ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Справа
№1-69/2007 рік

18 травня 2007 року Малинський районний суд Житомирської області
в складі

головуючої судді ЗбицькоїК.Д.

з участю прокурора Гойдало
О.Є.

секретаря Гузікової
1.1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Малині кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця міста Алга Актюбінської області республіки
Казахстан, росіянина,

громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, нежонатого,

непрацюючого, який проживав в АДРЕСА_1, засудженого
Малинським районним судом 03
жовтня

2006 року за
т.185 ч.2 КК
України на два роки позбавлення волі з іспитовим

строком 2
роки

за ст.185 ч.2 Кримінального кодексу
України та

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця міста Малина Житомирської області, українця, громадянина України, з
базовою вищою освітою, нежонатого, непрацюючого, несудимого, який проживає в
АДРЕСА_2, за ст.185 ч.2 Кримінального кодексу України

встановив :

04 лютого 2007
року близько 3-ї години
ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2, обоє перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, з метою викрадення чужого майна зайшли на подвір'я будинку АДРЕСА_3 і належить
ОСОБА_3., звідки таємно викрали сто літрів дизельного пального по ціні
3грн.70коп. за один літр в двох поліетиленових бочках вартістю 50грн. за одну.

В цю ж ніч біля 5-ї години ОСОБА_1
та ОСОБА_2, продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно умисно таємно
викрали з подвір'я ОСОБА_3 по АДРЕСА_3 сто літрів дизельного пального по ціні
3грн.70коп. за один літр в двох поліетиленових бочках вартістю 50грн. за одну.

Викраденням 200 літрів
дизельного пального та 4-х
бочок ОСОБА_3 завдана майнова шкода в розмірі 940 гривень.

Підсудні ОСОБА_1
та ОСОБА_2. свою вину визнали повністю як на досудовому слідстві, так і в суді,
щиро розкаялись.

Підсудний ОСОБА_1 показав, що в ніч
з 3 на 4 лютого цього
року вони удвох з ОСОБА_2 розпили півлітра горілки. В цей час, знаючи, що на
подвір'ї ОСОБА_3 стоять бочки з дизельним пальним, він запропонував викрасти
їх. Біля 3-ї години
ночі вони зайшли на подвір'я ОСОБА_3, викотили одну бочку на дорогу, заховали
її неподалік, повернулись і викрали другу бочку. Після цього пішли в центр
міста Малина, де запропонували таксисту ОСОБА_4 купити одну бочку. Він
погодився. Разом під'їхали до схованки, загрузили
в багажник автомобіля бочку з соляркою та отримали 125 грн. Потім пішли
до будинку ОСОБА_5, якому запропонували купити другу бочку. Знали, що в нього
автомобіль працює на солярці. Вони продали йому одну бочку та запропонували ще
дві. Той погодився. Таким же чином вони викрали з подвір'я ОСОБА_3 ще дві бочки
з дизельним пальним та загрузили
в автомобіль ОСОБА_5. За всі три бочки отримали від нього 340грн. Про те, що
пальне крадене, вони ні

2.

ОСОБА_4, ні ОСОБА_5 не говорили. Кошти витратили на оплату
продуктів харчування, алкогольних напоїв, поїздки на таксі та інші власні
потреби. Підсудний ОСОБА_2 підтвердив показання ОСОБА_1.

З пояснення
потерпілого ОСОБА_3 бочки з пальним зберігались у його подвір'ї за сараєм.
Вранці 4 лютого
він побачив на снігу сліди котіння та взуття і виявив пропажу чотирьох
поліетиленових бочок, в яких зберігалось 200
літрів дизельного пального, про що повідомив в міліцію. ОСОБА_1 товаришував
з його сином, часто був у них вдома, бачив ці бочки. ОСОБА_2 відшкодував йому 500 гривень в
рахунок матеріальних та моральних збитків. Претензій до нього не має.

Згідно довідки
ТОВ „Квінта" від 10.02.2007р. вартість одного літра дизельного пального
станом на 4 лютого 2007 року становила
Згрн.70коп. (а.с.23). Вартість однієї бочки з врахуванням зносу визначена
товарознавчою експертизою і становить 50
грн. (а.с.62).

