Справа № 301/902/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження № 11кп/777/369/2015, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань під №0000069 за апеляційною скаргою старшого прокурора відділу прокуратури області на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 20.05.2015 року.
Цією ухвалою в підготовчому судовому засіданні:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Імстичево Іршавського району, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою технічною освітою, одруженого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, на підставі ст.45 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження щодо нього закрито.
Згідно ухвали суду, ОСОБА_6 висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме в тому, що, він працюючи згідно трудового контракту, укладеного 08.10.2013 року між ним та Закарпатською обласною організацією Товариства сприяння обороні України в особі голови ОСОБА_8 , на посаді директора Іршавської автомобільної школи ЗОО ТСО України, будучи службовою особою наділеною адміністративно господарськими та організаційно розпорядчими функціями, вчинив умисний злочин у сфері службової діяльності, зокрема протягом лютого березня 2015 року на прохання свого знайомого ОСОБА_9 оформив офіційні документи, в які вніс завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_10 нібито навчався в очолюваному ним навчальному закладі, при наступних обставинах.
Так, 10.02.2015 року, директор Іршавської автомобільної школи ЗОО ТСО України ОСОБА_6 , діючи умисно, усупереч інтересам служби в частині складання та видачі підприємствами, установами, організаціями документів, знаходячись на своєму робочому місці в службовому кабінеті директора, що за адресою м. Іршава вул. Федорова, 31, за допомогою робочого комп`ютера оформив список навчальної групи № 43-В із підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В» в Іршавській автомобільній школі ТСО України, в який на прохання свого знайомого ОСОБА_9 , вніс завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_10 , зараховано курсантом Іршавської автомобільної школи, що не відповідало дійсності. Після чого, засвідчив указаний список у графі «Директор Іршавської автомобільної школи ТСО України ОСОБА_11 » своїм особистим підписом та відтиском печатки Іршавської автомобільної школи.

-2-

Далі, вищевказаний список ОСОБА_11 направив для реєстрації вказаної навчальної групи «№43В із підготовки водії транспортних засобів категорії «В» в Іршавській автомобільній школі в Центр надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Іршавського району УДАІ УМВС України у Закарпатській області, де його зареєстровано 11.02.2015 року за вхідним №132.

У подальшому, 31.03.2015 року, близько 15. год. 30 хв., директор Іршавської автомобільної школи ТСО України ОСОБА_6 , на прохання ОСОБА_9 , діючи умисно, всупереч інтересам служби в частині складання та видачі підприємствами, установами та організаціями документів, вніс у офіційний бланк свідоцтва серії НОМЕР_1 про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_10 нібито пройшов підготовку з 29.01.2015 по 02.04.2015 за програмою підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В» та на випускних екзаменах відповідно до протоколу №43-В від 02.04.2015 року одержав наступні оцінки: за знання правил дорожнього руху «задовільно», за знання будови, експлуатації і технічного обслуговування автомобіля «добре» та за практичне керування автомобілем «добре», що не відповідало дійсності, оскільки ОСОБА_10 не відвідував жодного заняття та не складав іспиту, який повинен був відбутися лише 02.04.2015 року.

Після чого, ОСОБА_6 засвідчив указане свідоцтво своїм особистим підписом та відтиском печатки Іршавської автомобільної школи.

Потім, цього ж дня, ОСОБА_6 передав вищевказане фіктивне свідоцтво, ОСОБА_9 , для подальшої його передачі ОСОБА_10 ..

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_6 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, даний злочин згідно примітки до ст.45 КК України не відноситься до корупційних злочинів, вину визнав повністю, після вчинення злочину щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, моральна та матеріальна шкода не завдана.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду від 20.05.2015 року скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду. Уважає, що вказане судове рішення підлягає скасуванню через неповноту судового слідства, а також неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Безпосередньо суд першої інстанції не мав змоги пересвідчитись в тому чи дійсно ОСОБА_6 визнає свою вину в скоєному, оскільки під час підготовчого судового засідання, головуючим не з`ясовувалось та не встановлювались фактичні обставини провадження. Суд навіть не встановив, згідно ст.91 КПК України перелік обставин які підлягають доказуванню, а саме, подію кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди. Посилання суду першої інстанції в ухвалі на щире каяття ОСОБА_6 , що дає змогу звільнити його від кримінальної відповідальності, слід оцінювати критично, оскільки в суді першої інстанції ОСОБА_6 не був допитаний. Крім цього, факт щирого розкаяння особи у вчиненні злочину, активного сприяння нею в його розкритті, повинні знайти своє закріплення в матеріалах кримінального провадження, зокрема, у протоколах допиту обвинуваченого (підозрюваного), свідків, тощо. Усупереч цього, судом першої інстанції вказані матеріали кримінального провадження досліджені не були.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду від 20.05.2015 року залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити.

-3-

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 щодо заперечення апеляційної скарги та законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Пунктом 2 частини 3 ст.314 КПК України передбачено право суду закрити провадження у підготовчому судовому засіданні у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою ст.284 КПК України.
Згідно зі ст.45 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п.2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 1 від 23 грудня 2005 року при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час судового розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. При цьому дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. При цьому щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

-4-
За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Одночасно статтею 372 КПК України визначено, що ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням: суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Як убачається з матеріалів судового провадження та ухвали, суд першої інстанції, закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, та звільняючи його від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення у зв`язку з дійовим каяттям не дотримався зазначених вимог закону.
Зокрема, суд першої інстанції як на підставу звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності послався на те, що останній вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, вину визнав повністю, після вчинення злочину щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, а також вказав, що моральна та матеріальна шкода не завдана.

Разом із тим, у мотивувальній частині ухвали суд не зазначив, що діяння, яке поставлено ОСОБА_6 за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину й останній винний у його вчиненні, а також якою статтею Кримінального кодексу України визначено злочинність вчиненого діяння.

Таким чином, суд першої інстанції не встановив, і не зазначив в ухвалі всіх складових дійового каяття та активного сприяння розкриттю злочину, що виключало можливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України.

Порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність та обґрунтованість ухваленого судового рішення.

У ході апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора про те, що при розгляді даного провадження суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

З огляду на викладене, судове рішення щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Під час нового розгляду в суді першої інстанції необхідно дотриматися вимог розділу ІУ КПК України та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури області задовольнити.

-5-

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 20.05.2015 року про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 повернути до Іршавського районного суду Закарпатської області з призначенням нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: