Справа № 11-558/12 Головуючий у І інстанції Мезін
Провадження № 11/1090/558/12 Доповідач у 2 інстанції Загоруйко
Категорія 36 18.04.2012
УХВАЛА

Іменем України

18 квітня 2012 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ГАБРІЄЛЬ В.О.,

суддів ОРЕЛ А.І. та ЗАГОРУЙКА В.В.,

за участю прокурора СКРИПКА І.М.,

захисника ОСОБА_1, ОСОБА_2,

засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4, прокурора м. Біла Церква ОСОБА_5, захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_1, потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2012 року, за яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м Архангельська, Росія, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонера, розлученого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України і призначено покарання 3 місяця арешту.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 - 167 грн. матеріальних збитків і 5000 грн. моральних збитків.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м Узин, Білоцерківського р-ну, Київської обл., гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_6, учня ІНФОРМАЦІЯ_7, не одруженого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_9, не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України і призначено покарання 1 місяць арешту.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 - 5906 грн. матеріальних збитків і 5000 грн. моральної шкоди.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно з вироком, ОСОБА_3 та його син ОСОБА_4 визнані винними і засуджені за те, що 23 жовтня 2010 р., близько 16 год., на вул. Ярослава Мудрого в м. Біла Церква, нанесли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоровя, з застосуванням вогнепальної зброї, призначеної для стрільби патронами несмертельної дії. В результаті зазначених дій, ОСОБА_7 згідно висновку експерта №599 від 26 жовтня 2010 року спричинені наступні тілесні ушкодження: синець та рана на передньо-внутрішній поверхні правого стегна, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. ОСОБА_6 - згідно висновку експерта №598 від 26 жовтня 2010 року спричинені наступні ушкодження: синець та рана в ділянці лівого кута нижньої шелепи, синець на шиї, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Не погоджуючись з вказаним вироком на нього подані апеляції: засудженими ОСОБА_3 та ОСОБА_4, прокурором м. Біла Церква ОСОБА_5, захисниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1, потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Засуджений ОСОБА_3 не погоджується з вироком в частині засудження його за нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень за допомогою вогнепальної зброї, оскільки запобігти побиттю його сина іншим шляхом не міг. Крім того, судом не взято до уваги покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які підтвердили в судовому засіданні, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_6, що чітко видно з відеозапису, вилученого з банку ВТБ Банк. Також судом не вказано передбачені законом підстави для знищення пістолету, при вирішенні цього питання судом не враховано те, що вказаний пістолет належить ОСОБА_3 на праві особистої власності, та він має передбачений законом дозвіл. Просить вирок скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України.

Засуджений ОСОБА_4 не погоджується з вироком в частині засудження його за нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які він спричинив для захисту свого батька ОСОБА_3 від неправомірних дій з боку потерпілого ОСОБА_6 Також, пояснення про обставини заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень були повністю підтвердженні в судовому засіданні, проте суд не взяв їх до уваги. Просить вирок скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України.

Прокурор м. Біла Церква ОСОБА_5 вважає, що судом при постановленні вироку допущена неповнота судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні вимоги порушення вимог кримінально-процесуального закону. Свої доводи обґрунтовує тим, що в ході судового слідства залишилися недослідженими такі обставини, зясування яких має істотне значення для правильного вирішення обставин справи. Крім того, судом в порушення вимог ст.ст.323, 324, 327, 335 КПК України виправдано ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.304 КК України при цьому судом у резолютивній частині вироку не зазначені підстави за яких виправдано останнього. Просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Захисник ОСОБА_2 вважає, що вирок підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, та неправильним застосуванням кримінального закону, оскільки показання засуджених та свідків лише частково взяті до уваги, також пояснення засуджених про те, що потерпілі перші напали на них з метою завдання тілесних ушкоджень, які підтверджені показаннями свідків та відеозаписом, ні органом досудового слідства ні судом взагалі не перевірені. Просить вирок скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вважають, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні, та неправильно застосовано кримінальний закон. Судом проігноровано покази як потерпілих так і засуджених, не була надана оцінка запису з флеш-карти цифрового відеопристрою, вилученого під час огляду місця події 23.10.2010 року, також проігноровано висновки експертизи №116 від 30.06.2011 року. Крім того, вони не погоджуються з висновками суду щодо виправдання засудженого за ч. 4 ст. 296 КК України та ч. 2 ст. 304 КК України. Вважають, що суд незаконно, безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України. Просять вирок скасувати, та постановити новий вирок.

