У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю: прокурораОСОБА_4,
засудженого ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні 29 січня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 2 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 16 січня 2014 року.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 2 липня 2013 року

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця м. Харкова, судимого 15.12.2008 року

за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді

позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого 14.02.2011

року умовно-достроково на строк 1 рік 5 місяців 1 день,

засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6, судові рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 січня 2014 року вирок щодо ОСОБА_5 змінено, постановлено вважати його засудженим за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років без конфіскації майна.

ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 24 серпня 2012 року о 18 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_6, під привидом повернення паспорта проникли у квартиру ОСОБА_7 по АДРЕСА_1, де вчинили на останнього розбійний напад із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров'я потерпілого. ОСОБА_6, діючи узгоджено з ОСОБА_5 та реалізуючи спільний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, завдав ОСОБА_7 удари кулаками по обличчю та тулубу, схопив потерпілого рукою за горло та душив, після чого, діючи спільно з ОСОБА_5, узяв на кухні ніж та демонстрував його, висловлюючи при цьому вимогу про передачу матеріальних цінностей. Подолавши таким чином волю ОСОБА_7 до опору, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 незаконно заволоділи майном потерпілого: ноутбуком «Asus» вартістю 1 629 грн. та грошима у сумі 29 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та однобічність і неповноту досудового та судового слідства. Стверджує, що не мав корисливого мотиву на вчинення злочину, був лише очевидцем дій ОСОБА_6 Зазначає, що йому було відмовлено у наданні захисника. Просить скасувати судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача; пояснення засудженого на підтримання касаційної скарги; думку прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю й неповнотою досудового та судового слідства. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 398 КПК України 1960 року перегляду в касаційному порядку не підлягають. При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні за попередньою змовою групою осіб розбійного нападу на потерпілого із проникненням у приміщення, ґрунтується на сукупності зібраних у справі доказах, яким дана належна оцінка, і є обґрунтованим.

Так, потерпілий ОСОБА_7 на досудовому слідстві та у судовому засіданні давав послідовні показання про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийшли до нього у стані алкогольного сп'яніння, без його дозволу увійшли в квартиру, де ОСОБА_6 душив і бив його, погрожував ножем і вимагав гроші. ОСОБА_5 особисто насильства до нього не застосовував, однак відкрито підтримував дії ОСОБА_6 та на вимоги потерпілого зупинити насильство не реагував. Фактично ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вдвох заволоділи його грошима та ноутбуком.

Ці його показання узгоджуються з показаннями свідка-очевидця події ОСОБА_8 та об'єктивно підтверджуються даними, які містяться у протоколах огляду місця події, пред'явлення предмету для впізнання, очних ставок, відтворення обстановки та обставин події, висновках товарознавчих, судово-медичних, дактилоскопічної експертиз та іншими матеріалами справи.

З матеріалів справи убачається, що на досудовому слідстві ОСОБА_5 добровільно відмовився від захисника (а.с. 209-211). У суді його інтереси захищав адвокат ОСОБА_9, скарг на порушення права на захист не надходило. Даних про те, що участь захисника у справі є обов'язковою, не вбачається.

Вивченням матеріалів справи порушень кримінально-процесуального закону, які тягнули б скасування постановлених у справі судових рішень, не виявлено.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 187 КК України кваліфіковано правильно.

Даних, які б свідчили, що судом неправильно застосовано кримінальний закон, не встановлено.

Покарання засудженому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, та є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону. Наведені засудженим в апеляції доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірено й спростовано.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 2 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 16 січня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, його касаційну скаргу - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3