Справа №490/6949/14-к 23.03.2015 23.03.2015 23.03.2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002521, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням за ч. 2 ст. 187 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
законній представник
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , не оспорюючи кваліфікацію дій останнього та погоджуючись з висновками суду щодо фактичних обставин справи, просить змінити вирок суду та призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та зі застосуванням вимог ст.ст. 69, 102 КК України призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Цим же вироком суду визнано винним ОСОБА_10 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та на підставі ст.ст. 69, 101 КК України призначено покарання у вигляді арешту строком на 45 діб без конфіскації майна.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 занадто суворим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчинення кримінального правопорушення і особи обвинуваченого.

Так, зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи неповнолітнім, вчинив кримінальне правопорушення, повністю визнав свою вину та активно сприяв розкриттю злочину.

Вважає, що судом не було враховано те, що ОСОБА_6 з 22 березня 2013 року перебуває на обліку у службі у справах дітей Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області як такий, що проживає в сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків; на теперішній час працює, раніше не судимий, на обліку в ОНД не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не пов`язане з позбавленням волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України.

Вирок стосовно ОСОБА_10 учасниками судового провадження не оскаржується.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
За вироком суду, 7 травня 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_10 досягли змови щодо вчинення нападу з застосуванням раніше придбаних ОСОБА_6 ножа господарського призначення та гладкоствольного пневматичного напівавтоматичного газобалонного пістолету моделі "KWC" № 31057640 калібру 4,5 мм., на іншу особу задля заволодіння її майном.

Реалізуючи спільний злочинний намір, 8 травня 2014 року приблизно о 00.45 годині на розі вулиць 2-ї Слобідської та Потьомкінської у м. Миколаєві наздогнали потерпілого ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_10 підійшов до потерпілого з правого боку, приставив ніж до живота потерпілого та зажадав від нього негайної передачі майна. В той же час ОСОБА_6 дістав пістолет та направив його дулом в область грудної клітки потерпілого.

ОСОБА_12 , сприймаючи вказані дії, як такі, що становлять небезпеку для його життя та здоров`я, видав ОСОБА_6 та ОСОБА_10 портмоне вартістю 100 грн., в якому знаходилися гроші у сумі 120 грн.

Далі ОСОБА_10 обшукав ОСОБА_12 , витягнув з його кишені мобільний телефон "G SMART" imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 1442 грн., з картками мобільного оператора "Лайф", №№. НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , вартістю по 20 грн. кожна та флеш-карткою вартістю 300 грн., а також зняв з його лівої руки годинник "Альберто Коваллі" вартістю 300 грн.

Після цього з місця вчинення злочину обвинувачені зникли, викраденим розпорядились на свій розсуд.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи ОСОБА_6 вид і міру покарання, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, а також його вік, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості його особи. Крім того, суд врахував, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, особу винного, який перебуває на обліку у службі у справах дітей Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області як такий, що проживає в сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно. Як обставини, які пом`якшують покарання, суд врахував активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття у вчиненому, вік обвинуваченого та вчинення кримінального правопорушення вперше. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи , апелянтом не оскаржуються, а тому вирок в цій частині апеляційним судом відповідно до вимог ст. 404 КПК України не переглядається.

Що стосується покарання, то воно призначено ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 65, 102,103 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів та особи обвинуваченого, який раніше не судимий, є неповнолітнім, щиро покаявся в скоєному, позитивно характеризується.

За наявності кількох обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, суд першої інстанції, з урахуванням особи обвинуваченого, обґрунтовано призначив йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, застосувавши ст. 69 КК України. І таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Врахувавши фактичні обставини справи ( вчинення злочину зі застосуванням зброї) , роль ОСОБА_6 у вчиненні злочину, а саме те , що він був ініціатором вчиненого злочину, суд обґрунтовано прийшов до висновку про неможливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням. Прийняте рішення суд належним чином вмотивував.

Призначене судом ОСОБА_6 покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, обсягу злочинних дій, даних про особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України і є справедливим.

Тому доводи захисника про призначення ОСОБА_6 занадто суворого покарання та такого, що не відповідає ступеню тяжкості вчинення кримінального правопорушення і особи обвинуваченого є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 532 КПК України, суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий
Судді