Справа № 541/2821/14-к
Провадження № 1-кп/541/11/2015
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2015 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд в складі;

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргород кримінальне провадження (внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000661 від 12.07.2014року) по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радалівка Глобинського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, перебуваючого в цивільному шлюбі, судимого:

1) 08.07.2003 року Хорольським районним судом по ст. ст. 185 ч. 3, 289 ч. 2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

2) 17.10.2003 року Хорольським районним судом по ст. ст. 289 ч. 2, 185 ч. 3, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, по ст. 185 ч 2 КК України виправданий;

3) 28.04.2006 року Великобагачанським районним судом по ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано 1 рік 8 місяців за вироком Хорольського районного суду від 08.07.2003 року, по ст. ст. 185 ч. 3, 289 ч. 2, 70 КК України 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком 3 роки. Кінцеве покарання 5 років 2 місяці позбавлення волі. Звільнений 30.06.2009 року з Полтавської виправної колонії №64 згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 22.06.2009 року на підставі ст. 81 КК України умовно достроково, не відбутий строк 1 рік 7 місяців 10 днів.

Знятий з обліку 03.02.2011року по закінченню невідбутої частини покарання, проживаючого у АДРЕСА_1 .

За ст. 286 ч.1 КК України,

Встановив;

12 липня 2014 року, близько 12 години, точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось, на автодорозі Зубівка - Білики, поблизу с. Зубівка Миргородського району обвинувачений ОСОБА_4 , не маючи посвідчення водія, керував автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 і перевозив в якості пасажира потерпілого ОСОБА_5 , та в порушення вимог п.п. 2.1а), 2.3б), 12.1 ПДР України, де вказано: що

«Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення».

«Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».

«Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»

не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, виїхав на ліве узбіччя по своєму напрямку руху та допустив зіткнення з електроопорою.

В результаті ДТП, потерпілий ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 309 від 05.09.2014 року, отримав тілесні ушкодження у виді закритого перелому 3-го ребра зліва, закритий перелом лівого скулового виростку, закриту черепно мозкову травму, струс головного мозку, в області підборіддя забійну рану, множинні садна тіла, та по ступеню тяжкості у своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили довготривалий розлад здоров`я.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 361 від 26.09.2014 року в діях водія автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 2.3 б), 12.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Свою винуватість в інкримінованому йому діянні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив що разом з ОСОБА_6 вони їхали в м. Миргород. Водійських прав він не мав, автомобіль придбав, але не зареєстрував на своє ім`я. Просив суворо не карати.

Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, оскільки учасники судового процесу не заперечували проти цього, встановивши правильність розуміння учасників судового провадження положень ст. 349 КПК України та не маючи сумніву в добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та вважає за можливе при розгляді кримінального провадження обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням даних щодо його особи.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що своїми необережними діями, які виразилися в порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують його покарання в ході судового розгляду не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином невеликої тяжкості, те що потерпілий не побажав заявляти позов, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання позитивно характеризується, має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей, цей злочин скоїв в період непогашеної судимості. Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, його розкаяння та сприяння розкриттю злочину, та відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк та поклавши на нього виконання обов`язків, передбачених ч.2,3,4 ст.76 КК України.

Заявлений позов Миргородського міжрайонного прокурора в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_4 на користь фінансового управління Миргородської РДА 548,52грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого підлягає до задоволення.

У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати, пов`язані проведенням у ньому судових експертиз, що складають 982,80 грн. та підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Речовий доказ; автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на майданчику тимчасового тримання автомобілів Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області необхідно повернути власнику згідно технічного паспорта ОСОБА_7 ,зареєстрованої в АДРЕСА_2 А

Керуючись ст. ст. 2, 7, 349,368, 370, 374, 376 КПК України, суд , -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ст. 286 ч. 1 КК України і призначити покарання у виді 1(одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально виконавчої системи, повідомляти про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися в ці органи для реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь:

- фінансового управління Миргородської РДА 548,52грн. (п`ятсот сорок вісім грн. 52коп.) - витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

- держави, процесуальні витрати на проведення судових експертиз, в сумі 982,80 грн. (дев`ятсот вісімдесят дві грн. 80 коп.)

Речовий доказ; автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на майданчику тимчасового тримання автомобілів Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області - повернути власнику згідно технічного паспорта ОСОБА_7 ,зареєстрованої в АДРЕСА_2 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області на протязі 30 днів, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та засудженому

Суддя ОСОБА_1