Справа № 442/1920/14-к
Провадження № 1-кп/442/11/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого : ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000487 від 07.03.2014 року відносно,-

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

українця, громадянина України, уродженцю с.Струсів,

Теребовлянського району, Тернопільської області,

проживаючого

АДРЕСА_1 , не одруженого, з вищою освітою,

не військовозобов`язаного, позапартійного, на підставі ст. 89

КК України, раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, -

кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001997 від 29.03.2013 року відносно,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , україня, громадянина України, уродженцю м.

Дрогобич, Львівської області, проживаючого

АДРЕСА_2 , не одруженого ,

працюючого медичним братом санаторію «Нафтуся

Прикарпаття», військовозобов`язаного, позапартійного, раніше

не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального

правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_8 , 30 серпня 2013 року приблизно о 05 год. 00 хв., в групі осіб з ОСОБА_7 , знаходячись на автобусній зупинці, розташованій по вул. Лесі Українки у м. Дрогобичі Львівської області навпроти колишнього кінотеатру "Прометей", грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно пристали до ОСОБА_9 , образливо чіплялись до нього та виражались в його адресу нецензурними словами. На зауваження ОСОБА_9 припинити протиправні дії ОСОБА_10 та ОСОБА_7 не реагували та продовжуючи свої хуліганській дії, наздогнали ОСОБА_9 , котрий з метою уникнення подальшого конфлікту намагався втекти та підбіг до автомобіля марки "Мазда", р.н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , який знаходився поблизу автобусної зупинки. При цьому ОСОБА_7 перешкодив ОСОБА_9 сісти у вказаний автомобіль та утримував ногою дверку автомашини, а ОСОБА_10 , виконуючи вказівку останнього, схопив ОСОБА_9 за ліву руку та викрутив її назад. Проявляючи особливу зухвалість ОСОБА_7 з застосуванням фізичної сили запхав ОСОБА_9 у рот конфету «Льодяник» та умисно наніс йому удар кулаком правої руки в обличчя. Після того як ОСОБА_9 вдалось вирватись, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , наздогнали його на проїжджій частині дороги поблизу торгового центру "Рукавичка", що в м. Дрогобичі та стали наносити йому удари руками та ногами по різних частинах тіла. Зокрема, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 один удар ногою ззаду в ділянку сідниць, в результаті чого потерпілий впав на асфальтне покриття дороги, після чого разом з ОСОБА_8 почали наносити лежачому на землі ОСОБА_9 ряд ударів ногами в ділянку грудної клітки, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - забою головного мозку легкого ступеня, забійних ран на верхній та нижній губі травматичного періодонтиту першого, другого, третього зубів на верхній щелепі зліва, першого та другого зубів на верхній щелепі справа, і які по ступеню тяжкості згідно висновку експерта №826 від 16.12.2013 року відносяться до: закрита черепно-мозкова травма - до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я; травматичний періодонтит першого, другого, третього зубів на верхній щелепі зліва, першого та другого зубів на верхній щелепі справа - до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я; забійні рани на верхній та нижній губі - до категорії легких тілесних ушкоджень; перелому сьомого ребра зліва по середньо-аксилярній лінії з ознаками неповної консолідації процесу - до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що викликали тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 30 серпня 2013 року близько 05 год. 00 хв., в групі осіб з ОСОБА_8 , знаходячись на автобусній зупинці, розташованій по вул. Лесі Українки у м. Дрогобичі Львівської області навпроти колишнього кінотеатру "Прометей", грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно пристали до ОСОБА_9 , образливо чіплялись до нього та виражались в його адресу нецензурними словами. На зауваження ОСОБА_9 припинити протиправні дії ОСОБА_12 та ОСОБА_10 не реагували та продовжуючи свої хуліганській дії, наздогнали ОСОБА_9 котрий з метою уникнення подальшого конфлікту намагався втекти та підбіг до автомобіля марки "Мазда", р.н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_13 , який знаходився поблизу автобусної зупинки. При цьому ОСОБА_7 перешкодив ОСОБА_9 сісти у вказаний автомобіль та утримував ногою дверку автомашини, а ОСОБА_10 , виконуючи вказівку останнього, схопив ОСОБА_9 за ліву руку та викрутив її назад. Проявляючи особливу зухвалість ОСОБА_7 з застосуванням фізичної сили запхав ОСОБА_9 у рот конфету «Льодяник» та умисно наніс йому удар кулаком правої руки в обличчя. Після того як ОСОБА_9 вдалось вирватись, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , наздогнали його на проїжджій частині дороги поблизу торгового центру "Рукавичка", що в м. Дрогобичі та стали наносити йому удари руками та ногами по різних частинах тіла. Зокрема, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 один удар ногою ззаду в ділянку сідниць, в результаті чого потерпілий впав на асфальтне покриття дороги, після чого разом з ОСОБА_8 почали наносити лежачому на землі ОСОБА_9 ряд ударів ногами в ділянку грудної клітки, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - забою головного мозку легкого ступеня, забійних ран на верхній та нижній губі травматичного періодонтиту першого, другого, третього зубів на верхній щелепі зліва, першого та другого зубів на верхній щелепі справа, і які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, перелому сьомого ребра зліва по середньо-аксилярній лінії з ознаками неповної консолідації процесу, які в сукупності, згідно висновку експерта №826 від 16.12.2013 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що викликали тривалий розлад здоров`я.

