Справа № 396/2794/14-к
Провадження № 1-кп/396/14/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2015 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
секретаря ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Новоукраїнка кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Веселий Кут Новоукраїнського району Кіровоградської області, проживає АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює в СВК «Батьківщина» Полтавської області смт. Котельва, механізатором, раніше
судимий, вироком Київського районного суду Полтавської області від 10.10. 2014 року за ч.2 ст. 185 КК України до 2років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, вироком Котелевського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2014 року за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 2роки;
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство).
Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.
20 лютого 2014 року обвинувачений ОСОБА_4 , маючи намір на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, осіб, не маючи у власності будь-якого транспортного засобу, знайшовши в соціальній мережі «Інтернет» фотознімок спортивного мотоциклу, червоного кольору, з метою подальшого обману виклав оголошення на сайті «Сландо» про продаж даного транспортного засобу через мережу «Інтернет».
З метою отримання шляхом обману грошових коштів обвинувачений ОСОБА_4 знайшов покупця -потерпілу ОСОБА_5 яка 24 лютого 2014 року перерахувала кошти в сумі 500 грн., як завдаток, на електронну картку № НОМЕР_1 ПАТ «КБ «Приватбанк», яка належала обвинуваченому ОСОБА_4 , які останній зняв з банкомату який розташований по АДРЕСА_2 .
В подальшому 27 лютого 2014 року, обвинувачений ОСОБА_4 під впливом довіри отримав електрону карту ПАТ «КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 яка належить ОСОБА_6 на яку в подальшому потерпілою ОСОБА_5 за вказівкою обвинуваченого ОСОБА_4 переведено за купівлю мотоцикла грошові кошти в сумі 4000 грн. Дані кошти обвинувачений ОСОБА_4 зняв з банкомату який розташований по АДРЕСА_3 .
Отримавши кошти в сумі 4500 грн., обвинувачений ОСОБА_4 розпорядився ними на свій власний розсуд як своїми особистими, при цьому будь якого наміру на пересилання мотоциклу або повернення коштів потерпілій ОСОБА_5 не було, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 4500(чотири тисячі п`ятсот) гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні у повному обсязі, пояснивши обставини скоєння злочину, що так як став жертвою сам шахрайських дій вирішив також спробувати через «Інтернет» заволодіти чужими коштами, запропонувавши продати скутер. У скоєному щиро розкаюється, цивільний позов визнає в розмірі 4500 грн. та поданих потерпілою чеків на бензин, в іншій не визнає. Шкоду відшкодує потерпілій за декілька разів при отриманні заробітної плати.
Потерпіла ОСОБА_5 , допитана в судовому засіданні в режимі відеоконферензв`язку із Заводським р/судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, пояснила, що дійсно побачила оголошення про продаж скутера, перерахувала спочатку 500 грн. на рахунок картки, який вказав обвинувачений, а потім 4000 грн., при цьому спочатку зателефонувала на відділення «Нової почти» де їй повідомили, що дійсно мопед відправлявся, але як пізніше виявилося в м. Дніпропетровськ а не Дніпродзержинськ.
Заявлений цивільний позов в розмірі 8000 гривень, підтримує у повному обсязі, так як витратили саме таку суму коштів для вжиття заходів по пошуках обвинуваченого та поїздки до нього додому по витребуванню придбаного скутера та явкою до суду з м. Дніпродзержинська в м. Новоукраїнка Кіровоградської області
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні крім його показів підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів:
-протоколом тимчасового доступу до речей і документів з фото таблицями, які розміщені на ДВД-диску та виписками по особовому рахунку КБ`Приватбанк»;
-квитанціями про перерахування коштів на рахунок, вказаний обвинуваченим ОСОБА_4 500 грн., 2000 грн., 2000 грн.
За згодою учасників розгляду справи, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, згоди учасників судового провадження, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , сторони обвинувачення змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З врахуванням вище зазначеного, суд дослідив та перевірив представлені по справі докази у зазначеному вище порядку, надав їм належну оцінку в їх сукупності та приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 190 КК України, оскільки ним вчинено заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство).
