АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3272/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/209/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.48 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження № 3249 за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури м. Тернополя на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою обвинувачену ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження № 3249 від 16 грудня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України закрито.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 , працюючи на посаді начальника відділу цивільного захисту, фінансового та матеріального забезпечення-головного бухгалтера управління з питань цивільного захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації в жовтні 2013 року, зловживаючи своїм службовим становищем, в порушення вимог пп.3 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів та п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 незаконно нарахувала та виплатила собі допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових проблем на суму 852, 02 грн.; в липні 2014 року, в порушення пп.1 в п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів незаконно нарахувала собі заробітну плату за період 01 липня 2014 року 31 серпня 2014 року в сумі 1 408, 4 грн. та незаконно виплатили її собі в сумі 1 124, 12 грн.; у вересні 2014 року, в порушення п.4, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 незаконно нарахувала собі вихідну допомогу в сумі 1 193, 56 грн. та незаконно виплатила її собі в сумі 952, 64 грн., а також незаконно провела собі перерахунок заробітної плати, згідно якого нарахувала собі кошти в сумі 2 948, 2 грн. І в подальшому привласнила їх в сумі 2 353, 10 грн. Також в період з червня по вересень 2014 року ОСОБА_7 незаконно нарахувала собі відпускні за червень, липень та вересень 2014 року в сумі 283, 78 грн. і виплатила їх собі в сумі 226, 50 грн. Всього у період з жовтня 2013 року по вересень 2014 року ОСОБА_7 привласнила грошові кошти в сумі 5 506, 38 грн.
Як слідує із змісту ухвали, закриваючи провадження у вказаному кримінальному провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи обстановка навколо ОСОБА_7 зазнала суттєвих змін, які унеможливлюють вчинення нею нового злочину і вона перестала бути суспільно небезпечною.
В апеляційній скарзі старший прокурор прокуратури м. Тернополя вважає вищевказане судове рішення незаконним і просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 17 квітня 2015 року та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор вказує, що суд безпідставно застосував до обвинуваченої ОСОБА_7 ст.48 КК України, оскільки зробив хибний висновок про наявність обставин, які б свідчили про зміну обстановки і давали підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який, які підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно зі ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності в статті 48 КК України передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила. При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Мотивуючи своє рішення щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України місцевий суд прийняв до уваги визнання вини обвинуваченою, її щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, позитивну характеристику за місцем проживання, а також факт звільнення з посади, зайняття якої пов`язано із вчиненням злочину. Сукупність вказаних обставин суд поклав в основу висновку, що обстановка навколо обвинуваченої ОСОБА_7 зазнала суттєвих змін, які унеможливлюють вчинення нею нового злочину і що свідчить про те, що вона перестала бути суспільно небезпечною.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується і вважає, що звільняючи обвинувачену ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки та закриваючи провадження у справі, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Так, для визнання того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилася, суду необхідно було встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення злочину, а й те, в чому полягала її зміна на час розгляду справи в суді, та навести в судовому рішенні дані, які свідчили б про таку зміну обстановки та втрату суспільної небезпечності діянням чи особою, тобто зазначити конкретну підставу звільнення від кримінальної відповідальності.
Разом з тим, в ухвалі місцевого суду не наведено жодних доводів про наявність суспільних процесів у масштабах країни чи регіону, в якому працювала обвинувачена, або змін умов життя, в яких перебувала обвинувачена на час вчинення злочину, які б свідчили про зміну обстановки в контексті положень ст.48 КК України.
Висновок місцевого суду про втрату суспільної небезпек особою у зв`язку із звільненням із займаної посади колегія суддів вважає хибним та надуманим, оскільки зміна місця роботи обвинуваченою не може свідчити про наявність таких змін, які унеможливлюють вчинення нею нового злочину.
Визнання особою вини, щире каяття, відшкодування заподіяних злочином збитків та позитивна характеристика особи також не є свідченням зміни обстановки, а може бути лише враховано при призначенні покарання як пом`якшуючі обставини та характеристика особи.
Таким чином, доводи прокурора про відсутність підстав для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у зв`язку із зміною обстановки і, у зв`язку з цим, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження є обґрунтованими і заслуговують на увагу.
Відповідно до ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Виходячи із змісту ст.407 КПК України, якою визначено повноваження суду апеляційної інстанції, скасування ухвали місцевого суду дає підстави для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 17 квітня 2015 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України та закриття кримінального провадження слід скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
1)
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м. Тернополя на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 17 квітня 2015 року задовольнити.
2) Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 17 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в Тернопільському міськрайонному суді.
3) Ухвала набуває чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
4) Судді:

5)
_____________ _______________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2