного доступу з полички, намагалася таємно викрасти один комплект жіночого спортивного костюму синього кольору з рожевими вставками, вартістю 295 грн., один комплект жіночого спортивного костюму чорного кольору з лимонно-салатовими вставками, вартістю 295 грн., дві поліетиленові упаковки з чоловічими шкарпетками марки "Найк", у загальній кількості 24 пари, вартістю 8 грн. 67 коп. кожна, на загальну суму 798 грн. 08 коп., що належать ОСОБА_4 , які сховала у свою сумку для подальшого їх винесення з контейнера, однак злочин нею не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, оскільки вона не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, так як була затримана безпосередньо в контейнері №301 його продавцем ОСОБА_6 , чим намагалася завдати ОСОБА_4 майнової шкоди на вищевказану суму.
Органом досудового розслідування, вказані умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковані як вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, які направлені на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), але не були закінченими з причин, що не залежали від її волі, оскільки остання не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

27 травня 2015 року під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, згідно з якої, остання беззаперечно визнала себе винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_5 призначається покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Зазначеною угодою також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, потерпілого, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.

Потерпілий та обвинувачена в підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити угоду про примирення, прокурор не заперечувала.

Судом роз`яснені обвинуваченій ОСОБА_5 та потерпілому ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а також положення ст. 474 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження та перевіривши угоду про примирення, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та повністю підтвердила обставини його вчинення. У вчиненому щиро розкаялася, зазначаючи, що примирилася із потерпілим та погоджується на призначення узгодженого покарання.

У відповідності до вимог ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчинений ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості.

В даному випадку судом роз`яснено обвинуваченій та потерпілому правові наслідки затвердження угоди, перевірено відповідність угоди фактичним обставинам справи, а також добровільність позицій сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченою і призначення обвинуваченій узгодженого покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових злочинів, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів, які підлягають поверненню потерпілому та на підставі ст. 122 КПК України приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення товарознавчої експертизи, які слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 371, 468, 473-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 27 травня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001292 від 10 травня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України між потерпілим ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_5 .

Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази: один комплект жіночого спортивного костюму синього кольору з рожевими вставками, один комплект жіночого спортивного костюму чорного кольору з лимонно-салатовими вставками, дві поліетиленові упаковки з чоловічими шкарпетками марки "Найк", у загальній кількості 24 пари повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення товарознавчої експертизи в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) грн. 04 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайоного суду ОСОБА_1