Справа № 1-118 / 2008 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2008 року Бобринецький
районний суд Кіровоградської області в
складі:

головуючого судді Сарапа М.Б.

при секретарі
Могиленко Н.Г.

з
участю прокурора Маленко О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець в залі судового засідання
кримінальну справу по
обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженки села Живаново Компаніївського району
Кіровоградської області, українки, громадянки України, з вищою освітою,
одруженої, працюючої приватним підприємцем, проживаючої АДРЕСА_1, не маючої судимості,

за ч.1 ст.172 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, вчинила грубе порушення
законодавства про працю, при наступних обставинах:

Статтею 43 Конституції України
передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі
на життя працею, яку вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові
умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 45 Конституції України
передбачено, що кожен, хто працює, має
право на відпочинок. Це право забезпечується наданням оплачуваної
щорічної відпустки.

Статтею 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття
з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках,
передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним
страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і
організацій.

В
порушення вимог вищезазначених норм Конституції України та ч.1 ст.21; п.6 ч.1
ст.24; ст.48 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) ОСОБА_1
використовувала найману працю без укладення письмового трудового договору з
подальшою реєстрацією в державній службі зайнятості, без оформлення трудових
книжок, ведення табелю робочого часу, нарахування заробітної плати та
обов'язкових державних платежів, надання відпусток, передбачених законодавством
про працю.

Так,
у період з грудня 2007 року по серпень 2008 року ОСОБА_1, діючи на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, серія НОМЕР_1
від 17.02.2003 року, зареєстрованого Бобринецькою районною державною
адміністрацією Кіровоградської області за реєстраційним номером НОМЕР_2, основним видом підприємницької
діяльності якої є роздрібна торгівля в кафе «Вікторія», що розташоване в
АДРЕСА_2 прийняла на роботу в якості офіціанта та кухарок ОСОБА_2 і відповідно
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без укладення з ними письмового трудового договору,
оформлення трудових книжок, ведення табелю робочого часу, нарахування
заробітної плати та обов'язкових державних платежів, надання відпусток,
передбачених законодавством про працю.

Ст.48
КЗпП України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову
діяльність працівника, однак ОСОБА_1, всупереч вимогам вказаної статті, в
п'ятиденний термін трудові книжки ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не оформила.

З
метою ухилення від сплати відрахувань до фонду загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на випадок безробіття, фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань,
фонду соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, до
Пенсійного фонду у продовж з грудня 2007 року по серпень 2008 року найману
працю ОСОБА_1 не реєструвала, чим позбавила ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права
на соціальний захист при тимчасовій
непрацездатності, безробітті та при виході на пенсію, чим порушила права ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
гарантовані ст.46 Конституції України

Крім
того, приватний підприємець ОСОБА_1 здійснювала виплату заробітної плати без
підтверджуючих документів на отримання заробітної плати працівникам та без
здійснення відрахувань до фондів соціальної спрямованості.

В
порушення вимог ст.43 Конституції України, ст.95 КЗпП України, ст.8 Закону
України «Про оплату праці», ОСОБА_1 протягом грудня 2007 року по серпень 2008
року здійснювала виплату у вигляді
заробітної плати ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, а з лютого 2008 року і ОСОБА_2 в сумі близько 350 гривень,
тобто нижче встановленого ст.76 Закону України «Про Державний бюджет» на 2007
рік» та ст.59 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» та про внесення
змін до деяких законодавчих актів» розміру
мінімальної заробітної плати.

Допитана
в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину
передбаченого ч.1 ст.172 КК України визнала повністю та суду показала, що вона
працює приватним підприємцем. В грудні 2007 року вона відкрила кафе
«Вікторія» за адресою АДРЕСА_2. З
початку відкриття кафе вона працювала із своєю родичкою ОСОБА_5. В лютому 2008
року через центр зайнятості вона
прийняла на роботу бармена ОСОБА_6 і більше працівників на роботу не приймала.
ОСОБА_6 вона платила мінімальну заробітну плату. Якщо були замовлення на день
народження чи на якісь свята вона запрошувала працювати ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з
грудня 2007 року, а ОСОБА_2 з лютого 2008 року. Документально їх не оформляла,
так як вважала, що вони працювали
по-часово і не кожний день. Облік робочого часу вівся. ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 часто запрошувала попрацювати до травня 2008 року. Домовленість про
оплату праці була в усній формі, за об'єм виконаної роботи вони отримували
платню. Про те, що їм вчасно у відповідності до вимог закону не були видані
трудові книжки вину свою не заперечила. Оскільки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не були оформлені за
трудовим договором відповідно й
обов'язкові відрахування до Державного бюджету не нею не сплачувались.