Крім цього, 30 серпня 2013 року близько 05 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_7 знаходячись на автобусній зупинці №2, що по вул. Л. Українки у м. Дрогобичі, Львівської області, під час вчинення хуліганських дій стосовно ОСОБА_9 умисно наніс йому удар кулаком правої руки в обличчя та декілька ударів правою ногою в ділянки сідниць та грудної клітки зліва, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому сьомого ребра зліва по середньо-аксилярній лінії з ознаками неповної консолідації процесу, які згідно висновку експерта №826 від 16.12.2013 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що викликають тривалий розлад здоров`я

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав частково та суду пояснив, що з ОСОБА_7 , познайомився в той вечір. Знаходячись 30 серпня 2013 року близько 05 год. 00 хв на автобусній зупинці №2, що по вул. Л. Українки у м. Дрогобичі, Львівської області, разом з ОСОБА_7 побачили потерпілого ОСОБА_9 , який розмахував посвідченням працівника міліції. Маючи юридичну освіту вирішив, що працівник міліції перевищує свої службові обов`язки і у нього до цієї особи склалася недовіра , оскільки останній принизив його та його честь і гідність, словесно погрожував в його сторону. Ударів потерпілому він не наносив, те що він його тримав, він не заперечує. Ініціатором цих подій був потерпілий ОСОБА_9 , який сказав, щоб вони забиралися звідти. Він постійно тримав потерпілого , який виривався, а ОСОБА_7 намагався дозвонитися в міліцію. Цивільний позов не визнає, у вчиненому розкаюється, просить вибачення у потерпілого та просить суд його суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 30 серпня 2013 року 05 год. 00 хв., він знаходився на автобусній зупинці №2, що по вул. Л. Українки у м. Дрогобичі, Львівської області разом із ОСОБА_8 .. Там побачили потерпілого ОСОБА_9 , який розмахував посвідченням працівника міліції. Вирішили перевірити це посвідчення. Коли потерпілий підійшов до машини таксі, першим до нього підійшов ОСОБА_8 , а він залишився на тротуарі. Потерпілий з ОСОБА_8 почали шарпатися , а він вирішив викликати працівників міліції. Коли потерпілий кричав, ОСОБА_8 тримав його за руку та дав йому цукерку, що той не кричав. Потерпілий цукерку виплюнув та почав виривався. Він теж допомагав тримати потерпілого, коли той намагався відкрити двері машини таксі , він коліном тримав двері . Коли потерпілий вирвався та почав тікати, наніс декілька ударів. Ініціатором всього цього був ОСОБА_8 , який теж наносив удари. Ніяких грошей та речей у потерпілого не брали, цивільний позов не визнає. У вчиненому розкаявся, просить вибачення у потерпілого та просить суворо не карати та застосувати до нього Закон України « Про амністію у 2014 році « .

