Справа № 461/7125/14-к
Провадження № 1-кс/461/1449/15
УХВАЛА

06.03.2015 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_5 від 25 грудня 2013 року про закриття кримінального провадження №0000002 від 27 грудня 2012 року за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст. 365 КК України.,

в с т а н о в и в :

01 липня 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_5 від 25 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000002 від 27 грудня 2012 року за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст.365 КК України; скасувати постанову старшого слідчого прокуратури Сокальського району Львівської області ОСОБА_6 від 13 лютого 2013 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000002; зобов`язати посадову особу слідчого прийняти відповідне рішення за заявою ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення та усунути перешкоди у реалізації його конституційних прав; зобов`язати слідчого вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, а також забезпечити швидке, всебічне і неупереджене розслідування та дослідити всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінити кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення;зобов`язати прокурора прокуратури Львівської області у разі виявлення в діях або бездіяльності працівників досудового розслідування (слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області юриста 1 класу ОСОБА_5 ) в порядку нагляду та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях при розгляді заяви ОСОБА_4 на підставі ухвали Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2013 року у справі №454/1126/13, зокрема, невиконання ухвали Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2013 року ознак корупційної діяльності, службової недбалості порушити питання про притягнення винних до передбаченої чинним законодавством відповідальності на підставі Закону України «Про заходи запобігання та протидії корупції»; ст.185-6 КУпАП. Крім цього, просить поновити процесуальні строки подачі скарги на постанову старшого слідчого прокуратури Сокальського району Львівської області ОСОБА_6 від 13 лютого 2013 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000002; зобов`язати слідчого визнати заявника потерпілим у кримінальному провадженні №0000002 та ознайомити його з матеріалами кримінального провадження на підставі ухвали Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2013 року. Крім цього, просить розглянути скаргу за відсутності скаржника, повідомити його про дату, час і місце розгляду скарги та надати копії судових рішень за наслідками розгляду скарги для ознайомлення.

В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що в порушення вимог КПК України слідчий не з`ясував всебічно, повно та об`єктивно всіх обставин справи, не провів усіх слідчих дій, вказаних в попередній ухвалі суду, якою скасовано постанову про закриття кримінального провадження.

Судове засідання проведено без участі скаржника, який, у скарзі на постанову про закриття кримінального провадження просить розглянути скаргу без його участі.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, надав пояснення про те, що слідчим повно та об`єктивно проведено усі необхідні слідчі дії та на підставі отриманих в ході досудового розслідуванні доказів, правомірно винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000002 від 27 грудня 2012 року.

Дослідивши матеріали скарги, кримінального провадження №0000002 від 27 грудня 2012 року, прихожу до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скаржник є особою, заява якої 27 грудня 2012 року зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000002, після чого розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, яке в подальшому об`єднано з додатково зареєстрованим провадженням за скаргою цього ж заявника за ч.1 ст. 185 КК України. Таким чином, скарга подана належним носієм права на оскарження постанови слідчого про закриття вказаного кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Встановлено, що оскаржувана постанова слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_5 , якою закрито кримінальне провадження №0000002 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях УДПтС України у Львівській області складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст.365 КК України винесена 25 грудня 2013 року.

Скаржник ОСОБА_4 подав клопотання про поновлення процесуальних строків подачі скарги на вищевказану постанову, оскільки копію такої отримав листом 18 червня 2014 року, для складання скарги, виготовлення необхідних документів, як додатків до такої, йому потрібен значний час, крім цього, скарга скерована по пошті, а тому з врахуванням неробочих днів, строк подання скарги може бути порушений (а.с.25).

Слідчий суддя приймає до уваги, як належні та допустимі доводи скаржника з приводу поновлення пропущеного строку на оскарження постанови слідчого, оскільки такі підтверджуються довідкою Новгород Сіверської установи виконання покарань УДПтС України в Чернігівській області (а.с.23).

Оскаржуваною постановою встановлено, що дане кримінальне провадження розпочате на підставі заяви про вчинення злочину ОСОБА_4 за фактом перевищення службових повноважень службовими особами СВК №47 УДПтС України у Львівській області, які перевищуючи службові повноваження під час етапування засудженого ОСОБА_4 з СВК №47 в ЛСІ №19 спричинили йому тілесні ушкодження та викрали його майно.