Незважаючи на те, що
ОСОБА_1 у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.172 КК України свою вину визнала
повністю, її вина також повністю
підтверджується зібраними по справі
доказами:

Показами потерпілої ОСОБА_2,
яка показала, що з лютого по червень 2008 року працювала в приватного
підприємця ОСОБА_1 в кафе «Вікторія» розташоване в АДРЕСА_2 в якості офіціанта.
Будь яких документів для оформлення на роботу від неї ОСОБА_1 не вимагала.
Трудовий договір приватний підприємець ОСОБА_1 не укладала, трудової книжки не
оформляла. В фондах соціального страхування та в Пенсійному фонді зареєстрована не була. Кошти у вигляді
заробітної плати за виконану роботу вона отримувала від ОСОБА_1 в розмірі за
лютий 2008 року - 400 грн., за березень 2008 року ­300 грн., за квітень 2008
року - 100 грн. Робочий день
розпочинався о 08 годині ранку та
закінчувався не раніше 12 години ночі без перерви на обід та вихідних днів,
інколи до 03 - 04 години ранку наступного дня. Додаткових коштів за виконану
роботу вона не отримувала. Протягом роботи
в кафе «Вікторія» з нею разом працювали ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Показами потерпілої
ОСОБА_3, яка суду показала, що вона з 11.12.2007 по 20.08.2008 рік
працювала в приватного підприємця ОСОБА_1 в кафе «Вікторія», розташованого в
АДРЕСА_2 кухарем. Будь яких документів для оформлення на роботу від неї ОСОБА_1
не вимагала. Трудовий договір приватний підприємець ОСОБА_1 не укладала,
трудової книжки не оформляла. В фондах соціального страхування та в Пенсійному
фонді зареєстрована не була. Кошти у
вигляді заробітної плати за виконану роботу вона отримувала від ОСОБА_1 в
такому розмірі: за грудень 2007 року - 250 грн., за січень 2008 року - 400
грн., за лютий 2008 року - 350 грн., за березень 2008 року - 400 грн., за
квітень 2008 року - 400 грн., за травень, червень, липень, та серпень 2008 року
заробітної плати вона взагалі не
отримала. Протягом червня - серпня 2008 року робочий день розпочинався 0 08 годині ранку та закінчувався не раніше 23 години вечора без перерви на
обід та вихідних днів, до цього часу робочий день тривав до останнього
відвідувача найдовше до 03- 04 години ранку наступного дня. Протягом
роботи у кафе «Вікторія» з нею разом
працювали ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Показами потерпілої ОСОБА_4,
яка суду показала, що з 11.12.2007 по 26.08.2008 рік працювала в приватного
підприємця ОСОБА_1 в кафе «Вікторія», розташованого в АДРЕСА_2 кухарем. Будь
яких документів для оформлення на роботу від неї ОСОБА_1 не вимагала. Трудовий
договір приватний підприємець ОСОБА_1 не укладала, трудової книжки не
оформляла. В фондах соціального страхування та в Пенсійному фонді зареєстрована не була. Заробітну плату за
виконану роботу вона отримувала від ОСОБА_1 в такому розмірі: за грудень 2007
року - 250 грн., за січень 2008 року - 300 грн., за лютий 2008 року - 400 грн.,
за березень 2008 року - 200 грн. при цьому кошти у вигляді заробітної плати за
березень включали в себе половину заробітної плати за квітень місяць, з квітня
по серпень 2008 року заробітної плати вона взагалі не отримувала. Робочий
день розпочинався о 7 - 8 годині ранку
та закінчувався не раніше 2 - 3 години ночі без перерви на обід та вихідних
днів. Після звільнення ОСОБА_2 ОСОБА_4 почала виконувати подвійну роботу: і
роботу офіціанта, і роботу кухарки.
ОСОБА_1 обіцяла виплатити їй кошти у вигляді заробітної плати за
виконання нею двох робіт у подвійному розмірі, але так цього і не зробила.
Протягом роботи у кафе «Вікторія» з нею
разом працювали ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_7, суду
показала, що вона працює на посаді державного інспектора праці Територіальної
державної інспекції в Кіровоградській області три роки. До кола її обов' язків
входить проведеня перевірок суб' єктів господарювання та підприємницької
діяльності на предмет дотримання ними законодавства про працю за фактами
встановлених грубих порушень вказаного законодавства. За дорученням прокуратури
Бобринецького району 27.08.2008 року проведено перевірку додержання вимог
законодавства про працю у ПП ОСОБА_1 стосовно законності використання найманої
праці громадян ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 В ході проведеної перевірки
встановлено, що у період з грудня 2007 року по серпень 2008 року ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 у вечірній час щодня працювали в якості кухарок у кафе «Вікторія», а в базарні
дні - з самого ранку і до пізнього вечора. При цьому ПП ОСОБА_1 з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 трудовий договір не укладала, трудові книжки не оформляла. Трудовий
договір був укладений лише з ОСОБА_6. З пояснень останніх ОСОБА_7 стало відомо,
що оплату за виконану роботу вказаним вище особам ОСОБА_1 проводила в розмірах значно нижчих, від мінімальних встановлених державою.
Заробітна плата працівникам кафе останній раз була виплачена в квітні 2008
року. За результатами проведеної перевірки було складено акт від 27.08.2008 року N2 11-06-034/1177, де
були вказані зафіксовані порушення, а саме порушено вимоги ст. ст. 21, 24 КЗпП
України в частині використання протягом
тривалого часу праці громадян без укладення трудових договорів та їх
реєстрації, а також не заведення трудових книжок або здійснення в них записів.

