Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/509/15-к
УХВАЛА
27 лютого 2015 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ярмолинецького РВ УМВС України в Хмельницькій області майора міліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, в силу ст. 89 КК України раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

встановив:

27 лютого 2015 року слідчий СВ Ярмолинецького РВ УМВС України в Хмельницькій області майор міліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з старшим прокурором прокуратури Ярмолинецького району, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 08 жовтня 2014 року близько 09 год. 00 хв. в смт. Ярмолинці домовився з цивільною особою ОСОБА_7 , який діяв за дорученням працівників міліції з метою викриття його злочинної діяльності, про збут йому наркотичних засобів, при цьому особисто визначив місце та час проведення збуту наркотичних засобів.

Того ж дня близько 13 год. 00 хв. з метою здійснення збуту наркотичного засобу метадону, ОСОБА_5 прийшов на вул.Шевченка та поблизу Ярмолинецької ЦРЛ, зустрівся з ОСОБА_7 , якому умисно, з корисливою метою, передав медичний шприц з рідиною, яка містить у своєму складі метадон, не знаючи, що дана особа діє за дорученням працівників міліції, з метою викриття його злочинної діяльності. В свою чергу ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 175 гривень, за те, що придбав у нього наркотичний засіб метадон.

Згідно висновку експертизи №1042 від 21 жовтня 2014 року надана на експертизу речовина, яку збув ОСОБА_5 , містить у своєму складі наркотичний засіб метадон. Маса метадону складає 0, 00163 грама.

За даним фактом, 09.10.2014 слідчим відділенням Ярмолинецького РВ УМВС розпочато кримінальне провадження №0000394 за ознакаами кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

Окрім того, 26 лютого 2015 року близько 10 год. 20 хв. в смт. Ярмолинці по вулиці Шевченка, поблизу Ярмолинецької ЦРЛ, ОСОБА_5 незаконно збув ОСОБА_7 за 150 гривень наркотичний засіб - метадон, не знаючи, що дана особа діє за дорученням працівників міліції, з метою викриття його злочинної діяльності.

ОСОБА_5 затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, 26 лютого 2015 року.

26.02.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Незважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав і давати показання відмовився, його вина у зазначеному кримінальному правопорушенні повністю підтверджується:

· матеріалами оперативної закупівлі наркотичного засобу в ОСОБА_5 від 08.10.2014;

· висновком судово-хімічної експертизи №1042 від 21.10.2014;

· протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення оперативної закупки наркотичного засобу в ОСОБА_5 від 26.02.2015;

· протоколом затримання ОСОБА_5 від 26.02.2015;

· показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Таким чином, є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.307 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 4 до 8 років.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, раніше неодноразово судимий, буде намагатися переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому слідчий вважає, що підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів не має.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання, просили його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечили проти задоволення даного клопотання, просили суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі змісту ст. 194 КПК України вбачається, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які передбачені пунктами 1-3 частини першої даної статті.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

Однак, в ході судового розгляду прокурор не надав доказів, які б доводили обставини, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Зокрема, стороною обвинувачення не надано належних і допустимих доказів, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході, буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду, буде незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, або зможе продовжувати займатися злочинною діяльністю, вчинить інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Враховуючи доведеність прокурором обставини, що зазначена у п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення), але недоведеність обставин, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст.194 КПК України (наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів), суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, до останнього слід застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Так, відповідно до ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. А згідно ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, суддею враховано вагомість наявних в матеріалах справи доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я обвинуваченого (ст. 178 КПК України).

Вказані обставини дають достатні підстави вважати, що такий запобіжний захід як домашній арешт може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створити необхідні умови для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню.

Так, судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 постійно проживає в АДРЕСА_1 , є таким, що не має судимості, згідно довідки Ярмолинецької ЦРЛ від 27.02.2015 року перебуває на обліку в лікаря-нарколога з 2000 року, з 2010 року перебуває на ЗПТ, потребує щоденного прийому замісного характеру, а тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків відносно ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід домашній арешт.

Керюуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні клопотанні відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житловий будинок за АДРЕСА_1 , де він постійно проживає, без дозволу суду в період часу з 18 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв.

Зобов`язати ОСОБА_5 :

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування з особами, які мають відношення до даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали з 27 лютого 2015 року по 26 квітня 2015 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_5 звільнити з-під варти негайно.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали передати для виконання начальнику Ярмолинецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області.

Суддя: підпис

Копія вірна:

Суддя ОСОБА_1