Однак не зважаючи на частково не визнання своєї вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та визнання повністю своєї вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 ч.1 ст.122 КК України, їх вина підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
Поясненнями потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, 30 серпня 2013 року близько 04:50 год. він вийшов із свого будинку та направився в сторону магазину «Океан», а саме в напрямку дитячої поліклініки, де стоять таксисти. Так рано він вийшов із будинку в зв`язку з тим, що мав намір їхати у м. Львів. Підійшовши до автобусної зупинки №2, що по вул. Л. Українки у м. Дрогобичі, Львівської області побачив, що стоїть один автомобіль марки «Мазда» світлого кольору, а саме таксист. Підійшовши до нього, він його запитав скільки буде коштувати те, щоб під`їхати на вокзал, на що останній йому відповів, що це буде коштувати 20 гривень. Тоді він заглянув у кишені і виявив тільки 10 гривень, про що повідомив вказаного таксиста. На його слова таксист сказав, що за 10 гривень він його нікуди не повезе. Після цього він відійшов від нього на відстань близько 20м. Відійшовши на вказану відстань він знаходився на зупинці, де зупиняються маршрутки №2. Простоявши декілька хвилин, почув ззаду себе чоловічий голос, який сказав, як він зрозумів в його сторону, - «що я за один і що я тут роблю». Обернувшись, побачив, що це двоє невідомих йому осіб чоловічої статті, які наближалися до нього зі сторони площі в м. Дрогобичі. На їхні запитання він зразу ж витягнув своє пенсійне посвідчення « полковника міліції» та показав їм. Один із них, старший який був віком біля 40 років, зараз він вже знає , що це був ОСОБА_7 , намагався своєю рукою забрати в нього його і він зразу ж посвідчення заховав у внутрішню кишеню своєї шкірної куртки, в яку він був одягнений. В цей момент ОСОБА_7 взяв в нього з голови капелюха та кинув в напрямку таксиста і який зупинився зверху на автомобілі. Після цього, як він заховав посвідчення, то ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 повідомили йому, щоб він зняв все золото, яке в нього є. Почувши це, та щоб уникнути конфлікту, він підбіг назад до таксиста який там стояв, а саме до автомобіля марки «Мазда» і підбігши до нього, намагався відчинити передні пасажирські двері для того, щоб присісти в автомобіль і в цей час ОСОБА_7 , зразу ж притиснув двері назад своїм коліном та сказав, що він нікуди не поїде до тих пір поки не віддасть все золото. Тоді ОСОБА_8 викрутив йому ліву руку назад і тримав його, а ОСОБА_7 розгорнув якусь цукерку і засунув йому до рота. В роті він почув смак шоколаду і зразу ж її виплюнув ОСОБА_7 в обличчя. Після цього коли ОСОБА_8 тримав, ОСОБА_7 наніс йому удар правою рукою, а саме кулаком в область обличчя та носа . Від вказаного удару у нього бризнула кров. Тоді він вирвався та почав втікати. Коли біг, почув удар ззаду удар по голові кулаком, від чого впав обличчям в низ до асфальту. Коли він лежав на вказаній дорозі, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 , щоб той його тримав, а він виб`є з нього з пальців рук золоту печатку. Однак їм цього не вдалося зробити. Тоді почали копати його по грудній клітці та інших ділянках тіла. В подальшому ОСОБА_7 витягнув зі своєї кишені металеві ножиці по металу, та сказав ОСОБА_8 , щоб той виглянув йому язик, для того щоб його відрізати, інакше він все розповість. Через деякий час підішли працівники міліції та доставили його та обвинувачених в чергову частину Дрогобицького МВ, де він написав заяву та дав відповідні пояснення. Вважає, що дії обвинувачених кваліфіковано не правильно, слід перекваліфікувати на розбій групою осіб (ч.2 ст. 187 КК України) та обвинувачених суворо покарати. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити.

