Справа №1-2/1999 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 11-о/788/5/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали судової колегії по кримінальним справам Сумського обласного суду від 05 серпня 1999 року відносно

ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешканця п. Барчани Харківського району

Харківської області,

ВСТАНОВИЛА:
03 квітня 2015 року до Апеляційного суду Сумської області надійшла заява від ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали судової колегії у кримінальних справах Сумського обласного суду від 05.08.1999 року.

Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_6 мотивує тим, що обласний суд за результатами розгляду його касаційної скарги на вирок Охтирського районного суду Сумської області від 30 червня 1999 року, виніс ухвалу в якій знову спотворили висновки лінгвістичної експертизи, оскільки вказано, що вислови, які допускав засуджений ОСОБА_6 в своїх скаргах, заявах, клопотаннях, та листах є в данному випадку образи суддів у зв`язку з їх діяльністю по здійсненню правосуддя, що підтверджується і висновком лінгвістичної експертизи. Зазначає, що експертом ОСОБА_7 не вказано в експертному висновку що будь-які вирази ( слова) являються образами суддів, крім того, даний факт ОСОБА_7 підтвердив також і в листі від 03 квітня 2000 року. Звертає увагу на те, що справа переглядалася за касаційною скаргою без присутності прокурора, його як засудженої особи і його захисника. З огляду на викладене, ОСОБА_6 вважає, що наведене, є нововиявленими обставинами, а тому просить переглянути ухвалу судової колегії у кримінальних справах Сумського обласного суду від 05.08.1999 року.

Заслухавши доповідь судді про доводи які викладені в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, думку прокурора, про те що заява ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає так як наведені ним доводи не є нововиявленими обставинами, які передбачені ст. 459 КПК України, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи які наведенні в заяві ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України до нововиявлених обставин відносяться:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Тобто, обов`язковою умовою перегляду вироку чи ухвали за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування судового рішення повинні бути абсолютно новими, суттєвими та раніше невідомими слідчим органам та суду, тобто такими, що раніше не фігурували в матеріалах справи та потребують окремого дослідження. При цьому, такі нововиявлені обставини як штучне створення або підроблення доказів, неправильний переклад висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, завідомо неправильний висновок і пояснення судового експерта, зловживання прокурорів, слідчого, суддів повинні бути установлені вироком суду, а при неможливості його постановлення матеріалами розслідування слідчих.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Охтирського районного суду Сумської області від 30 червня 1999 року ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений:

за ст. 176-3 КК України ( 1990 року ) до 1 року виправних робіт з утриманням 20 % заробітку на користь держави;

за ст. 176-3 КК України ( 1995 року) до 1 року виправних робіт з утриманням 20 % заробітку на користь держави;

за ст. 176-3 КК України ( 1996 року ) до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно було визначено до відбування 2 роки позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній трудовій колонії загального режиму.

На підставі ст. 7 п. «а» Закону України Про амністію від 24 липня 1998 року, строк покарання ОСОБА_6 , було скорочено наполовину і до відбування призначено 1 рік позбавлення волі, у виправній трудовій колонії загального режиму.

Ухвалою судової колегії у кримінальних справах Сумського обласного суду від 05.08.1999 року, вирок Охтирського районного суду Сумської області від 30 червня 1999 року було змінено. Пом`якшено ОСОБА_6 покарання за ст. 176-3 КК України ( 1996 року ) і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 42 КК України остаточно визначено до відбуття ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення на строк 1 рік і 6 місяців у виправній трудовій колонії загального режиму. Відповідно до п. «а» ст. 7 Закону України «Про амністію» від 24 липня 1998 року було скорочено строк покарання засудженому ОСОБА_6 наполовину і визначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 9 місяців у виправній трудовій колонії загального режиму.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 , визнано винним у тому, що протягом 23 серпня 1990 року 18 жовтня 1997 року, систематично, в письмовому виді, з метою приниження честі та гідності голови Харківського обласного суду ОСОБА_8 , заступника Харківського обласного суду ОСОБА_9 , судді Харківського обласного суду ОСОБА_10 та судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_11 ображав їх у зв`язку з діяльністю по здійсненню правосуддя. Він направляв до районних судів м. Харкова, Харківського обласного суду, Верховного Суду України, органів юстиції Харківської області, районних прокуратур м. Харкова, засобів масової інформації та інші відомства заяви, скарги, пояснення, листи клопотання, у яких використовував висловлювання, які носили образливий характер.

05 серпня 1999 року ухвалою судової колегії у кримінальних справах Сумського обласного суду підтверджено висновок суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_6 , в умисній образі суддів у зв`язку з їх діяльністю по здійсненню правосуддя підтверджена показами потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , а також висновками лінгвістичної та культурологічної експертиз, згідно з якими висловлювання, які допускав засуджений ОСОБА_6 в своїх скаргах, заявах, клопотаннях, та листах є в данному випадку образи суддів у зв`язку з їх діяльністю по здійсненню правосуддя.

Крім того, колегія суддів у кримінальних справах Сумського обласного суду, на спростування доводів касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 , вказала на лист Національної юридичної академії України про те, « що і після поглибленого обговорення діянь передбачених ст.176-3 КК України, кафедра кримінального права Національної юридичної академії України прийшла до висновку, що фраза «суддя-фальсифікатор» не носить образливого характеру, оскільки виходить за межі наукової консультації, і являється оціночним поняттям, так як необхідно виходити із сукупності обставин справи. У листі Національної юридичної академії України, на який посилається ОСОБА_6 , начебто як на новий доказ на підтвердження його провини у вчиненому фактично мова про розмежування злочинів, за своїми ознаками, які передбачені ст. 126 і ст. 176-3 КК України і кафедра роз`яснила, що вираз «суддя - фальсифікатор» є оціночним і підлягає оцінці у сукупності з іншими конкретними обставинами справи (том. 1 а.с. 35-36).

На підставі аналізу нововиявлених обставин, перелік яких наведено у частині 2 ст. 459 КПК України, колегія суддів вважає, що наведені в заяві ОСОБА_6 , доводи в тому числі і висновок лінгвістичної експертизи, не є нововиявленими обставинами, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і його перегляду касаційною інстанцією 5 серпня 1999 року і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Доводи заяви ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали судової колегії по кримінальним справам Сумського обласного суду від 5 серпня 1999 року про те, що справа переглядалася за касаційною скаргою без присутності прокурора, його як засудженої особи і його захисника, колегія суддів також не бере до уваги, так як зловживання прокурорів, слідчого, суддів повинні бути установлені вироком суду, а при неможливості його постановлення матеріалами розслідування слідчих, про те таких відомостей і даних заявником не надано.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_6 про перегляду ухвали судової колегії по кримінальним справам Сумського обласного суду від 5 серпня 1999 рок за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст.404-407, 419, 459, 466, 532 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Заяву ОСОБА_6 , про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали судової колегії по кримінальним справам Сумського обласного суду від 5 серпня 1999 року залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3