Допитаний у провадженні ОСОБА_4 підтримав заяви про вчинення злочинів та надав з цього приводу покази, зокрема повідомив, що після загоряння СВК №47 до нього та до інших засуджених було застосовано кайданки, в подальшому, спричиняючи тілесні ушкодження їх помістили у автозак та доставили в ЛСІ №19. Окрім цього повідомив, що в нього був у власності телевізор, ДВД програвач, диски до нього, та інше майно, яке працівники колонії при етапуванні викрали.

Допитаний як свідок засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_7 повідомив, що 27.03.2012 року під час пожежі в СВК № 47 його та інших засуджених до довічного позбавлення волі етаповано з СВК № 47 в ЛСІ № 19. Під час етапування він проходив по «живому коридору», який був від приміщень камерного типу СВК № 47 до автомобілів типу «автозак». Особи, які були вишикувані в «живий коридор» були одіті в чорну форму та на їх обличчях були маски. Особисто йому ніхто ударів не наносив і він не бачив щоб комусь з засуджених наносили удари, працівники УДПтС України у Львівській області.

Допитані як свідки засуджені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 дали аналогічні з свідком ОСОБА_7 показання.

Допитані як свідки засудженні до довічного позбавлення волі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повідомили про те, що бачили у ОСОБА_4 тілесні ушкодження на голові, однак, за яких обставин у ОСОБА_4 виникли дані тілесні ушкодження, не бачили.

Допитаний як свідок начальник СВК № 47 ОСОБА_15 показав, що близько 14 год. 30 хв. 27.03.12 в районі покрівлі приміщення СВК № 47, де утримувалися засуджені до довічного позбавлення волі, виникла пожежа. Одразу після виникнення пожежі було вжито заходів до евакуації засуджених.

В подальшому прийнято рішення етапувати їх в Львівський слідчий ізолятор № 19. З цією метою викликано внутрішні війська військової частини НОМЕР_1 , які прибули на своїх автомобілях типу «автозак». Близько 21 год. 00 хв. 27.03.12 військовослужбовцями внутрішніх військ військової частини НОМЕР_1 розпочато етапування засуджених до довічного позбавлення волі з приміщень дисциплінарного ізолятора СВК № 47 до Львівського слідчого ізолятора. Процедура була наступною: військовослужбовці внутрішніх військ по одному виводили засуджених з приміщень дисциплінарного ізолятора, попередньо одівши кожному з засуджених кайданки на руки ззаду, в подальшому по одному супроводжували засуджених в автомобілі типу «втозак», після чого колоною автомобілів доставили засуджених в Львівський СІЗО. Працівники СВК № 47 27.03.12 участі у виведенні засуджених до довічного позбавлення волі з приміщень дисциплінарного ізолятора та їх поміщення в автомобілі типу «автозак» не брали.

Ні працівники колонії, ні військовослужбовці внутрішніх військ до засуджених, в тому числі до ОСОБА_4 , фізичної сили не застосовували. Щодо речей засудженого ОСОБА_4 повідомив, що усі речі засуджених, в тому числі і ОСОБА_4 , передані в СІЗО, про що наявні відповідні документи. Щодо ДВД програвача, телевізора та ДВД дисків, то згідно додатку 9 до п.29 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», засудженим до довічного позбавлення волі заборонено користуватися вищевказаними речами.

Вищенаведене підтвердили та дали аналогічні показання інші працівники СВК № 47, зокрема: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 .

Допитані як свідки працівники Львівського слідчого ізолятора ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 повідомили, що з Сокальської ВК № 47 в ніч 27-28.03.12 Львівським слідчим ізолятором було прийнято 68 засуджених до довічного позбавлення волі в тому числі і ОСОБА_4 . В жодного із доставлених засуджених не було виявлено будь-яких тілесних ушкоджень, на стан свого здоров`я останні не скаржились, за медичною допомогою не звертались. Також не скаржились на застосування до них працівниками Сокальської ВК № 47, конвойної служби та внутрішніх військ в ході етапування фізичної сили чи спеціальних засобів, крадіжку чи пошкодження їхніх особистих речей. В Львівському слідчому ізоляторі до засуджених фізична сила не застосовувалась, із спеціальних засобів, згідно встановленого порядку, в ході розміщення засуджених по камерах до них застосовувались лише кайданки.

Згідно висновку експерта № 14 від 25.02.2013 у ОСОБА_4 виявлено шрам в лівій тім?яній ділянці голови, який може являтися наслідком загоєння забійної рани, яка спричинена дією твердого тупого предмету по механізму удару і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, міг утворитися 27.03.2012. За наданою амбулаторною карткою у засудженого ОСОБА_4 27.03.2012 тілесних ушкоджень не зафіксовано.

