Справа № 11- 612/2008 Головуючий у 1
інстанції : Кузьмін М.В.
ст.391 КК України Доповідач :
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2008 року колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду
Чернігівської області в
складі:

головуючого: судді Щербакова О.С.

суддів: Шахової
О.Г., Мельниченка Ю.В.

з участю
прокурора Щербака О.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок
Новозаводського
районного суду м.Чернігова від 14 серпня 2008 року.

Цим
вироком :
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженка м. Чернігова,
українка, громадянка України, з середньою освітою, непрацююча, незаміжня, раніше
судима: Чернігівським апеляційним судом 15.11.2001 року за п.п.а,и ст. 93, 142
ч.3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 14 років позбавлення волі з
конфіскацією майна; 11.10.2005 року Заводським райсудом м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області за ст. 391 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення
волі, згідно ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуту
частину покарання за вироком від 25.11.2001 року і остаточно призначено 11
років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, перебуває в
Чернігівській виправній колонії № 44,

засуджена за ст.
391 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України,
шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком
Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від
11.10.2005 року у виді 8 років позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_1
міру покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього
особистого майна.

Вироком суду ОСОБА_1 визнана винною та засуджена за
те, що під час відбування покарання за вироком Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.10.2005 року у відділенні №
3 Чернігівської виправної колонії № 44 з 18.09.2007 року грубо порушувала
встановлені п. 8 „Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань,
правила поведінки засуджених”, а саме відмовлялась вийти на виробництво,
виконувати виробниче завдання, носити формений одяг.

На засуджену ОСОБА_1 за грубі
порушення режиму відбування покарання 24 рази накладались дисциплінарні
стягнення, вона неодноразово була поміщена до приміщення камерного типу, після
звільнення з якого на шлях виправлення не стала та продовжувала порушувати
режим відбування покарання, чим вчинила злісну непокору вимогам адміністрації
виправної установи.

В
апеляції засуджена ОСОБА_1, не оспорюючи фактичні обставини справи,
просить вирок суду змінити, пом'якшити призначену їй міру покарання,
посилаючись на визнання вини у скоєному, щире каяття, наявність дочки-студентки
та батьків пенсійного віку.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який вважає вирок суду законним та
обґрунтованим, а призначену судом міру покарання необхідною та достатньою для
виправлення засудженої та попередження нових злочинів, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Висновки суду про винність засудженої ОСОБА_1 у скоєнні
злочину за зазначених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам
справи, підтверджені дослідженими у судовому засіданні та викладеними у вироку
доказами, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності та взаємозв'язку, і ніким
не оспорюються.

Злочинні дії ОСОБА_1 судом правильно кваліфіковані за ст.
391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації виправної
установи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа
за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року
стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

Суд обрав міру покарання
засудженій за ст. 391 КК України у відповідності з вимогами ст. 65 КК України з
урахуванням характеру та суспільної
небезпеки скоєного злочину, особи засудженої, а саме те, що вона раніше була
засуджена за цією ж статтею, але на шлях виправлення не стала та знову скоїла
аналогічний злочин, відсутності обтяжуючих та пом'якшуючих покарання обставин.

Остаточна міра
покарання судом призначена у відповідності з
вимогами ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини
покарання за попереднім вироком, а
тому призначене засудженій покарання є необхідним і достатнім для виправлення
та попередження нових злочинів.

Підстав для пом'якшення покарання засудженій ОСОБА_1
колегія суддів не знаходить.

Керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженої ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м.Чернігова
від 14 серпня 2008 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

СУДДІ: