справа № 1-166/2010
В И Р О К

Іменем України

10 вересня 2010 року Броварський міськрайонний суд, Київської області

у складі: головуючого - судді Пошкурлат О.М.

при секретарі Краснощокій Н.А.,

за участю прокурорів Холодила П.В., Таран Л.В., Костенка Р.А., Петренко Л.В.,

потерпілих ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари справу по обвинуваченню: ОСОБА_2, який народився 18 жовтня 1989 року в с. Заворичі, Броварського району, Київської області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, не одруженого, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не засудженого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Підсудний по справі ОСОБА_2 вчинив відкрите викрадення чужого майна, замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, та таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_2, на початку вересня 2009 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, близько 22 год., перебуваючи у стані алкогольного спяніння та проходячи повз будинок № 47, що по вул.. Леніна, в смт. Калита, Броварського району, з метою викрадення чужого майна, через незачинені дверцята багажника автомобіля «Пежо-405», д.н.з 82333 КВ, що належить ОСОБА_3, проник в салон такого, де виявив та викрав майно, що належало потерпілому, а саме: фотоапарат «Кодак», вартістю 450 грн., телефон мобільний «Нокіа 1100», вартістю 420 грн. з сім карткою оператора мобільного звязку «Київстар», вартістю 30 грн., телефон мобільний «Нокіа 1100», вартістю 420 грн. з сім карткою оператора мобільного звязку «Київстар», вартістю 30 грн., телефон мобільний «Нокіа 6300», вартістю 900 грн. з сім карткою оператора мобільного звязку «Ю Єм Сі»», вартістю 20 грн., а всього на загальну суму в 2270 грн. Перебуваючи в салоні зазначеного автомобіля підсудний заснув, де наступного ранку, близько 7 год. був помічений ОСОБА_3, який намагався затримати такого на місці вчинення злочину. Проте, підсудний ОСОБА_2 з місця злочину з викраденим майном зник, розпорядившись таким на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальних збитків на загальну суму в 2270 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії направлені на викрадення чужого майна, 30 листопада 2009 року, близько 21 год. ОСОБА_2, проходячи біля будинку № 7, що по вул.. Бредака, смт. Калита, Броварського району, виявив автомобіль НОМЕР_1, вартістю 14876 грн., що належить ОСОБА_1 З метою незаконного заволодіння транспортним засобом, реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, за допомогою, якого носив з собою, відчинив дверцята автомобіля та проникнувши до салону такого, шляхом пошкодження замка запалення, намагався запустити двигун автомобіля. Оскільки запустити двигун автомобіля йому не вдалося, залишив місце вчинення злочину.

09 березня 2010 року, близько 18 год., ОСОБА_2, перебуваючи в квартирі № 7, що по пров. Ювілейному, смт. Калита, Броварського району, що належить ОСОБА_4, вирішив викрасти телефон мобільний «Нокіа Н-82», що належить ОСОБА_5, і який, на той час, був підключений до зарядного пристрою. Скориставшись тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які також разом з ним перебували у зазначеній квартирі, не звертають на нього увагу, таємно викрав вказаний телефон, вартістю 2200 грн. з сім-карткою оператора мобільного звязку «Лайф», вартістю 20 грн., та залишив місце вчинення злочину. В подальшому підсудний розпорядився викраденим телефоном на власний розсуд, заподівши ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму в 2220 грн.

Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2, винними себе, в предявленому йому обвинуваченні, визнав повністю. В скоєному розкаявся та просить суд його суворо не карати.

Судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 299 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи. При цьому зясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій не має, а також розяснено, що у такому випадку вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Про обставини вчиненого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України підсудний послідовно, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні дав покази, які узгоджуються між собою і сумніву у своїй достовірності не викликають.

Так, підсудний ОСОБА_2 суду показав, що в звязку з тяжкими сімейними обставинами, що виникли між ним та його вітчимом, пішов з дому і став на шлях вчинення злочинів.

Так, у вересні 2009 року, точної дати не памятає, близько 22 год., перебуваючи у стані алкогольного спяніння та проходячи вул.. Леніна, смт. Калита, Броварського району, виявив автомобіль марки «Пежо», червоного кольору. Підійшовши до останнього виявив, що двері багажного відділення не зачинені, в звязку з чим і проник всередину салону зазначеного автомобіля. В салоні останнього виявив телефон мобільний марки «Нокіа», фотоапарат «Кодак», які викрав, сховавши їх до пазухи. Оскільки не мав бажання повертатися додому, вирішив у даному автомобілі заночувати. Наступного дня, зранку, до автомобіля підійшов власник такого, та почав з»ясовувати, що він робить в його автомобілі. Не надаючи ніяких пояснень, він вискочив з салону автомобіля та втік з місця пригоди. Викрадені ним речі загубив, коли тікав.

