Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4098/15-к
У Х В А Л А

08 квітня 2015 року Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого прокурора прокуратури Подільського району міста Києва ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Старший прокурор прокуратури Подільського району міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просив накласти арешт на квартиру загальною площею 328,50 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві, знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 25.03.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У ході розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , є законними власниками квартири, загальною площею 328,5 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала їм на підставі договору купівлі-продажу від 23.05.2005.

17 листопада 2010 р. між ТОВ «СХІДНА МАСТИЛЬНА КОМПАНІЯ» та ПАТ «БАНК «КАМБІО» була укладена Генеральна кредитна угода № 588/02-2010, в рамках якої ТОВ «СМК» отримало від ПАТ «БАНК «КАМБІО» в борг грошові кошти.

Зобов`язання ТОВ «СМК» були забезпечені договорами іпотеки та застави, зокрема договором іпотеки №1751 від 18 листопада 2010 р., що укладений між ПАТ «БАНК «КАМБІО» з однієї сторони та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з іншої сторони, як майновими поручителями ТОВ «СМК». Згідно вказаного договору поручителі передали в іпотеку семикімнатну квартиру, загальною площею 328,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, ПАТ «БАНК «КАМБІО» неправомірно (без належних правових підстав та дотримання відповідної процедури) звернувся до Реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві та незаконно зареєстрував за собою право власності на Квартиру.

Враховуючи незаконні дії ПАТ «БАНК «КАМБІО», ОСОБА_5 і ОСОБА_6 звернулись до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «БАНК «КАМБІО», третя особа - Реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним правочину по реєстрації права власності на нерухоме майно (цивільне провадження №758/5977/14-ц).

30.05.2014 Подільський районний суд м. Києва постановив ухвалу про забезпечення позову, що полягала, зокрема, у забороні проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням та державною реєстрацією права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Важливо, що на засіданні про накладення арешту був присутній представник банку.

Далі, 11.08.2014 Подільський районний суд м. Києва постановив законне рішення по цивільній справі №758/5977/14-ц (номер справи в першій інстанції), яким позовні вимоги ОСОБА_5 і ОСОБА_6 були задоволені у повному обсязі та реєстрацію права власності за банком скасовано.

ПАТ «БАНК «КАМБІО» не погодився з зазначеним вище рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу.

22.10.2014 рішенням Апеляційного суду м. Києва від по цивільній справі №758/5977/14-ц (номер справи в першій інстанції), було задоволено апеляційну скаргу ПАТ «БАНК «КАМБІО» та безпідставно і незаконно скасовано рішення суду першої інстанції.

Забезпечення позову, що полягало, зокрема, у забороні проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням та державною реєстрацією права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , було скасовано 22.10.2014, тобто з дня набрання законної сили рішення Апеляційного суду м. Києва по цивільній справі №758/5977/14-ц (номер справи в першій інстанції).

ОСОБА_6 і ОСОБА_5 не погоджуючись з зазначеним вище рішенням апеляційного суду м. Києва подали відповідну касаційну скаргу.

21.01.2015 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу, якою частково задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та скасував рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.10.2014 по цивільні справі №758/5977/14-ц (номер справи в першій інстанції) та направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з відповідними рекомендаціями.

18.03.2015 ОСОБА_6 стало відомо про незаконне укладення договору купівлі-продажу Квартири між ПАТ «БАНК КАМБІО» та ОСОБА_4 від 12.09.2014, який зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .

Також встановлено, що дана Квартира з 16.09.2014 знаходиться під заставою у третьої особи ОСОБА_8 та стосовно Квартири встановлено нотаріальну заборону на вчинення будь-яких дій.

Але відповідно до ухвали Подільського районного суду міста Києва від 30 травня 2014 року за заявою ОСОБА_6 , було забезпечено позов та накладено заборону на проведення будь-яких дій, пов`язаних із відчуженням (купівля-продаж, дарування, застава, оренда та інші) та державною реєстрацією права власності на Квартиру ( АДРЕСА_1 ).

Укладення договору купівлі-продажу між ПАТ «БАНК КАМБІО» та ОСОБА_4 було здійснено 12 вересня 2014 р., тобто у момент дії судової заборони на відчуження квартири про що було відомо керівництву банку та його представникам.

На момент укладення вищевказаного договору купівлі-продажу між ПАТ «БАНК КАМБІО» та ОСОБА_4 , нотаріусу не могли бути надані документи, що підтверджують право власності на вказану вище Квартиру.

Відтак, станом на дату укладення договору купівлі-продажу № 287 від 12.09.2014, вищевказана квартира знаходилась під забороною суду про відчуження, що могла бути обійдена не інакше як незаконними діями ПАТ «БАНК КАМБІО», його посадовими особами та близьким оточенням, зокрема приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .

Отже, зважаючи на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу № 287 від 12.02.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , квартира знаходилась під забороною відчуження на підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва від 30.05.2014 та є підстави вважати, що укладений договір та відчуження Квартири відбулось у злочинний та шахрайський спосіб, шляхом змови групи осіб, прямо зв`язаних з ПАТ «БАНК КАМБІО», в особливо великих розмірах.

Новий власник Квартири ОСОБА_4 , передав 16.09.2014 (тобто майже одразу після укладення договору купівлі-продажу № 287 від 12.09.2014) у залог Квартиру ОСОБА_8 , що займає посаду заступника Голови Правління ПАТ «БАНК КАМБІО». ОСОБА_8 є службовою особою та являється сином ОСОБА_9 (співвласник банку).

Є підстави вважати, що вищезазначені особи діяли в змові, умисно зловживаючи своїми повноваженнями та грубо порушуючи право на приватну власність. Зазначеними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_10 була нанесена значна матеріальна шкода у вигляді неправомірного позбавлення власної квартири. Орієнтовна вартість квартири складає 15 мільйонів гривень.

Багаторазова зміна власників майна, переданого в іпотеку Банку, призведе до неможливості повернення майна законному власнику, що завдасть потерпілим суттєвих збитків.

Перешкодити незаконному відчуженню вищевказаного майна, можливо лише застосувавши заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України, а саме: шляхом арешту майна щодо якого службові особи ПАТ «БАНК КАМБІО» вчиняють шахрайські дії.

У судовому засіданні прокурор клопотання про арешт майна підтримав з викладених вище підстав, просив його задовольнити.

Беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені у ході досудового розслідування, вважаю за необхідне розглядати клопотання на підставі ч. 1 ст. 190 КПК України за відсутності власника майна з метою забезпечення його арешту.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження прийшов до висновку про його задоволення виходячи з наступних підстав.

У провадженні слідчого відділу Подільського РУ ГУМВС України в м.Києві, знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 25.03.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

На думку старшого прокурора прокуратури Подільського району міста Києва ОСОБА_3 , вказана квартира має значення для досудового розслідування, як доказ вчинення кримінального правопорушення та необхідний для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Беручи до уваги зазначені вище обставини у їх сукупності, приходжу до висновку про те, що старшим прокурором прокуратури Подільського району міста Києва ОСОБА_3 у судовому засіданні було доведено необхідність арешту майна з метою позбавлення службових осіб ПАТ «БАНК КАМБІО» можливості незаконного відчуження майна.

Керуючись ст.ст. 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого прокурора прокуратури Подільського району міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру загальною площею 328,50 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), до постановлення у кримінальному провадженні №0000049 від 25.03.2015 кінцевого рішення.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, підозрюваному, не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Порядок оскарження ухвали визначено ст. 392, 395 КПК України.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1