Поясненнями свідка ОСОБА_14 , який суд пояснив, що він перебуває на посаді інспектора патрульної служби Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області в званні старшого сержанта міліції. 29.08.2013 року о 20 год. він спільно із ОСОБА_15 заступили на службу по охороні громадського порядку на маршруті патрулювання № 1 м. Дрогобича, що охоплює зону вулиць центральної частини міста. Приблизно о 05 год. 30 хв. ранку, 30 серпня 2013 року вони проходили по Площі Ринок в м. Дрогобичі біля магазину «Ромашка», як в цей час до них зателефонував на мобільний телефон помічник оперативного чергового Дрогобицького MB ГУМВС України у Львівській області та повідомив, що про вул. Л.Українки навпроти супермаркету «Рукавичка» двоє невідомих осіб наносять тілесні ушкодження громадянину. Після даного дзвінка вони швидко прослідували за даною адресою та вийшли біля зупинки маршрутного таксі №2, де побачили, що з правої сторони, а саме на відстані близько 10-15 метрів в їх сторону від пішохідного переходу невідомий громадянин, як згодом дізналися ОСОБА_7 наносить тілесні ушкодження, а саме правою ногою наносив удари потерілому ОСОБА_9 , який в цей час стояв та кричав на допомогу, та тілесні ушкодження нікому у відповідь не наносив. Коли вони підбігли до них, ОСОБА_16 припинив наносити удари. Також в цей час на протилежній стороні дороги на відстані приблизно 10 метрів від ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вони побачили ще одного чоловіка, згодом дізнавшись, що це ОСОБА_8 . Вони підійшли до ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та розборонили їх, він тримав за плечі ОСОБА_16 , а ОСОБА_18 стояв біля потерпілого. В цей час ОСОБА_17 сказав, що в його побитті також приймав участь і ОСОБА_10 , а тому вони покликали і його. Нечай підійшов до них та вони почали розпитувати учасників конфлікту, що трапилось. ОСОБА_17 розповів, що дані двоє чоловіків підійшовши до нього, почали чіплятися, а згодом двоє почали наносити йому тілесні ушкодження. Цісельський та ОСОБА_19 же пояснили, що ОСОБА_17 був ініціатором конфлікту та пред`явив їм якесь посвідчення, що і стало причиною конфлікту. Також ОСОБА_16 та ОСОБА_19 казали, що вони не спричиняли тілесні ушкодження ОСОБА_17 . Оскільки розібратися на місці події вони не змогли, тому всіх учасників конфлікту було доставлено в чергову частину Дрогобицького МВ для подальшого вияснення обставини.

Аналогічними поясненнями свідка ОСОБА_15 , останній крім вище вказаного зазначив, що до них зателефонував на мобільний телефон помічник оперативного чергового Дрогобицького MB ГУМВС України у Львівській області та повідомив, що нібито по вул. Л.Українки навпроти супермаркету «Рукавичка» невідома особа розмахує підробленим посвідченням та двоє невідомих осіб наносять тілесні ушкодження громадянину. Точно вказати він не зміг, так як вже не пам`ятає.

Поясненнями свідка ОСОБА_11 який суду пояснив, що 30 серпня 2013 року приблизно 4 год. ранку , він сидів у автомобілі марки "Мазда", р. НОМЕР_2 ,, який знаходився поблизу автобусної зупинки та спав. Підійшов потерпілий ОСОБА_9 , який попросив його відвезти на вокзал, він відмовив, оскільки у нього не було грошей. Коли підійшов вдруге до машини, йому не давали сісти в машину, два силуєти, хто там був він не бачив , з машини він не виходив. Хлопці кричали «забирай ксіву» , почали боротися, завалили на землю, хтось із них сів зверху, хто саме він не бачив. Він дзвонив в міліцію та ніяк не міг дозвонитися. А потім він поїхав, коли уже вертався, то бачив, що потерплий, хлопці та працівники міліції йшли по дорозі .

Поясненнями експерта ОСОБА_20 , який суду пояснив, що висновки експертів № 826 від 16.12.2013 року, № 744 від 11.11.2013року підтримав, та суду пояснив, що потерпілий знаходився на лікування більше місяця. Лікарі не могли розібратися з діагнозом потерпілого ОСОБА_9 . При його огляді він скаржився на болі в животі , які могли і бути при переломі ребра. Ренген міг і не показати перелом ребра, однак потерпілий поїхав у м.Львів та зробив коп`ютерну томографію органів грудної порожнини від 03.10.2013 року, де був виявлений перелом VII ребра зліва. При огляді такого факту виявлено не було, однак його виключити із тілесних ушкоджень не можливо, оскільки такий мав місце. Перебуваючи в лікарні потерпілому не надавали допомогу при переломі ребра, а тому аж через місяць і було виявлено ознаки зростання ребер. Крім того пояснив, що не завжди від ударів утворюються синці.

Письмовими доказами - матеріалами кримінального провадження зокрема :
Висновком експерта № 826 від 16.12.2013 року, згідно якого у громадянина ОСОБА_9 67- ми років , виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми забою головного мозку легкого ступеня , забійних ран на верхній та нижній губі, травматичного періодонтиту першого , другого , третього зубів на верхній щелепі зліва , першого та другого зубів на верхній щелепі справа. Вище вказані тілесні ушкодження могли виникнути незадовго до поступлення в лікарню, внаслідок контакту з твердими тупим предметом і по ступеню тяжкості відносяться до : закрита черепно мозкова травма до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткотривалий розлад здоров`я, травматичний періодонтит першого, другого, третього зубів на верхній щелепі зліва , першого та другого зубів на верхній щелепі справа до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткотривалий розлад здоров`я: забійні рани та верхній та нижній губі до категорії легких тілесних ушкоджень. Лікарем рентгенологом в Дрогобицькій міській лікарні травматичних змін з боку ребер виявлено не було, а на коп`ютерній томограмі органів грудної порожнини від 03.10.2013 року було виявлено перелом сього ребра зліва по середньо- аксилярній лінії з ознаками неповної консолідації процесу. Від консультації лікарів-консультантів Львівського обласного бюро судово- медичної експертизи він відмовився ( каже, що не вірить), тому вказати чи був точно перелом 7 ребра важко, але враховуючи записи коп`ютерної томографії органів грудної порожнини від 03.10.2013 року, де був виявлений перелом VII ребра зліва по середньо аксилярній лінії, з ознаками неповної консолідації процесу, можна вказати, що цей перелом враховуючи локалізацію та ознаки неповної консолідації процесу міг виникнути і в термін декілька тижнів до моменту цього запису ( від 03.10.2013 року) внаслідок контакту з твердим тупим предметом і по ступеню тяжкості відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що викликають тривалий розлад здоров`я.

Висновком експерта № 744 від 11.11.2013року, який є ідентичний висновку № 826 .

Протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 24.01.2014 року, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_7 .

Протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 21.01.2014 року , проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 .

Посилання адвоката ОСОБА_5 на визнання доказів недопустимими, зокрема тих які були долучені стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження, які підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, так і інших доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження та здобуті саме під час досудового слідства, а не судом, судом до уваги не беруться, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належність та допустимість доказів регламентовані ст. ст. 85, 86 КПК України, а саме: належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частина 1 ст. 86 КПК встановлює юридичну форму даних, що встановлюють обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій.

Частиною 2 ст. 86 КПК України передбачено, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Питання про допустимість доказів вирішується судом при постановленій судового рішення під час їх оцінки в нарадчій кімнаті.

Однак посилання адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими не містять чітко викладені підстави (неналежності доказів, отримання з порушенням встановленого КПК порядку, незаконність джерела, отримання доказу неналежним суб`єктом і т. ін.) Так як обов`язок доказування обставин, що є підставою для виключення доказів покладається саме на сторону, що заявила таке клопотання .