30 листопада 2009 року, близько 21 год., прогулюючись селищем Калита, Броварського району, на одній з вулиць побачив автомобіль марки ВАЗ, білого кольору. З метою незаконного заволодіння даним транспортним засобом, за допомогою складного ножа, що був при ньому, відчинив передні ліві дверцята автомобіля, та проник всередину такого. В ящику для речей виявив портмоне чоловіче, чорного кольору, яке викрав. В подальшому, зірвавши замок запалення, за допомогою з»єднання проводів, намагався запустити двигун автомобіля, проте зробити цього не зміг, і залишив автомобіль. Відійшов від останнього на певну відстань та оглянувши портмоне, в якому знаходилися документи на право керування автомобілем, викинув такий. Цього ж дня був затриманий невідомим, який і викликав працівників міліції.

09 березня 2010 року, близько 18 год. він прийшов у гості до ОСОБА_4, який мешкає в будинку № 7, що по пров. Ювілейному, смт. Калита. Окрім господаря в квартирі знаходився і ОСОБА_5 Перебуваючи в зазначеній квартирі він побачив телефон мобільний марки «Нокіа», який був підключений до зарядного пристрою. Скориставшись тим, що ніхто не слідкує за його діями, таємно від сторонніх осіб, викрав зазначений телефон, який в подальшому продав незнайомій особі на ст.м. Лісова, що в м. Києві за 400 грн.

В скоєному розкаюється, просить суд суворо його не карати.

Дослідивши у суді докази, здобуті в ході досудового слідства та у суді, суд вважає, що ОСОБА_2 своїми діями вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна; ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, як замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно; ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, особу підсудного та обставини, що помякшують й обтяжують покарання.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_2 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обставини, що обтяжують покарання підсудного є вчинення злочину у стані спяніння.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує також сукупність всіх обставин вчинення злочину, дані про особу підсудного, що за місцем проживання він характеризується позитивно (т.2 а.с. 60), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (т. 1 а.с. 153, т. 2 а.с. 59), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (т. 1 а.с. 155, т. 2 а.с.61), явився з повинною, значних наслідків від скоєного не наступило, є особою небезпечною для суспільства, думку потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_1, які не мають до підсудного претензій матеріального та морального характеру, і просять не застосовувати до такого сувору міру покарання, повязаної з позбавленням волі, думку потерпілого ОСОБА_5, який просить суд застосувати до підсудного сувору міру покарання, повязану з позбавленням волі, а тому призначити такому покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 289 КК України, без конфіскації майна, за ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки, таким чином, буде досягнута мета, передбачена ст. 50 КК України.

Саме таке покарання суд визнає як необхідне і достатнє для виправлення підсудного і попередження вчинення ним нових злочинів.

Судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок підсудного.

Речові докази, що проходять по справі: ніж складний, що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Броварського МВ знищити, автомобіль марки ВАЗ-2107, що знаходиться на зберіганні ОСОБА_1 залишити в його законному володінні та користуванні.

Заявлений по справі ОСОБА_5 цивільний позов щодо стягнення з ОСОБА_2 заподіяних матеріальних збитків підлягає до задоволення.

Тому, керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 15-ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши такому покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 289 КК України, з застосуванням ст.. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки, без конфіскації належного йому майна; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_2 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без конфіскації належного йому майна, рахуючи строк відбування покарання з 13 серпня 2010 року, тобто з дати його затримання.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередньою утримання під вартою в СІЗО м. Чернігова та Чернігівської області.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави в особі сектору з техніко криміналістичного забезпечення роботи Броварського МВ НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області (, р/р № 00700, МФО 821018 в УДК в Київській області) 486,77 грн., за проведення експертного дослідження холодної зброї.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення 2500 грн. заподіяних матеріальних збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 2500 грн., як заподіяні такому матеріальні збитки.

Речові докази, що проходять по справі: ніж складний, що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Броварського МВ знищити, автомобіль марки ВАЗ-2107, що знаходиться на зберіганні ОСОБА_1 залишити в його законному володінні та користуванні.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у звязку із тим, що вони ніким не оспорювалися, не може бути оскаржений учасниками судового розгляду.

В іншій частині вирок суду першої інстанції може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а також шляхом подачі касаційної скарги чи касаційного подання протягом шести місяців з моменту набрання вироком суду законної сили безпосередньо до Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, засудженому в той строк з моменту отримання ним копії вироку.

Суддя: О.Пошкурлат