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, скоєно обвинуваченим кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого та обставин справи.
Обставин, що обтяжує відповідальність обвинуваченого при призначенні покарання, суд не вбачає.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті правопорушення.
Особу винного обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності притягувався, згідно вироку Київського районного суду Полтавської області від 10.10. 2014 року за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 11.12.2014 року за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 2роки;
Скоєно даний злочин до винесення попередніх вироків, фізично здоровий, скарг на стан здоров`я немає, працює в СВК «Батьківщина» Полтавської області смт. Котельва, механізатором, де і проживає, отримує заробітну плату за роботу трактористом, не одружений, утриманців не має.
Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази провадження, наявність обставин, які помякшують покарання, характеризуючі дані та розмір заподіяної шкоди, суд вважає, так як обвинувачений ОСОБА_4 працює, та отримує заробітну плату та враховуючи специфіку роботи сільськогосподарських підприємств, суд вважає так як особа вже раніше судима у 2014 році, за доцільне застосовувати покарання у вигляді штрафу, так як до обвинуваченого може бути застосоване покарання у вигляді штрафу в розмірі до 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, якого суд вважає достатньо для виправлення та попередження обвинуваченим злочинної діяльності.
Враховуючи, що скоєно обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення до винесення вироку Котелевського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року, тому суд вважає за доцільне призначити покарання за сукупністю злочинів та враховуючи положення ч.4 ст. 70 КК України, п.22 ППВСУ №7 від 24 жовтня 2003 року(із змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбуття покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку по першій справі інший злочин, при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, шляхом повного або часткового їх складання заміна покарань проводиться за правилами, передбаченими ст.. 72 КК України. Коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні, суд може застосувати принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.
За таких умов, суд вважає за доцільне призначити покарання, застосувавши вимоги ч.4 ст. 70 КК України та призначити, за сукупністю злочинів, так як злочин вчинено до ухвалення вироку від 11 грудня 2014 року, призначивши остаточне покарання, що покарання за вироками Котелевського районного суду від 11 грудня 2014 року Полтавської області, яким засуджено за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки та Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2015 року, яким засуджено за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу, які згідно ч.3 ст.72 КК України не підлягають заміні та складанню, підлягають виконанню окремо.
Цивільний позов по справі потерпілою ОСОБА_5 заявлено в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень, який, суд вважає підлягає частковому задоволеню.
Згідно вимогам ч. 1 ст. 1166 ЦК України: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Потерпілою ОСОБА_5 по справі надано докази на підтвердження понесених матеріальних витрат в розмірі 1191.70 грн..
І так як в результаті злочину заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 4500 гривні, розмір заподіяної матеріальної шкоди, яку встановлено на стадії досудового розслідування та під час розгляду провадження судом та не відшкодовано потерпілій і на цю суму знайшов підтвердження в судовому засіданні а також включені до розміру цивільного позову витрати пов`язані у зв`язку із прибуттям потерпілої до Новоукраїнського районного суду 07 листопада 2014 року в розмірі 1191.70 грн. автомобілем із м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з місця проживання потерпілої, що підтверджено чеками 465.00+319.80+406.90=1191.70грн. на бензин відповідно до ст.. ч.1 ст.122, ч.1ст.124 КПК України, всього 5691.70 грн..
В іншій частині цивільний позов 8000-4500-1191.70=2308.30 грн. підлягає відмові за необґрунтованістю, так як будь-якими належними та допустимими доказами матеріальні збитки не підтверджується.
Речові докази, процесуальні витрати відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження не обирався.
Керуючись ст. 368,370-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50(п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850(вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити остаточне покарання, що покарання за вироками Котелевського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України та Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2015 року за ч.1 ст. 190 КК України, підлягають виконанню окремо.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5 691 (п`ять тисяч шістостот дев`яносто одну) гривню 70 копійки, розмір заподіяної матеріальної шкоди, в іншій частині цивільного позову 2308.30 грн. відмовити за необґрунтованістю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1