НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2008 року
справа № 1-39/08 м.
Нововолинськ

Нововолинський міський суд
Волинської області в складі :

головуючого Свередюка А.В.

при
секретарі
Гнатюк К.В.

за
участю прокурора Смаля
О.І.

підсудної ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Нововолинську кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Нововолинська, українки,
громадянки України, одруженої, на утриманні одна неповнолітня дитина, освіта
професійно-технічна, працюючої директором ПП "Альва", не судимої,
проживаючої м.Нововолинськ, АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1
ст. 172 КК України,

встановив:

Підсудна ОСОБА_1 працюючи директором ПП "Альва", будучи службовою
особою, наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими
функціями, в тому числі по дотриманню законодавства про працю, протягом
2006-2007 років для забезпечення роботи підприємства, шляхом укладення трудових
договорів використовувала працю найманих працівників ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14.

Так, підсудна ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 95 КЗпП України, Закону України
«Про індексацію грошових доходів населення», ст. 34 Закону України «Про оплату
праці», постанови Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року «Про
затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» не
проведено індексацію заробітної плати працівникам підприємства в квітні, травні
2006 року, в результаті чого ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
недоотримали по 14,94 грн. ОСОБА_3 - 16,22 грн., ОСОБА_10 - 9,06 грн., ОСОБА_6
- 7,47 грн., ОСОБА_8, ОСОБА_12 по 16,53 грн.

Крім того, підсудна ОСОБА_1, свідомо знаючи, що вона, як директор
підприємства повинна забезпечувати найманим працівникам заробітну плату не
нижче законодавчо встановленого розміру,
в порушення вимог п. 1 ст. 95 КЗпП України, ст. 3 Закону України «Про
оплату праці», п.5.4 Статуту підприємства у грудні 2006 року виплатила
працівникам заробітну плату нижчу від законодавчо встановленого розміру
мінімальної заробітної плати, внаслідок чого працівники ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_14. недоотримали по 29,32 грн. кожна.

Також,
підсудна ОСОБА_1, в порушення ст. 3, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки»
при звільненні працівників не забезпечила нарахування та виплати їм грошової
компенсації за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, внаслідок чого
при розрахунку в травні 2006 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 неотримали компенсації за невикористану відпустку в сумі
353,76 грн. кожна, ОСОБА_5 - 412,72 грн., ОСОБА_8 - 324,28 грн., ОСОБА_6 -
117,92 грн., в червні 2006 року ОСОБА_3 неотримала компенсації за невикористану
відпустку в сумі 382,98 грн., ОСОБА_7 - 162,03 грн., ОСОБА_10 - 58,92 грн.,
ОСОБА_12 - 117,84 грн., ОСОБА_14. - 210 грн., у квітні 2006 року ОСОБА_6 - 143
грн., в січня 2006 року ОСОБА_9 в сумі 202,44 грн., в серпні 2007 року ОСОБА_8
в сумі 161,33 грн., ОСОБА_13 - 264 грн., чим грубо порушила діюче законодавство
про працю. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172 КК України.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_1
свою вину у вчиненні злочину визнала повністю. Не заперечила, що допустила
порушення вимог законодавства про працю. Зазначила, що на даний час виявлені,
під-час перевірки, порушення законодавства про працю, усунуті. У вчиненому щиро
кається.

Потерпілі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 показали, що їм не виплачували індексацію та компенсацію за
невикористану відпустку, однак на даний час їм все виплачено і претензій до
підсудної ОСОБА_1 не мають.

Підсудна ОСОБА_1 в судовому засіданні
заявила клопотання про закриття кримінальної справи та звільнення її від
кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв'язку з дійовим
каяттям. Своє клопотання мотивувала тим, що вчинила злочин невеликої тяжкості,
вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаялася у
скоєному, активно сприяла розкриттю злочину, відшкодувала шкоду, завдану
працівникам підприємства.

Прокурор не заперечує щодо закриття кримінальної справи за дійовим каяттям
згідно ст. 45 КК України і вважає, що є всі підстави для закриття справи,
оскільки підсудна вчинила злочин невеликої тяжкості, щиро розкаюється,
притягується до кримінальної відповідальності вперше, відшкодувала шкоду,
завдану працівникам підприємства.

Відповідно
до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості,
звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення
злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю
відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Заслухавши підсудну, потерпілих, думку
прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про
можливість застосування ст. 45 КК України до ОСОБА_1 і звільнення її від
кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. 72, 282 КПК
України, ст. 45 КК України, суд,

постановив:

Закрити кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172 КК
України у зв'язку з дійовим каяттям, звільнивши її від кримінальної
відповідальності.

Міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд скасувати.

На постанову може бути подано апеляції
протягом семи діб з дня її винесення до апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський міський суд.

Головуючий підпис

Згідно
з оригіналом

Суддя А.В.
Свередюк