Свідок ОСОБА_8 суду
показала, що вона працювала в ПП ОСОБА_1
барменом з осені 2007 року з часу відкриття кафе, крім неї працювали
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Чи були
оформлені вищезазначені особи при прийнятті на роботу відповідно до вимог КЗпП
України їй про це нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_9 суду
показала, що ОСОБА_1 являється її матір'ю. В кінці 2007 року вона відкрила кафе
«Вікторія». В кафе працювали ОСОБА_6 і ОСОБА_2 барменами, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 працювали поварами. Вищезазначені особи
працювали без оформлення трудових книжок. Чи було укладено з ними трудові
договори вона не знає.

Крім того вина ОСОБА_1
підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінальної справи:

Будучи допитаною на досудовому слідстві як свідок ОСОБА_6, показала, що вона з 10.12.2007 року працює
в якості бармена в кафе «Вікторія», розташованого в АДРЕСА_2 у приватного
підприємця ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з
її слів, почали працювати у вказаному кафе з грудня 2007 року в якості кухарок. Робочий день в кафе «Вікторія» починався о 08 годині ранку,
але її співробітниці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приходили раніше, щоб підготуватись для
належного виконання замовлення, закінчувався - коли йшов останній відвідувач
(інколи і о 03 годині ночі) без перерви на обід та вихідні дні. Зі слів ОСОБА_3
та ОСОБА_4 ОСОБА_6 стало відомо, що ОСОБА_1 не виплачувала останнім ніяких коштів у вигляді заробітної плати, трудових
договорів з ними не укладала, трудових книжок не оформляла (а.с.79 -80);

- актом перевірки територіальної
державної інспекції праці у Кіровоградській області №11-06-034/1177 від
27.08.2008 року (а.с.14-16);

- актом перевірки дотримання санітарного законодавства
Бобринецької СЕС від 16.05.2008 року (а.с.90).

Суд, вислухавши сторони обвинувачення та захисту, оцінив
та дослідивши в сукупності наведені докази, приходить до висновку, що вони є
належними, допустимими та достатніми для кваліфікації діяння ОСОБА_1
за ч.1 ст.172 КК України, як
грубе порушення законодавства про працю.

При призначенні
покарання підсудній, суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого
злочину, який законом віднесені до категорії невеликої тяжкості
і за своїм характером не несе великої суспільної небезпеки, оскільки
тяжких наслідків не настало, обставини,
які пом'якшують та обтяжують покарання.

Підсудна ОСОБА_1
вину свою у вчинені злочину визнала повністю, щиро розкаялась суд це визнає
як пом'якшуючу вину обставину.

Обставини, які обтяжують
покарання підсудної в судовому
засіданні встановлено не було.

Характеризуючи особу підсудної
ОСОБА_1 суд, при призначенні покарання враховує характеристику з місця
проживання згідно, якої підсудна характеризується позитивно, раніше притягувалась
до кримінальної відповідальності, працює приватним підприємцем, має постійне
місце проживання.

Врахувавши вищевикладене, обставини
скоєного, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, а також
врахувавши особу підсудної, її стан здоров'я, суд приходить до висновку, що
виправлення і перевиховання ОСОБА_1 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним та достатнім
призначити їй покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді штрафу в
розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Обраний підсудній
такий вид покарання, за глибоким переконанням суду, відповідає не тільки
тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі підсудної, є
обгрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Цивільний
позов по справі не заявлено.

Речові
докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 321-328 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Підсудну ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні
злочину передбаченого ч.1
ст.172 КК України та призначити
покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян - 850 грн.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в
законну силу залишити без змін -
підписку про невиїзд.

Апеляція на вирок може бути подана через Бобринецький районний
суд до апеляційного суду Кіровоградської області на протязі 15 діб з моменту
його проголошення.

Суддя
(підпис)

Копія вірно

Суддя Бобринецького районного суду
М.Б. Сарап