Справа № 4-24/08/08
18 лютого 2008 року Київський
районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Муратової С.О.
секретарі - Плохая В.Є.
прокурора - Калашнік В.В.
слідчого, який виніс оскаржувану постанову
- Коржа О.І.
яка подала скаргу - ОСОБА_1
за заявою якої було винесено
постанову - ОСОБА_2,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Харкові
скаргу ОСОБА_3 на постанову про порушення кримінальної справи від 12 грудня
2007 року, винесену старшим слідчим прокуратури Київського району м. Харкова за
ознаками злочину, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України у відношенні ОСОБА_3, -
звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову про порушення
кримінальної справи від 12.12.2007р., винесену старшим слідчим прокуратури
Київського району м. Харкова відносно нього за ознаками злочину, передбаченого
ст. 366 ч. 1 КК України, винести постанову про відмову в порушенні кримінальної
справи, вказуючи, що підставою до її порушення була заява ОСОБА_4, яка
заперечувала проти наданої накладної без № від 10.12.2002р. про виконання робіт
для ОСОБА_5 в Київський районний суд м. Харкова, де розглядається цивільна
справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення факту сумісного
проживання та визнання права власності на квартиру за позивачем. Вважає, що
старший слідчий прокуратури Київського району м. Харкова не мав даних про
правдивість чи неправдивість інформації, що містилася в цій накладній, а лише
мав дані про розгляд Київським районним судом м. Харкова цивільної справи; що
вказана постанова винесена без достатніх даних, які вказували б на ознаки
злочину. Зазначає, що за наявності в проваджені Київського районного суду м.
Харкова з 2005 року зазначеної цивільної справи, оскаржувана ним постанова є
передчасною, незаконною, що з неї не вбачається, чи виконувались ним роботи по
неправдиві дані внесені ним в накладну.
ОСОБА_1, яка в судовому засіданні представляла інтереси ОСОБА_3, підтримала
доводи скарги, зазначила, що
21.12.2007р. Київським районним судом м. Харкова було винесено
рішення по вказаній цивільній справі, в якому суд надав
оцінку доказам, наданим сторонами під час розгляду цивільної справи. Вважає, що
слідчий не мав права порушувати кримінальну справу до розгляду по суті
цивільної справи судом та оцінки доказів, наданих сторонами по цивільній
справі, в межах цивільно-правових відносин.

ОСОБА_4, за
заявою якої було порушено кримінальну справу, заперечувала проти задоволення
скарги ОСОБА_3

Інтереси ОСОБА_4
в судовому засіданні представляв захисник ОСОБА_2, який в обґрунтування
заперечень на скаргу зазначив, що ОСОБА_5 надав накладну про те, що в ПП
„ОСОБА_3” в 2002 році замовлялися меблі,
коли цивільна справа вже 2 року розглядалася судом. ОСОБА_4,
скориставшись наданим їй законом правом, звернулася в прокуратуру із заявою
щодо неправдивості наданої накладної, і після перевірки з'ясувалося, що в 2002
році ОСОБА_3 був звичайним столяром в ПП ОСОБА_6. В трудовому договорі між ПП
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не було зазначено про право ОСОБА_3 підписувати договори,
здійснювати розрахунки, тобто він був не матеріально відповідальною особою.
Вважає, що ОСОБА_3 видав підроблену накладну, з метою допомогти ОСОБА_5 виграти
цивільну справу.

В судовому засіданні прокурор Калашнік В.В.
заперечував проти скасування постанови про порушення кримінальної справи від
12.12.2007р., вказуючи, що при винесенні вказаної постанови органом досудового
слідства було дотримано всі норми діючого законодавства.

Старший слідчий
прокуратури Київського району м. Харкова Корж О.І., який виніс постанову про
порушення кримінальної справи від 12.12.2007., також заперечував в судовому
засіданні проти задоволення скарги ОСОБА_3

Розглядаючи скаргу на постанову про порушення
кримінальної справи, суд перевіряв наявність приводів і підстав для винесення
зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою
для винесення постанови про порушення справи, та не розглядав й заздалегідь не
вирішував ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Дослідивши у
судовому засіданні матеріали (148 аркушів в одному томі), на підставі яких було
порушено справу, представлені до суду органом досудового слідства, заслухавши
пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до
ст. 98 КПК України, при наявності приводів і підстав, зазначених у ст. 94 КПК
України, прокурор, слідчий, орган дізнання зобов'язані винести постанову про
порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення справи,
статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується кримінальна справа, а
також дальше її спрямування.

За змістом ст.
97 КПК України, інформація про вчинений злочин підлягає перевірці прокурором,
слідчим або органом дізнання.

Як вбачається з
оскаржуваної постанови про порушення кримінальної справи від 12.12.2007р.,
старший слідчий прокуратури Київського району м. Харкова Корж О.І., розглянувши
матеріали дослідчої перевірки за заявою ОСОБА_4, встановив, що в липні 2007
року ПП ОСОБА_3, зареєстрований 04.05.2006 року як приватний підприємець у
виконавчому комітеті Харківської міської ради, діючи в інтересах третьої особи,
склав завідомо неправдивий документ, а саме, накладну № б/н від 10.12.2006 року
про виконання робіт на виготовлення меблі за індивідуальним замовленням на
загальну суму 14370,00 гр. для ОСОБА_5 вказаний документ було передано ОСОБА_5
для подальшого надання його до Київського районного суду м. Харкова, де
слухається цивільна справа № 2-228/07/04
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, про встановлення сумісного проживання та про
визнання права власності за позивачем на квартиру, яка розташована АДРЕСА_1.
Далі, як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчий зазначає, що, таким
чином, ОСОБА_3, будучи приватним підприємцем, своїми навмисними діями вчинив
злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, тобто, службове підроблення. Далі
слідчий, згідно тексту постанови, приходить до висновку, що маються всі підстави
для порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК
України”, та, керуючись ст. ст. 94, 97, 98, 98-2, 111, 112, 130 КПК України,
слідчий постановив порушити кримінальну справу у відношенні ОСОБА_3 за ч. 1 ст.
366 КК України ( а.с. 1; тут, і далі суд посилається на аркуші матеріалу,
наданого органом досудового слідства).

