Код суду 233 Справа № 233/6675/14-к
Вирок
Іменем України
09 квітня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівки Донецької області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, судимого: 05.04.2006 р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 164 КК України до 100 годин громадських робіт; 27.06.2006 р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 1 рік; 26.12.2006 р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.190, ст. 71 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі; 22.10.2009 р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.164, ч.1 ст.187, ч.1 ст.70, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 11.02.2013 року за постановою Кіровського міського суду Донецької області на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 16 днів, 19.11.2014 р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки, працездатного, який не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 25 жовтня 2014 року приблизно о 14-00 годині приїхав за місцем мешкання знайомої йому ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи про наявність в неї цінного майна, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою останньої.
Зустрівшись із ОСОБА_5 біля будинку № 36 по вул. Щорса с. Ілліча Костянтинівського району Донецької області, ОСОБА_4 в ході спілкування попросив у неї належний їй мобільний телефон «Nokia C6-00» під приводом тимчасового користування, при цьому запевнив останню про повернення належного їй мобільного телефону протягом наступних 2-ох днів, не маючи при цьому фактичного наміру виконати взяте на себе зобов`язання повернення чужого майна. Тим самим ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 завідомо неправдиві відомості. Довіряючи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 добровільно у вказаний час передала йому мобільний телефон «Nokia C6-00» для нетривалого тимчасового користування.
ОСОБА_4 , не маючи наміру виконати взяте на себе зобов`язання з повернення чужого майна, діючи умисно із корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, повторно заволодів мобільним телефоном «Nokia C6-00» к/в, IMEI НОМЕР_1 вартістю, згідно витягу зі звіту експерта-оцінювача № 483 від 17.11.2014 р., 489 грн. 17 коп., який належить ОСОБА_5 та покинув вищевказане місце скоєння злочину, після чого направився до ринку «Ювілейний» у м. Костянтинівка Донецької області, де здав вищезазначений мобільний телефон в ломбард, таким чином розпорядився викраденим майном на власний розсуд, заподіявши своїми діями ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму .
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в пред`явленному йому обвинуваченні в об`ємі, встановленому вироком, визнав повністю, не оспорюючи при цьому фактичні обставини справи, щиро розкаявся у вчиненні правопорушення.
Потерпіла ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про розгляд провадження у її відсутність, просив суворо не карати обвинуваченого, цивільний позов не заявила.
Згідно ст. 349 КПК України суд, з`ясувавши думку сторін та за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд пересвідчився в тому, що ці особи правильно розуміють обставини, що ніким не оспорюються та роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази з точки зори належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуєься ОСОБА_4 , мала місце, вина обвинуваченого у скоєнні зазначеного правопорушення доведена повністю і його умисні дії вірно кваліфіковані за ст. 190 ч. 2 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.
При призначенні ОСОБА_4 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ст. 190 ч.2 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, згідно яких він посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує його покарання, якою суд визнає його щире каяття у вчиненному.
Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 засуджується по даному вироку за злочин, вчинений до постановлення вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19.11.2014 року, яким його визнано винним за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України - звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, при призначенні покарання слід керуватися вимогами ч. 4 ст. 70 КК України.
Долю речових доказів вирішити згідно зі ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 місяців.
Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 місяців. Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19.11.2014 року, яким ОСОБА_4 визнано винним і призначено покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України - звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки виконувати самостійно.
Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Речовий доказ: мобільний телефон «Nokia C6-00» повернути за належністю потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку.
Суддя