Допитана як свідок експерт, яка проводила наведену експертизу, ОСОБА_43 показала, що 21.02.2013 року нею проведено судово-медичну експертизу засудженого ОСОБА_4 , в ході якої у останнього виявлено шрам у лівій тім`яній ділянці голови, інших ушкоджень у ОСОБА_4 виявлено не було.

Вищенаведене підтвердили та дали аналогічні показання інші працівники СВК № 47, зокрема: перший заступник начальника СВК № 47 ОСОБА_16 , заступник начальника СВК № 47 ОСОБА_17 , начальник оперативного відділу ОСОБА_18 , молодший інспектор відділу нагляду і безпеки ОСОБА_19 , начальник відділення СПС Сокальської ВК № 47 ОСОБА_20 , старший інспектор з питань підготовки до звільнення відділу СВПР Сокальської ВК № 47 ОСОБА_21 , начальник відділу нагляду і безпеки ОСОБА_22 , черговий помічник начальника ОСОБА_23 , оперуповноважений оперативного відділу ОСОБА_24 , заступник начальника установи з СВПР Сокальської ВК № 47 ОСОБА_25 , заступник чергового помічника начальника СВК № 47 ОСОБА_26 , начальник медичної частини СВК № 47 ОСОБА_27 , молодший інспектор відділу нагляду і безпеки СВК № 47 ОСОБА_28 , старший інженер енергетик СВК № 47 ОСОБА_29 , молодший інспектор відділу нагляду і безпеки СВК № 47 ОСОБА_30 , молодший інспектор відділу нагляду і безпеки СВК № 47 ОСОБА_44 , молодший інспектор відділу нагляду і безпеки СВК № 47 ОСОБА_32 .

Допитані як свідки працівники Львівського слідчого ізолятора майор внутрішньої служби ОСОБА_33 , оперуповноважений ЛСІ капітан внутрішньої служби ОСОБА_34 , оперуповноважений ЛСІ лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_35 , старший інспектор ІТЗО капітан внутрішньої служби ОСОБА_36 , начальник сектору максимального рівня безпеки капітан внутрішньої служби ОСОБА_37 , старший інспектор з озброєння ст. лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_38 , інспектор ПП капітан внутрішньої служби ОСОБА_39 , інспектор ЦО старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_40 , черговий фельдшер медичної частини капітан внутрішньої служби ОСОБА_41 ,молодший інспектор ВРіО чергової зміни № 5 прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_42 повідомили, що з Сокальської ВК № 47 в ніч 27-28.03.12 Львівським слідчим ізолятором було прийнято 68 засуджених до довічного позбавлення волі в тому числі і ОСОБА_4 . В жодного із доставлених засуджених не було виявлено будь-яких тілесних ушкоджень, на стан свого здоров`я останні не скаржились, за медичною допомогою не звертались. Також не скаржились на застосування до них працівниками Сокальської ВК № 47, конвойної служби та внутрішніх військ в ході етапування фізичної сили чи спеціальних засобів, крадіжку чи пошкодження їхніх особистих речей. В Львівському слідчому ізоляторі до засуджених фізична сила не застосовувалась, із спеціальних засобів, згідно встановленого порядку, в ході розміщення засуджених по камерах до них застосовувались лише кайданки.

Згідно висновку експерта № 14 від 25.02.2013 на тілі ОСОБА_4 встановлений шрам в лівій тім`яній ділянці голови, який може являтися наслідком загоєння забійної рани, яка спричинена дією твердого тупого предмету по механізму удару і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Приймаючи до уваги морфологічні зміни даного шраму, на думку експерта, він міг утворитися 27.03.2012 року за наданою амбулаторною карткою засудженого ОСОБА_4 27.03.2012 тілесних ушкоджень під час етапування не має.

Допитана як свідок експерт Новоград Сіверського РВ СМЕ ОСОБА_43 показала, що 21.02.2013 року на підставі постанови слідчого прокуратури Сокальського району Львівської області нею проведено судово-медичну експертизу засудженого ОСОБА_4 . В ході огляду засудженого ОСОБА_4 виявлено шрам у лівій тім`яній ділянці голови. Інших тілесних ушкоджень виявлено не було. Виявлений шрам є наслідком загоєння забійної рани, яка спричинена дією твердого тупого предмету. Даний шрам міг виникнути в межах одного року з моменту огляду, як до 27.03.2012, та і після. Дане тілесне ушкодження також могло виникнути в результаті самоушкодження спричиненого самим ОСОБА_4 .