Ці обставини спростовуються в судовому засіданні допитами обвинувачених, допитом потерпілого та допитом експерта ОСОБА_20 та письмовими доказами.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 р. № 7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» наголошено, що під час розгляду кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи попереднього слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК.
Судом не береться до уваги посилання адвоката ОСОБА_21 та потерпілого ОСОБА_9 , щодо перекваліфікації дій обвинувачених на ч.2 ст. 187 КК України ( розбій) , оскільки розбій належить до найбільш небезпечних корисливо-насильницьких злочинів. Він посягає на два об`єкти: право власності й особу (її здоров`я і життя).

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим .

Пояснення потерпілого ОСОБА_9 , щодо його нападу обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою заволодіння чужим майном є голослівними, і ці показання не відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, оцінивши у сукупності надані по кримінальному провадженні докази, досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про повне підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він умисно заподіяв середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_9 та про повне підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки він разом із ОСОБА_8 своїми умисними діями грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
Суд прийшов до висновку і про повне підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки він разом із ОСОБА_7 своїми умисними діями грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

При призначенні покарання обвинуваченим (підсудним) суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, як ними, так і іншими особами, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворішим покарань, тому таке покарання слід призначити до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого , не сприятиме виправленню засудженого. Крім того покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання особі, яка вчинила злочин суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересом потерпілого, щодо суворості покарання та правом підсудного на справедливе покарання.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд також враховує вимоги ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.2 ст.296 КК України, що даний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, що він був ініціатором даних подій, його ставлення до людей похилого віку, однак враховує і позитивні характеристики з місця проживання, те що він проходив курс лікування у клінічній психоневрологічній лікарні, однак він не визнаним судом неосудним чи обмежено осудним, враховує думку потерпілого, який просить суд суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_8 суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкціі статті, ближче до встановленого мінімального покарання.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.1 ст.122 КК України, що злочин передбачений ч.1 ст.122 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, межі санкцій ч.2 ст.296 КК України, що даний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, однак його ставлення до людей похилого віку, маючи на утриманні у самого мати похилого віку, його позитивні характеристики з місця проживання, враховує думку потерпілого, який просить суд суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_7 , суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статтей, ближче до встановленого мінімального покарання.

Щодо заявленого клопотання про застосування Закону України « Про амністію» то заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 ,, який завірив суд, що в дальнішому не допускатиме правопорушень та не заперечує проти застосування щодо нього амністії, думку адвоката , який просить клопотання задоволити та висновок прокурора, який не заперечив щодо застосування Закону України про амністію, суд вважає, що оскільки у нього на утриманні мати ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка досягла 70-ти річного віку, а звільненню від відбування покарання згідно ст.1 є Закону України Про амністію у 2014 році підлягають особи, засуджені до позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені за необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-ти річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови в цих батьків немає інших працездатних дітей, відтак клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , слід задоволити.

Відповідно до статті 14 Закону України Про амністію у 2014 році, особи, на яких поширюється дія цього Закону можуть бути звільнені від відбування як основного , так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Заявлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов задовлити частково. Зокрема матеріальна шкода підлягає задоволенню в межах доведеного, а моральна шкода з врахуванням моральних страждань, що потерпілий ОСОБА_9 є особою похилого віку, колишній працівник міліції та у зв`язку з понесеним стресом стан здоров`я його погіршився та пережив душевні переживання.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд ,-

засудив:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та обрати йому покарання у виді 1 (одного ) року 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання змінити на тримання під варту та взяти під варту із зали суду .

Строк відбуття покарання рахувати засудженому ОСОБА_8 з часу взяття його під варту.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого :

- ч. 2 ст. 296 КК України - обрати йому покарання у виді 2 ( два ) роки позбавлення волі.

- ч.1 ст. 122 КК України - обрати йому покарання у виді 1 (один ) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання 2 ( два ) роки позбавлення волі

Звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком 28.04.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р. (із змінами і доповненнями).

Цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 941.33 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 тисяч гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Головуюча-суддя: ОСОБА_1