Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Романець Л.А.,

суддів: Марчук Н.О., Матієк Т.В.,

за участю прокурора Таргонія О.В.,

розглянула в судовому засіданні 16
вересня 2014 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на Борщівського
районного суду Тернопільської області
від 30 грудня 2013 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду
Тернопільської області від 12 березня
2014 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, судимого,

останній раз 25 листопада 2005 року

вироком Апеляційного суду
Тернопільської

області за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 15,

п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 263, ст. 70 КК

України на 5 років позбавлення волі,

звільненого 15 січня 2009 року умовно-

достроково на невідбутий строк 1 рік 23
дня,

засуджено за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 15 років.

Ухвалою Апеляційного
суду Тернопільської області від 12
березня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_1
змінено, знижено призначене йому
покарання до 13 років позбавлення волі.

У решті вирок суду
залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1
визнано винуватим та засуджено за те,
що він ІНФОРМАЦІЯ_2 року, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння,
знаходячись у АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_2, на ґрунті особистих неприязних
стосунків, в присутності ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 вчинив сварку з власницею, в
ході якої наніс їй ряд побоїв. ОСОБА_5 з
метою припинення даного конфлікту та
захисту ОСОБА_2 зробив зауваження
ОСОБА_1 Однак останній, будучи обуреним
поведінкою ОСОБА_5, діючи умисно, маючи
умисел на вбивство, наніс йому чавунною
плитою та рамою з двох металевих
кутників численні удари в область
голови та тіла, тим самим спричинивши
потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Після чого, у цей же вечір, з метою
доведення до кінця свого злочинного
наміру на позбавлення ОСОБА_5 життя,
ОСОБА_1 перемістив потерпілого на міст
р. Нічлава, що в с. Королівка
Борщівського району Тернопільської
області, та вкинув у воду. 18 лютого 2011
року працівниками міліції в р. Нічлава
був виявлений труп ОСОБА_5 Смерть
ОСОБА_5 настала внаслідок утоплення у
воді.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1,
не погоджуючись із судовими рішеннями,
постановленими щодо нього, через
однобічність та неповноту досудового
та судового слідства, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
зокрема, порушення права на захист,
просить їх скасувати, а справу -
закрити. Свої вимоги засуджений
мотивує тим, що даного злочину не
вчиняв, обмовив себе на досудовому
слідстві під тиском працівників
міліції. Посилається на те, що
постановлені по справі судові рішення
не відповідають вимогам
кримінально-процесуального закону.
Вказує на те, що свідки по справі
змінили свої показання, однак
апеляційний суд їх не перевірив та не
з'ясував причини їх зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора із запереченнями проти
скарги, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи, наведені в
касаційній скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що вона не підлягає
задоволенню на таких підставах.

У своїй касаційній скарзі засуджений
порушує питання про перегляд судових
рішень через невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, однобічність та неповноту
досудового та судового слідства.

Проте фактичні обставини справи,
однобічність та неповнота досудового
та судового слідства, які були
предметом оцінки судів першої та
апеляційної інстанцій, перегляду
відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України (1960
року) у касаційному порядку не
підлягають.

Разом із тим, як убачається з
матеріалів справи, висновки суду про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні злочину та правильність
кваліфікації його дій за п. 13 ч. 2 ст. 115
КК України ґрунтуються на зібраних у
справі доказах.

Зокрема, вони підтверджуються
показаннями потерпілої ОСОБА_6, свідків
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, а також даними, що містяться у
протоколах огляду місця події,
висновках судово-медичних експертиз, а
також іншими доказами по справі. Крім
того, місцевий суд, на думку колегії
суддів, обґрунтовано у вироку суду
послався на показання ОСОБА_1, надані
ним під час досудового слідства у
присутності захисника.

Суд першої інстанції у відповідності
до вимог ст. 67 КПК України (1960 року)
оцінив докази у справі, в тому числі й
проаналізував висновок амбулаторної
судово-психіатричної експертизи, з
дотриманням вимог статей 323, 333-335 КПК
України (1960 року) постановив вирок,
належним чином умотивувавши своє
рішення та дійшовши обґрунтованого
висновку про винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2
ст. 115 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_1
місцевий суд відповідно до вимог ст. 65
КК України врахував характер, ступінь
суспільної небезпеки та тяжкість
вчиненого ним злочину, наявність
обставини, що обтяжує покарання -
вчинення злочину в стані алкогольного
сп'яніння, та відсутність обставин, що
пом'якшують покарання, а також дані про
його особу.

Призначене засудженому покарання у
виді позбавлення волі є необхідним і
достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів.

Суд апеляційної інстанції ретельно
перевірив доводи апеляцій захисника та
засудженого, й обґрунтовано визнав їх
безпідставними, належним чином
умотивувавши свої висновки.

Колегія суддів погоджується з рішенням
апеляційного суду в частині зниження
засудженому розміру призначеного
покарання, оскільки міра покарання
судом першої інстанції під час нового
судового розгляду була визначена без
врахування вимог ст. 375 КПК України (1960
року).

Перегляд справи в апеляційному порядку
здійснювався відповідно до вимог
кримінально-процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону, які
б тягнули за собою скасування чи зміну
судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960
року), пунктами 11, 15 розділу XI
«Перехідні положення» Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок
Борщівського районного суду
Тернопільської області від 30 грудня 2013
року та ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Тернопільської
області від 12 березня 2014 року щодо
нього - без зміни.

С у д д і:

Л.А. Романець Н.О. Марчук Т.В. Матієк