Справа № 646/7898/14-к
№ провадження 1-кс/646/2021/2014
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2014 року слідчий суддя Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 в режимі відеоконференції між Харківським слідчим ізолятором та Червонозаводським районним судом м. Харкова на постанову слідчого про закриття кримінального провадження

в с т а н о в и в :

18 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, винесену 31 січня 2014 року старшим слідчим другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 та просив її скасувати. В обгрунтування поданої скарги заявник зазначив, що зазначена постанова слідчого прийнята із порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, оскільки слідчим не було в повній мірі перевірено обставини подій та не досліджувалися матеріали кримінального провадження. Вважає, що досудове розслідування проведено неповно, без надання правової оцінки доводам, викладеним в заявах ОСОБА_3 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав доводи своєї скарги, надав судові аналогічні пояснення.

Старший слідчий другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та місце судового засідання.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000394, приходить до висновку про необхідність повернення скарги заявнику, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0000394 25 грудня 2013 року до Єдиного реєстру досудового розслідування було внесено відомості за заявою ОСОБА_5 щодо неправомірних дій працівників ГУМВСУ в Харківській області, які, на думку заявника, перевищили свої службові повноваження при проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 / а. с. 1/.

Дійсно, ОСОБА_5 звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення до УВБ в Харківській області 27 листопада 2013 року, в якій зазначила, що працівники міліції здійснили грабіж відносно неї, тому просила порушити кримінальну справу. Одночасно в цій заяві ОСОБА_5 зазначила, що працівники міліції здійснили крадіжку майна, яке належало її співмешканцю ОСОБА_3 / а. с. 8-9/.

Таким чином, із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернулася ОСОБА_5 , а не ОСОБА_3 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що і ОСОБА_5 і ОСОБА_3 в ході досудового розслідування було допитано у якості свідків / а. с. 29-34, 105-110/.

Частиною 7 ст. 55 КПК України передбачено, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ні заяву про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, ні заяву про залучення його до провадження як потерпілого ОСОБА_3 слідчому не подавав, письмову згоду на визнання його потерпілим також не надавав, тому його не було визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Таким чином, діючим кримінально-процесуальним законодавством визначений вичерпний перелік осіб, які мають право оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Тобто в ході судового розгляду слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_3 не є ні заявником, ні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000394, при цьому в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що він звертався із письмовою заявою щодо крадіжки належного йому майна під час здійснення обшуку і з цього приводу здійснювалось досудове розслідування, але за іншим кримінальним провадженням.

Тому слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_3 не є особою, яка у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства України наділена правом оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора повертається заявнику, якщо вона подана особою, яка не має право подавати скаргу; скарга не підлягає розгляду в цьому суді, або скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Оскільки факт того, що ОСОБА_3 не є особою, яка має права подати скаргу на постанову про закриття проведення, було встановлено у судовому засіданні, з метою забезпечення заявнику права на оскарження ухвали слідчого судді, вважаю правильним, відповідно до ч. 2 ст. ст. 304 КПК України повернути ОСОБА_3 подану ним скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55, 303, 304 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Повернути ОСОБА_3 скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1