Вилучені у
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пусті бочки з-під дизельного пального визнані речовими
доказами та приєднані до матеріалів справи і передані на зберігання в кімнату
речових доказів (а.с.34,35).

Відповідно до
ч.З ст.299 КПК України за згодою підсудних, потерпілого, прокурора суд визнав
недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки фактичні обставини,
розмір заподіяної шкоди та цивільний позов ніким не оспорюються.

Аналізуючи
досліджені докази в їх сукупності суд визнає доведеною вину обох підсудних в
умисному таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою
групою осіб, а ОСОБА_1 повторно, і кваліфікує їхні дії за ч.2 ст. 185 Кримінального
кодексу України.

При визначенні
підсудним виду та міри покарання суд враховує, що обоє вину свою визнали, щиро
розкаялися. Характеризуються за місцем проживання позитивно. ОСОБА_2 вперше
вчинив злочин, добровільно відшкодував частину заподіяної злочином шкоди, є
потерпілим від Чорнобильської катастрофи. Ці обставини відповідно до ст.66
Кримінального кодексу України суд визнає такими, що пом'якшують покарання.
Обставиною, яка відповідно до п.13 ст.67 цього Кодексу обтяжує покарання обох
підсудних, є вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, а ОСОБА_1 також
рецидив злочинів, оскільки він, будучи засудженим З жовтня 2006 року до двох
років позбавлення волі з іспитовим строком два роки в період іспитового строку
до погашення судимості вчинив новий умисний злочин.

Примусового лікування від алкоголізму вони не потребують.

З врахуванням
наведеного суд визнає за необхідне й достатнє для їх виправлення та
попередження вчинення нових злочинів призначити покарання в межах санкції
статті, за якою вони засуджуються, у виді позбавлення волі. При цьому
застосувати до ОСОБА_2 ст.75 КК України та звільнити від його відбування з
випробуванням та іспитовим строком, а ОСОБА_1, який неодноразово засуджувався
за умисні злочини і на шлях виправлення не став, визначити остаточне покарання
із застосуванням ст.71КК України, частково приєднавши до призначеного покарання
невідбуте покарання за попереднім вироком.

Бочки, визнані
речовими доказами, підлягають поверненню власнику за належністю.

Потерпілим ОСОБА_3 заявлений до
ОСОБА_1 цивільний позов про відшкодування ним 940 гривень майнової шкоди та 1000 гривень моральної шкоди. У судовому засіданні

3.

цивільний позивач зменшив свої
вимоги та з врахуванням добровільного відшкодування ОСОБА_2завданої злочином
шкоди просить стягнути з ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 370грн. та
моральної шкоди 130 гривень.
Суд визнає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись
ст.ст.323, 324, 327 Кримінально-процесуального
кодексу України

засудив :

визнати винним
ОСОБА_1 за ст. 185 ч. 2 Кримінального
кодексу України та призначити ДВА РОКИ позбавлення волі.

За правилами
ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків визначити шляхом
часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком і
остаточно призначити два роки шість місяців позбавлення волі.

Строк покарання
рахувати з часу затримання 10
лютого 2007 року.

Визнати винним
ОСОБА_2 за ст. 185 ч. 2 Кримінального
кодексу України та призначити один рік шість місяців позбавлення волі.

На підставі
ст.75 Кримінального кодексу України звільнити засудженого ОСОБА_2від відбування
призначеного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового
строку один рік не вчинить нового злочину та виконає покладений на нього
відповідно до п.З ч.І ст.76 цього Кодексу обов'язок повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Запобіжний захід
до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_2. підписку про невиїзд,
ОСОБА_1. -
взяття під варту.

Речовий доказ - чотири
поліетиленові бочки об'ємом 50
літрів кожна, які зберігаються в кімнаті речових доказів Малинського МРВ
УМВС України в Житомирській області, повернути потерпілому ОСОБА_3.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 370
гривень на відшкодування майнової шкоди та 130 гривень на відшкодування моральної шкоди.

На вирок суду
може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через
Малинський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а
засудженим ОСОБА_1. з часу отримання копії вироку.

Головуюча