Захисник ОСОБА_1 вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у звязку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Просить вирок скасувати, а по справі винести виправдувальний вирок відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Заслухавши доповідача, прокурора, засуджених та їх захисників, які підтримали кожен свої апеляції, перевіривши матеріали справи і доводи апеляцій, колегія суддів, знаходить вирок таким, що підлягає скасуванню, виходячи при цьому з наступного.

Згідно вимог ч.2 ст.327 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена.

Як вбачається, суд цих вимог закону дотримався не в повній мірі.

Судом при постановленні вироку допущена неповнота судового слідства, яка виразилася в тому, що судом недосліджені такі обставини які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме не були допитані потерпіла ОСОБА_10Е, свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Крім того, в своїх показаннях, наданих в ході досудового слідства та в судовому засіданні, ні засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ні потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не вказували, що між ними виникли неприязні стосунки, а стверджували, що намагалися з'ясувати непорозуміння які виникли під час руху їх автомобілів у м. Біла Церква. Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в свою чергу, на допитах та в судовому засіданні стверджували, що після того, як вони вийшли з свого автомобіля, батько та син ОСОБА_4 повели себе агресивно та почали застосовувати фізичне насильство по відношенню до них і вони були вимушені захищатися від неправомірних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_14

Суд 1-ї інстанції прийняв до уваги показання ОСОБА_3 та ОСОБА_14, мотивував своє рішення, пославшись на відповідні докази, однак при цьому прийшов до непередбачуваного висновку про доведеність їх вини. Так, суд достатньо мотивувавши відсутність в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_14 складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, разом з тим, прийшов до переконання, що їх покази в частині нанесення тілесних ушкоджень потерпілим під час захисту, дані з метою уникнути покарання за скоєне.

До такого висновку суд прийшов всупереч наявним доказам по справі, а саме послідовних показів ОСОБА_3 та ОСОБА_14 в частині того, що саме ОСОБА_7 без будь-яких підстав здійснили на них напад, та саме вони першими розпочали бійку в центрі міста. Ці покази засуджених не тільки не спростовані в судовому засіданні, але і знайшли своє повне підтвердження як в показах свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, так і долученого до матеріалів справи відеозапису з камери банку, на якій ясно видно, що водій ОСОБА_3 зупинився на своєму автомобілі, не створюючи жодної аварійної ситуації, та після того, як він вийшов з машини, до нього відразу підійшов ОСОБА_6 та розпочав бійку, практично не припинивши своїх дій і після застосування ОСОБА_3 зброї.

Не може слугувати підставою для притягнення до кримінальної відповідальності і факт захисту дитиною батька, на якого скоєно напад. В цій частині суд прийшов до вірного висновку, вказавши, що за даним обвинуваченням ОСОБА_3 повинен бути виправданим, однак ні в мотивувальній частині вироку, ні в його резолютивній частині не наведено підстав виправдання чи за недоведеністю, чи за відсутністю в його діях складу злочину.

З цих же підстав суду 1-ї інстанції слід і розглянути обґрунтованість притягнення до кримінальної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_4, який, як встановив суд, хуліганських дій не скоював, а лише захищав свого батька.

Більш того, суд 1-ї інстанції перекваліфікував дії ОСОБА_3 та ОСОБА_14 на ч. 2 ст. 125 КК України. Згідно статті 27 КПК України, справи про злочини, передбачені ст. 125 КК України, порушуються не інакше як за скаргою потерпілого. В матеріалах справи в наявності лише заява потерпілого ОСОБА_6 щодо притягнення невідомих йому осіб до кримінальної відповідальності за ст. 296 КК України (т.1, а.с. 19). Враховуючи посаду потерпілого, та його обізнаність в юриспруденції, дану його заяву не можна розцінювати як скаргу в порядку приватного обвинувачення. До того ж, перекваліфікувавши дії засуджених на ст. 125 КК України, суд 1-ї інстанції не надав можливості учасниками процесу скористатись правом примирення, що також передбачено ст. 27 КПК України.

Таким чином, для встановлення дійсних обставин справи, перевірки всіх показів учасників подій в сукупності, даних ними як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні, потрібно проведення судового слідства у повному обсязі, що неможливо зробити при розгляді апеляцій.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до переконання, що вирок підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд, під час якого слід ретельно допитати підсудних, потерпілих та свідків з приводу подій, яки відбулися 23 жовтня 2010 року, оцінити їх покази з тими, що вони дали як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні, встановити причини зміни цих показів, ретельно дослідити відеозапис конфлікту, та на підставі ґрунтовного аналізу всіх встановлених обставин справи винести законне рішення по даній справі.

Керуючись ст. 365, 366, 368, 369 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції прокурора, потерпілих, засуджених та їх захисників задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської обл. від 31 січня 2012 року стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підписка про невиїзд залишити без змін.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