Справа № 1-23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

07 лютого 2008 року м.
Івано-Франківськ

Тисменицький
районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Хоминець
М.М.

секретаря Гундич
Г.В.

з участю прокурора Каляндрук
А.В.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя АДРЕСА_1, з повною загальною середньою
освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого, громадянина України,

у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

в с т а
н о в и в :

Підсудний
ОСОБА_2 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Злочин
скоєно за наступних обставин.

14
липня 2007 року близько 19 години підсудний, зустрівшись у центральній частині
м. Тисмениця з потерпілим ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_4, на зауваження
потерпілого з приводу нетактовної поведінки підсудного щодо ОСОБА_4, наніс
потерпілому один удар рукою по голові, від чого останній впав на землю.
Підсудний після цього наніс потерпілому ще кілька ударів ногами по голові та
тілу, спричинивши останньому середньої тяжкості тілесне ушкодження, що
викликало тривалий розлад здоров'я і не є небезпечним для життя в момент
спричинення.

Підсудний
у судовому засіданні свою вину у пред'явленому обвинуваченні визнав і пояснив,
що дійсно 14 липня 2007 р. мав місце інцидент між ним і дружиною потерпілого;
коли він біля 19 год. зустрів у центрі м. Тисмениця потерпілого з дружиною,
який зробив йому зауваження, він вдарив потерпілого рукою в голову, від чого
той впав, а він, підсудний, наніс йому ще кілька ударів, спричинивши середньої
тяжкості тілесне ушкодження. У скоєному щиро розкаявся.

Вина
підсудного у вчиненому, крім визнання ним своєї вини, доводиться сукупністю
таких доказів:

- показаннями
потерпілого ОСОБА_3 про те, що 14 липня 2007 р. після обіду його дружина
ОСОБА_4 розповіла, що напередодні підсудний обізвав її нецензурними словами і
штовхнув її через те, що кури зайшли на подвір'я останнього; цього ж дня біля
19 год., коли він з дружиною йшли в магазин, у центрі м. Тисмениця, біля
пам'ятника Т.Г.Шевченку, зустріли підсудного, який їхав на велосипеді; коли він
запитав підсудного, навіщо той обзивав і штовхнув його дружину, то підсудний,
поставивши велосипед у сторону, підійшов до нього і вдарив його рукою по
голові, від чого він впав і втратив свідомість;

- показаннями
свідка ОСОБА_4 про те, що 14 липня 2007 р. у неї з підсудним виник інцидент через те, що її кури зайшли на
його подвір'я, під час якого підсудний обізвав її нецензурними словами і
штовхнув; про це вона розказала своєму чоловікові ОСОБА_3; коли біля 19 год.
вона з чоловіком йшли по вулиці, зустріли підсудного, якому чоловік зробив
зауваження, запитавши, чому він обізвав і штовхнув її; у відповідь підсудний
вдарив чоловіка кулаком в голову, від чого той впав; на її крик про допомогу
підсудний не реагував і продовжував наносити чоловікові удари ногами по голові,
обличчю та інших ділянках тіла;

- даними висновку
судово-медичної експертизи від 24.10.2007 р., згідно якого у потерпілого мались
наступні тілесні ушкодження: закритий двобічний перелом нижньої щелепи без
зміщення відламків, який відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня
тяжкості, як такого, що викликало тривалий розлад здоров'я і не є небезпечним
для життя в момент спричинення; закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу
головного мозку, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали
короткочасний розлад здоров'я; синці та садна в ділянках обличчя і лівої
верхньої кінцівки, крововилив і забійна рана слизової оболонки нижньої губи, що
відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.30-31).

Оцінюючи
зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що вина підсудного у вчиненому повністю доведена, а його
неправомірні дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України, оскільки він
умисно спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При
призначенні підсудному покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного, а саме те, що він раніше не судимий, характеризується
позитивно, а також обставини, що пом'якшують покарання, до яких слід віднести
щире каяття підсудного, та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Суд
враховує також думку потерпілого, який просив підсудного суворо не карати.

Суд приходить до висновку про можливість виправлення підсудного без
відбування ним покарання у виді обмеження волі та вважає можливим застосувати
до підсудного ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з
випробуванням та поклавши на нього обов'язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76
КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

з а с у д и в :

ОСОБА_2
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та
призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість
місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування
призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк
тривалістю один рік.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого
ОСОБА_2 наступні обов'язки:

- не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з'являтись для реєстрації у
органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 - підписку про невиїзд - залишити без
зміни до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області
протягом п'ятнадцяти діб з часу проголошення шляхом подачі апеляції через
Тисменицький районний суд.

Головуюча М.М.Хоминець

Копія вірна:

Суддя М.М.Хоминець