Справа № 1625/3982/12
Провадження № 1/1625/272/12
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2012 року Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Рябішина А.О.

при секретарі Дзюбенко Р.Д.

з участю прокурора Мушук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава

справу про обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця , гр. України , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не одруженого , не працюючого , не судимого , мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4

в скоєнні злочину передбаченого ст.121 ч.2 КК України,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 13 липня 2012 року , близько 20 ї години 30 хвилин , за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 , на подвір"ї вказаного домогосподарства , діючи умисно , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання , на грунті раптово виниклих неприязних відносин , в ході конфлікту з потерпілим ОСОБА_2 , наніс з великою силою останньому удар металевим гвіздодером довжиною близько 50 см в область живота , спричинивши тілесні ушкодження у виді розриву тонкого кишечника , які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення і які спричинили смерть потерпілого.

Будучи допитаним в судовому засіданні підсудний свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив , що удар він наніс захищаючись від насильства з боку потерпілого , який після конфлікту із його співмешканкою , своєю дружиною , схопив його лівою рукою за шию коли він сидів на драбині на другий поверх будинку , нахилив його та правою почав наносити удари в область голови , позаду. Всього він наніс два , три удари. Просить суворо його не карати та не позбавляти волі.

Не зважаючи на повне невизнання вини підсудним його вина в об"ємі обвинувачення визнаного судом доведеним повністю підтверджується показаннями потерпілої , свідків , матеріалами справи в їх сукупності.

Так 02 серпня 2012 року потерпіла ОСОБА_3 звернулась до суду із усною заявою про те , що підсудний ОСОБА_1 13 липня 2012 року близько 21-ї години спричинив тілесні ушкодження її чоловікові ОСОБА_2 , від яких він помер 02 серпня 2012 року в Полтавській ЦРЛ.(а.с.4).

02 серпня 2012 року в приміщенні Полтавської ЦРЛ був оглянутий труп потерпілого ОСОБА_2А.(а.с.7-10).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження у виді розриву тонкого кишечника , які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення і які спричинили йому смерть . (а.с.73-76).

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 пояснила , що вона проживала разом із чоловіком в домоволодінні , що розташоване поруч із домоволодінням її матері. 13 липня 2012 року , близько 20-ї години 30 хвилин на подвір"ї виник конфлікт між її чоловіком ОСОБА_2 та її матір"ю і вже після завершення конфлікту в який були втягнуті і її сестра із співмешканцем , підсудний сидячи на драбині , що веде на другий поверх будинку наніс її чоловіку удар гвіздодером , який взяв в гаражі в момент конфлікту , в область живота від чого останній зігнувся та сів на коліна. Він намагався вдарити його ще раз зверху але вона цьому завадила. Через декілька днів чоловік помер. В момент конфлікту її чоловік був у сильному стані алкогольного сп"яніння. Категорично заперечує будь яке насильство з боку потерпілого відносно підсудного. Наполягає на суворому покаранні підсудного. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_4 будучи допитаною в судовому засіданні надала в цілому аналогічні свідчення та підтвердила той факт , що підсудний взяв гвіздодер з гаража в момент розвитку конфлікту в якому він не приймав участі і удар підсудним був нанесений умисно , з великою силою. Категорично заперечує будь яке насильство з боку потерпілого відносно підсудного. Вона також пояснила , що свідок ОСОБА_5 не перебувала в кімнаті будинку із якого можливо побачити момент нанесення удару.

Свідок ОСОБА_6 будучи допитаним в судовому засіданні пояснив , що дійсно ввечері 13 липня 2012 року на подвір"ї в с. Щербані Полтавського району вул.. Садова 4 відбувся конфлікт в ході якого потерпілому були спричинені тілесні ушкодження від яких він невдовзі помер.

Свідок ОСОБА_5 будучи допитаною в судовому засіданні підтвердила як факт конфлікту за участю всіх названих осіб та потерпілого і нанесення йому удару гвіздодером , підсудним.

Свідчення потерпілої ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 є стабільними і послідовними на протязі всього часу досудового та судового слідства. Вони логічно доповнюють одне одного як в цілому щодо подій так і в окремих деталях.

В ході проведення зводи віч-на-віч із свідком ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_3 підтвердила той факт , що вона бачила як підсудний взяв гвіздодер в гаражі в той момент коли ОСОБА_6 заспокоював її чоловіка. Вона також бачила як підсудний умисно наніс її чоловіку удар гвіздодером в область живота від якого він зігнувся і знову намагався нанести удар але вона завадила цьому. При цьому наголошує , що з боку її чоловіка не було жодних дій щодо спричинення тілесних ушкоджень підсудному. (а.с.54).

В ході проведення зводин віч-на-віч із свідком ОСОБА_5 , свідок ОСОБА_4 надала свідчення аналогічні свідченням потерпілої ОСОБА_3 (а.с.55).

В ході проведення зводин віч-на-віч з підсудним ОСОБА_1 , свідок ОСОБА_4 пояснила , що вона бачила як підсудний вдарив ОСОБА_2 гвіздодером в область живота і намагався вдарити ще раз але цьому завадила дружина потерпілого.(а.с.56).

В ході проведення відтворення обстановки та обставин події злочину підсудний підтвердив факт нанесення потерпілому удару гвіздодером в область живота.(а.с. 58-62).

Потерпіла ОСОБА_3 в ході проведення з нею відтворення обстановки та обставин події злочину показала яким чином були нанесені підсудним удари потерпілому гвіздодером в область живота. Вказані свідчення повністю узгоджуються із її ж свідченнями в ході досудового та судового слідства , узгоджуються із свідченнями свідка ОСОБА_4 та відповідають характеристиці спричинених потерпілому тілесних ушкоджень.(а.с.63-66).

Відповідно до висновку експерта № 1044-б від 22.08.2012 року покази дані підсудним ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_3 в цілому не протирічать даним судово-медичної експертизи трупа потерпілого ОСОБА_2 від 03.08.2012 року.(а.с.80,81).

Таким чином суд вважає вину підсудного в умисному спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень від яких настала його смерть , повністю доведеною вищенаведеними доказами.

Про умисел підсудного на спричинення тілесних ушкоджень свідчать такі обставини як знаряддя злочину , досить значна сила з якою був нанесений удар , нанесення удару в місце розташування життєво-важливих органів , відсутність будь якої загрози життю або здоров"ю підсудного з боку потерпілого , обізнаність підсудного у анатомії людини в силу професійних навичків , який за освітою є викладачем фізвиховання та початкової військової підготовки.

На користь того , що підсудний наносячи удар свідомо бажав настання тяжких наслідків свідчать також наступні обставини .

Так потерпіла ОСОБА_3 , свідок ОСОБА_4 як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні стверджували , що підсудний взяв гвіздодер і вийшов з ним на подвір"я саме в момент конфлікту і в якому він фактично не приймав участі.

Про умисність дій підсудного свідчить також та обставина , що нанісши удар в область живота і після того як потерпілий присів від болю , підсудний намагався ще нанести удар вже зверху , але цьому завадила потерпіла ОСОБА_3.

Деякі неточності у свідченнях потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 щодо моменту коли підсудний взяв гвіздодер із гаражу та у послідовності нанесення ударів , суд вважає наслідком швидкоплинності подій , що відбувались , станом у якому перебували вказані особи , які не думали , що можуть настати такі наслідки і не придавали значення послідовності подій.

До показань свідка ОСОБА_5 про те , що потерпілий наносив удари підсудному по голові суд ставиться критично , оскільки вказані особи є співмешканцями і розцінює їх як спосіб допомогти підсудному уникнути відповідальності за скоєний тяжкий злочин. Крім того за свідченнями свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в момент коли підсудним були нанесені удари потерпілому свідок ОСОБА_5 не перебували в приміщенні із якого можливо побачити через вікно про розвиток подій , як вона стверджувала в ході досудового та судового слідства.

Проаналізувавши зібрані у справі докази суд приходить до висновку , що дії підсудного ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст.121 ч.2 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження таке , що спричинило смерть потерпілого.

Обираючи покарання підсудному суд виходить із положень ст.65 КК України , враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину , особу винного та обставини , що обтяжують та пом"якшують покарання.

За місцем проживання підсудний характеризується позитивно. Вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставин , що обтяжують та пом"якшують покарання підсудного судом не встановлено.

З урахуванням зазначених обставин , враховуючи конкретні обставини скоєного злочину , дані про особу винного , його ставлення до скоєного , спричинені злочином тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого , суд приходить до висновку , що необхідним і достатнім для виправлення підсудного буде призначення покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для поблажливого ставлення до підсудного і застосування положень ст.69 КК України та призначення покарання нижче від нижчої межі санкції статті , так само як і призначення покарання в мінімальному розмірі санкції статті , з огляду на ставлення підсудного до скоєного , його нещирість у свідчення , суд не вбачає. При цьому суд вважає , що призначене покарання у розмірі наближеному до мінімального в повній мірі буде відповідати як особі підсудного так і наслідкам скоєного ним злочину.

Відповідно до ст.338 КПК України початок строку відбуття покарання підсудному слід обчислювати з моменту його затримання.

Згідно ст.330 КПК України речовий доказ по справі , гвіздодер слід знищити.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілою цивільного позову суд приходить до висновку , що він підлягає повному задоволенню. Так в обґрунтування позову в частині стягнення майнової шкоди потерпілою надані суду належні та допустимі докази , які підтверджують понесені нею майнові витрати. Що стосується позову про стягнення моральної шкоди суд вважає , що він також підлягає повному задоволенню . Так внаслідок злочинних дій підсудного відбулись непоправні зміни в умовах життя потерпілої . Вона втратила свого чоловіка. При цьому суд враховує глибину та ступінь понесених нею моральних страждань , ступінь зусиль , які їй доводиться прикладати для нормалізації свого життя. Приймаючи рішення про задоволення позову суд також враховує , що він повністю визнаний підсудним.

Враховуючи доведеність вини підсудного цивільний позов прокурора також підлягає повному задоволенню.

Приймаючи до уваги належну процесуальну поведінку підсудного в ході досудового та судового слідства суд вважає за можливе до набрання вироком чинності залишити міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд.

Підсудний здоровий , працездатний , примусового лікування не потребує.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України,суд,-

з а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст.121 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі;

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 обчислювати з моменту затримання;

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до набрання вироком чинності підсудному залишити попередній підписку про невиїзд;

Речовий доказ по справі: гвіздодер знищити;

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 13 000 грн. майнової та 13000 грн. моральної шкоди;

Цивільний позов прокурора Полтавського району задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Полтавської ЦРЛ 1482,88 грн. витрат на лікування потерпілого;

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі 15 днів з моменту проголошення.

Суддя: ОСОБА_7