Допитана як свідок сестра ОСОБА_4 - ОСОБА_45 повідомила, що вона йому не надсилала теле-відео апаратуру, а лише одяг та продукти харчування. Крім цього повідомила, що посилки ОСОБА_4 також відправляла його мама ОСОБА_46 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Які саме речі передавала ОСОБА_46 їй не відомо, жодних документів з даного приводу в неї немає.

Як встановлено дослідженням матеріалів кримінального провадження слідчим вжито вичерпних дій на проведення необхідних слідчих дій. Зокрема, допитані особи, які забезпечували етапування, допитані засуджені, які етапувались разом із ОСОБА_4 , призначено судово-медичну експертизу, долучено документи, в тому числі щодо обставин пожежі, речей, які збереглись після такої та були передані ОСОБА_4 тощо.

Доводи скаржника про неврахування слідчим скарги ОСОБА_4 від 27.12.2013 року на постанову слідчого прокуратури Сокальського району ОСОБА_6 про відмову у визнанні його потерпілим не беруться до уваги, оскільки така подана після закриття кримінального провадження (25.12.2013 року).

Також слідчий суддя враховує, що допитані наведені вище свідки повідомили, що факту побиття не було, а відтак, вважаю, що проводити слідчий експеримент з даного приводу та пред`явлення осіб для впізнання проводити не потрібно.

Окрім цього, в ході досудового розслідування провадження долучено документи щодо обліку речей, які збереглись після пожежі в колонії, та які були передані засудженому ОСОБА_4 (т.2. а.п.172-173), встановлено, що інших речей, на які вказував останній, та які зникли (ДВД програвач та диски до нього) в колонії не було, в зв`язку із забороною чинними НПА у використанні таких. З цих питань додатково допитано ОСОБА_4 , який настояв на зникненні вказаних речей та надав конкретний їх перелік, а також допитано працівників колонії та засуджених, які повідомили, що у останнього речей ніхто не викрадав та таких в нього не було.

Окрім цього, слідчим на виконання ухвали апеляційного суду Львівської області 15.11.2014 скеровано постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим (т.2 а.п.166), про отримання вказаної ухвали слідує із скарги останнього.

Доводи заявника про посилання слідчого у постанові про закриття на покази осіб, які відібрані до реєстрації кримінального провадження вважаю надуманими, оскільки оглядом постанови про закриття та матеріалів кримінального провадження таких порушень не виявлено.

Окрім цього, оглядом матеріалів кримінального провадження встановлено, що у провадженні проведено всі можливі та необхідні слідчі дії та, незважаючи на наведене, доказів вчинення працівниками УДПтС України у Львівській області злочинів не здобуто, рішення апеляційного суду Львівської області в частині проведення слідчих дій, виконано.

Також, слідчий суддя бере до уваги те, що з часу подій по етапуванню ОСОБА_4 минуло понад 2,5 роки, а відтак, проведення таких слідчих дій, як слідчий експеримент, з працівниками правоохоронних органів, які заперечують спричинення тілесних ушкоджень, направлено на затягування досудового розслідування у кримінальному провадженні та не буде сприяти об`єктивності його проведення.

Крім цього, постановою від 13 лютого 2013 року старшим слідчим прокуратури Сокальського району Львівської області ОСОБА_47 відмовив у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 27 грудня 2012 року.

Вказану постанову, згідно довідки Новгород Сіверської установи виконання покарань УДПтС України в Чернігівській області, скаржник отримав 20.12.2013 року.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною 2 ст.55 КПК України встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Зі змісту наведеної норми Закону випливає, що слідчий вправі винести постанову про відмову у визнанні потерпілим лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди.

Враховуючи те, що досудовим розслідуванням встановлено відсутність складу злочину, відсутні очевидні достатні дані вважати, що ОСОБА_4 заподіяно фізичну та майнову шкоду, а відтак, слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчим було прийняте правильне рішення про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим.

Згідно ч.1 ст.306 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.

Незважаючи на зазначені положення КПК України особою, яка подала скаргу, під час розгляду такої у суді не надано відомостей та доказів, які б підтверджували доводи, викладені у скарзі, доводи скаржника спростовано матеріалами справи в своїй сукупності. З огляду на викладене, та враховуючи те, що обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінальних проваджень, що стали підставою для винесення постанови від 25 грудня 2013 року про закриття кримінального провадження та постанови про відмову у визнанні потерпілим, не встановлено, висновки та процесуальні рішення слідчого відповідають вимогами кримінального процесуального закону і ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, вважаю, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст. 22, 303-307, 318-380 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

поновити строк звернення до слідчого судді.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку ст.395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_48