11-кп/775/158/2015(м)
263/2057/13-к

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.190, ст.357, ч.1 ст.353ч.1 КК України

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційними скаргами старшого прокурора прокуратури Іллічівського району м. Маріуполя ОСОБА_9 та прокурора прокуратури Жовтневого району міста Маріуполя ОСОБА_10 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2015 року, яким ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполя, громадянина України, не працюючого, не одружений, раніше засудженого 04.04.2011 року Новоазовським районним судом Донецької області за ст.190 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень та 15.06.2011 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за ст..190 ч.2 КК України до обмеження волі на строк 1 рік та 6 місяців але в силу ст..75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 1 рік, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Засуджено за ст. ст. 191 ч.2, 353 ч.1, 357 ч.1, КК України і призначено йому покарання за ст. 191 ч.2 КК України у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, за ст. 357 ч.1 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, за ст. 353 ч.1 КК Укаїни до 1 року обмеження волі.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
ВСТАНОВИЛА:
25.10.2013 року ОСОБА_7 приблизно о 15.00, знаходячись на торгівельних рядах «Браш», що розташовані за адресою :м. Маріуполь, бул. Шевченко б. 262 в Жовтневому районі м. Маріуполя, підійшов до ОСОБА_12 , який є контролером на вказаних торгівельних рядах,та представився що він є працівником міліції та прийшов з метою проведення перевірки та заявив що у ОСОБА_12 є порушення, та запропонував вирішити усі проблеми на місті, за що отримав від ОСОБА_12 гроші в сумі 200 грн, чим спричинив ОСОБА_12 , матеріальний збиток на вказану суму. Після цього ОСОБА_12 у ході розмови наголосив на скрутному матеріальному становище а саме на низьку пенсію на що ОСОБА_7 відповів, що у нього є знайомі в Управлінні Пенсійного Фонду України, та він може посприяти отриманню йому перерахунку пенсії в сумі 3970 грн., за ці послуги , 28.10.2013 року приблизно о 09.00, біля будинку №94 по вул. Урицького в Жовтневому районі м. Маріуполя, отримав від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 3000 грн., для нібито оформлення необхідних документів, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальний збиток на суму 3000 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Не погодившись з вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09.02.2015 року старший прокурор прокуратури Іллічівського району м. Маріуполя ОСОБА_9 та прокурор прокуратури Жовтневого району міста Маріуполя ОСОБА_10 подали апеляційні скарги яки надійшли 09.02.2015 року разом зі справою.
В апеляційних скаргах прокурори просять вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09.02.2015 року скасувати та постановити новий вирок яким призначити йому покарання за ст..190 ч.2 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ст..353 ч.1 КК України у виді1 року обмеження волі, за ст..357 ч.1 у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст..70 ч.1, 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворо покарання менш суворим остаточно призначити покарання 3 роки позбавлення волі. Також просять у вступний та мотивувальній частині вказати, що « ОСОБА_7 раніше судимий 04.04.2011 року Новоазовським районним судом Донецької області за ст..190 ч.1 КК України, до штрафу у розмірі 850 грн. та 15.06.2011 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за ст..190 ч.2, 75 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з випробувальним строком 1 рік». Посилаються на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим та таким що підлягає скасуванню, вважають що були допущені суттєві порушення кримінального процесуального закону та вважають що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. А саме, не врахував що ОСОБА_7 ніде не працює, будучи під слідством у Жовтневому РВ не прийняв заходи для виправлення а навпаки продовжував кримінальну діяльність, довгий час переховався від суду, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, не визнає провину у повному обсязі та не прийняв жодних заходів для відшкодування грошових коштів потерпілим. Посилались на те що, ОСОБА_7 не в повній мірі визнавав свою вину тому не було підстав для застосування ст..66 КК України, та не враховано обставину яка обтяжує злочин згідно зі ст..67 КК України це рецидив злочину.
Заслухавши доповідача, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційних скарг, обвинуваченого, який наполягав на відхиленні апеляційних скарг та вважає вирок суду законним та обґрунтованим , потерпілого та його захисника які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 191 ч.2, 353 ч.1, 357 ч.1 КК України, дав належну юридичну оцінку його діям та особі обвинуваченого відповідно вимогам КК України правильно кваліфікував його дії та згідно ст..191 ч.2 КК України виніс вирок у межах санкції передбаченої цієї статті а саме позбавлення волі на 1 рік 6 місяців.
При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції в достатній мірі врахував ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставин, що обтяжують покарання не має. При цьому судом першої інстанції взято до уваги, що ОСОБА_7 не працює, характеризується посередньо, має постійне місце мешкання,скоїв злочини середньої та невеликої ступені тяжкості. З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про призначення йому за ст..191 ч.2 КК України покарання у вигляді 1 року 6 місяців.
Таким чином колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів приходить до висновку що у вступній та мотивувальній частині необхідно вказати, що « ОСОБА_7 раніше судимий 04.04.2011 року Новоазовським районним судом Донецької області за ст..190 ч.1 КК України, до штрафу у розмірі 850 грн. та 15.06.2011 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за ст..190 ч.2, 75 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з випробувальним строком 1 рік»
Керуючись ст.ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги старшого прокурора прокуратури Іллічівського району м. Маріуполя ОСОБА_9 та прокурора прокуратури Жовтневого району міста Маріуполя ОСОБА_10 частково задовольнити .
Вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2015 року відносно ОСОБА_7 змінити, у вступній та мотивувальній частині вироку вказати що « ОСОБА_7 раніше судимий 04.04.2011 року Новоазовським районним судом Донецької області за ст..190 ч.1 КК України, до штрафу у розмірі 850 грн. та 15.06.2011 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за ст..190 ч.2, 75 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з випробувальним строком 1 рік», в решті вирок залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді: