У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Жука В.Г. і
Гошовської Т.В.,

за участю прокурора

Дрогобицької О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні 18 вересня
2008 року у м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок колегії суддів
палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області від
12 травня 2008 року.

Вироком Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 7 лютого 2008 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше неодноразово судимого,

останній раз 27.03.2003 року

Бердянським міськрайонним судом

Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України

на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на
строк 1 рік.

ОСОБА_1
визнано винним у тому, що він
18.12.2007 року, перебуваючи в нетверезому стані, в приміщенні відділу
“Приватбанку” в м. Бердянську по вул. Мелітопольське шосе, 27, побачив через
відкриті двері кабінету два мобільні телефони, які лежали на столі.
Скориставшись відсутністю працівників, Короткий зайшов в кабінет і викрав
мобільні телефони “Нокія 2626” вартістю 540 грн. та “Самсунг Е 830” вартістю 1013
грн., які належали ОСОБА_2.

На даний вирок
була подана апеляція прокурора, який просив скасувати вирок щодо ОСОБА_1 у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону
і невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильною кваліфікацією
дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Апеляційний суд задовольнив апеляцію прокурора і 12 травня 2008 року постановив
новий вирок, яким вирок Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 7 лютого 2008 року щодо ОСОБА_1 скасував та визнав
ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 185 КК України та призначив
покарання у виді 3 років позбавлення волі.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1порушує питання про скасування вироку та просить залишити
в силі вирок районного суду. Вважає, що апеляційний суд неправильно кваліфікував
його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки у нього не було проникнення до іншого
приміщення, тому що він вже перебував у у банку. Крім того, просить пом'якшити покарання, застосувавши ст.
69 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка
вважала, що вирок постановлено законно і обгрунтовано, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що скарга
засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності
ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у
вироку, підтверджено зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами в
їх сукупності.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненому
злочині підтверджується його власними
показаннями про те, що він, перебуваючи в приміщенні “Приватбанку” та проходячи
по коридору, побачив відкриті двері одного з кабінетів і, що в кабінеті нікого
немає, а на столі лежать мобільні телефони,
зайшов у кабінет та викрав зазначені телефони.

Потерпілий ОСОБА_2підтвердив факт викрадення його
мобільних телефонів з його робочого кабінету під час його відсутності на
робочому місці.

Посилання засудженого на неправильність кваліфікації його
дій за ч. 3 ст. 185 КК України безпідставні, оскільки, як дійшов правильного
висновку апеляційний суд, як убачається з матеріалів справи, кабінет є окремим
приміщенням і не є місцем загального користування, доступ громадян туди
обмежений. Отже, увійшовши до кабінету, Короткий мав конкретну мету - викрасти
мобільні телефони, а для цього він проник у відповідне приміщення.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що
в діях ОСОБА_1 є кваліфікуюча ознака - проникнення в приміщення з метою
крадіжки - і кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання, суд врахував як
ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу ОСОБА_1, який раніше
був неодноразово судимий, визнав свою вину і щиро розкаявся та призначив
покарання необхідне і достатнє для його випралення та попередження нових
злочинів.

Тому, підстав для пом'якшення покарання
ОСОБА_1 колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок колегії суддів палати у кримінальних справах апеляційного
суду Запорізької області від 12 травня 2008 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

С у д д і:

В.М. Верещак В.Г. Жук Т.В. Гошовська