Стаття 94 КПК
України надає перелік підстав для порушення кримінальної справи, а також чітко
вказує на те, що порушення кримінальної справи можливе тільки у випадку, коли є
достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину, підстав та приводів для
порушення кримінальної справи.

Приводом до
порушення кримінальної справи була заява ОСОБА_4, яка була зареєстрована в
прокуратурі Київського району м. Харкова 05.11.2007р. за вх. № 8179, згідно
якої, вона просить прокурора Київського району м. Харкова зареєструвати її
заяву в порядку ст. 97 КПК України; в ході прокурорської перевірки витребувати
з Київського районного суду м. Харкова оригінали вказаних нею договорів, актів
здачі-приймання та прибутково-касових ордерів, а також протоколи судових
засідань, в яких приймали участь представники ТОВ „Джулія” та ПП ОСОБА_3 та
розписки, які вони надавали в порядку цивільного судочинства про попередження
за дачу неправдивих показань; за результатами перевірки порушити кримінальну
справу за ст. 366 КК України відносно ПП ОСОБА_3 та відносно посадових осіб ТОВ
„Джулія” (а.с. 5-6).

Далі,
28.11.2007р. в прокуратурі Київського району м. Харкова зареєстрована заява
ОСОБА_4, в якій вона просить надати завірені копії пояснень, отриманих в ході
перевірки, а також інших документів (а.с. 10).

Згідно рапорту
помічника прокурора Київського району м. Харкова від 28 листопада 2007 року
вказані два звернення ОСОБА_4 об'єднані в одне провадження (а.с. 4).

Як вбачається з
рапорту помічника прокурора Київського району м. Харкова від 03.12.2007р. щодо
необхідності перереєструвати вказану заяву ОСОБА_4 для прийняття рішення в
порядку ст. 97 КПК України, рапорт було зареєстровано у книзі обліку заяв та
повідомлень про злочини прокуратури Київського району м. Харкова 03 грудня 2007
року за № 679/2882-07 (а.с. 3).

Як вбачається з
постанови про порушення кримінальної справи, як підстави до порушення
кримінальної справи орган досудового слідства зазначає матеріали дослідчої
перевірки. З представленого до суду матеріалу вбачається, що в ході дослідчої
перевірки були зібрані пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_6,
зібрані документи, виконані інші перевірочні заходи.

Обов'язковими
елементами складу будь-якого злочину є об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт,
суб'єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те,
що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному
випадку, не є злочином.

З об'єктивної
сторони злочин, передбачений ст. 366 КК України, може полягати у таких формах:
1) внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих
відомостей; 2) інше підроблення документів; 3) складання за відомо неправдивих
документів; 4) видача за відомо
неправдивих документів.

Суб'єктом
службового підроблення може бути лише посадова особа.

Відповідно до
примітки 1 до ст. 364 КК України, службовими особами є особи, які постійно чи
тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи
тимчасово на підприємствах, в установах, чи організаціях незалежно від форми
власності посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських обов'язків, або виконують такі обов'язки за
спеціальними повноваженнями.

Громадянин -
суб'єкт підприємницької діяльності може бути визнаний службовою особою, а,
значить, і суб'єктом злочинів у сфері службової діяльності лише тоді, коли у
нього реально виникає можливість виконання вказаних в п. 1 примітки до ст. 364
КК України обов'язків.

Матеріали,
направлені до суду, не містять жодних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_3
як приватний підприємець на умовах трудового договору наймає працівників для
сприяння йому у здійсненні підприємницької діяльності. Лише за таких обставин
він набував би організаційно-розпорядчих повноважень стосовно найманих
працівників. Власника приватного підприємства, який не має найманих
працівників, не можна визнавати службовою особою, оскільки функціями службової
особи не може охоплюватись керівництво самим собою чи своїм власним майном.
ОСОБА_3 не є службовою особою, оскільки він як приватний підприємець виконує організаційно-розпорядчі або
адміністративно-господарські обов'язки; відповідно до Закону України “Про
державну службу” він не є державним службовцем.

Таким чином,
ОСОБА_3 не може розглядатися як суб'єкт вчинення посадового злочину. Оскільки
ОСОБА_3 не є суб'єктом злочину, передбаченого ст. 366 ч.1 КК України, то
постанова про порушення кримінальної справи відносно нього підлягає скасуванню,
так як відповідно до ч.1 ст.11 КК України, суспільно небезпечне винне діяння
тільки тоді становить злочин, якщо воно вчинене суб'єктом злочину.

Виходячи з
наведеного, суд задовольняє скаргу ОСОБА_3, скасовує оскаржувану постанову про
порушення справи від 12.12.2007 року і, відповідно до вимог п. 2 ч. 15 ст. 236-8 КПК України, відмовляє в
порушенні кримінальної справи.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 94, 97, 98, 236-7, 236-8
КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову про
порушення кримінальної справи від 12 грудня 2007 року, винесену старшим слідчим
прокуратури Київського району м. Харкова Корж О.І. за ознаками злочину,
передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України у відношенні ОСОБА_3 - скасувати; в
порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_3 за ознаками злочину,
передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України - відмовити.

На постанову
протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Апеляційного
суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова. Подача
апеляції не зупиняє виконання постанови.

Постанова
виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Суддя -