Провадження №1 -КП/587/205/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2013 року Сумський районний
суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді Моісеєнко О.М.,

При секретарі Козловій К.Л.,

З участю прокурора Глядчишина О.С.,

Захисника ОСОБА_1,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Суми справу про
обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
року

Народження,
уродженця м.Суми, громадянина України,

З середньою
технічною освітою, розлученого, раніше

Несудимого,
проживаючого в АДРЕСА_1,

- в скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 4
КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_2 одержав
неправомірну вигоду для себе за
вчинення в інтересах того, хто надає
неправомірну вигоду, дій з
використанням свого службового
становища, вичнене повторно, за
наступних обставин.

ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в
Державну кримінально-виконавчу службу

1 листопада 2007 року. На посаду молодшого
інспектора (техніка з обслуговування
інженерно-технічних засобів охорони)
відділу інженерно-технічних засобів
охорони, зв'язку та інформатизації
Сумської виправної колонії УДПтСУ в
Сумській області (№116) (далі - Сумська ВК
№116) призначений 16 травня 2013 року.
Спеціальне звання «прапорщик
внутрішньої служби» йому присвоєно
наказом №53 о/с від 20 квітня 2011 року.

Статтею 14 Закону України «Про Державну
кримінальну-виконавчу службу України»
передбачено, що служба в Державній
кримінально-виконавчій службі України
є державною службою особливого
характеру, яка полягає у професійній
діяльності придатних до неї за станом
здоров'я і віком громадян України. На
осіб рядового і начальницького складу
Державної кримінально-виконавчої
служби України поширюються вимоги та
обмеження, встановлені Законом України
"Про засади запобігання і протидії
корупції". Будучи співробітником цього
правоохоронного органу, ОСОБА_2
наділений правом пред'являти вимоги, а
також приймати рішення, обов'язкові для
виконання юридичними та фізичними
особами, та рядом інших владних
повноважень.

Зокрема, ст.ст. 18, 19 Закону України «Про
Державну кримінальну-виконавчу службу
України», передбачено, що він, як
посадова особа органу і установи
виконання покарань має право, зокрема,
вимагати від засуджених, осіб, узятих
під варту, та інших осіб, які
перебувають на території та в
приміщеннях органів і установ
виконання покарань, слідчих
ізоляторів, додержання норм
кримінально-виконавчого
законодавства; проводити огляд і обшук
засуджених та осіб, узятих під варту, їх
речей, огляд інших осіб та їх речей,
транспортних засобів, які знаходяться
на територіях установ виконання
покарань, слідчих ізоляторів,
підприємств установ виконання
покарань і на прилеглих до них
територіях, на яких установлені
режимні вимоги, а також вилучати
заборонені для використання в
установах виконання покарань і слідчих
ізоляторах речі та документи; входити
безперешкодно в будь-який час доби на
територію і в приміщення підприємств,
установ і організацій, а за згодою
власників - також у жилі та підсобні
приміщення громадян і перебувати в них;
зупиняти та проводити огляд
транспортних засобів; перевіряти у
громадян документи, що посвідчують їх
особу; затримувати і доставляти до
правоохоронних органів осіб, які
розшукуються; проводити особистий
огляд затриманих осіб та речей, що
знаходяться при них.

Під час виконання завдань з виконання
кримінальних покарань у межах
повноважень, визначених даним Законом,
має право в порядку і випадках,
передбачених Кримінально-виконавчим
кодексом України, Законом України "Про
міліцію" та іншими законами України,
застосовувати фізичну силу,
використовувати службових собак, а
також зберігати, носити спеціальні
засоби і зброю, використовувати і
застосовувати їх самостійно або у
складі підрозділів.

Таким чином ОСОБА_2, обіймаючи
зазначену посаду, являвся службовою
особою, оскільки постійно здійснював
функції представника влади. У зв'язку з
цим, відповідно до п. «д» ч.1 ст.4 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» він є суб'єктом
відповідальності за корупційне
правопорушення.

В період кінця квітня - початку травня
2013 року до ОСОБА_2 звернувся засуджений
ОСОБА_3, який відбуває покарання у
Сумській ВК №116, з проханням, щоб
останній передав йому на територію
вказаної установи виконання покарань
мобільний телефон із зарядним
пристроєм. В порушення обмежень,
встановлених Законом України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», інших закондавчих актів, з
метою отримання неправомірної вигоди,
а також достовірно знаючи, що
відповідно до «Правил внутрішнього
розпорядку установ виконання
покарань», затверджених наказом
Державного департаменту України з
питань виконання покарань №275 від 25
грудня 2003 року, зберігання засудженими
радіоелектронних приладів,
призначених для приймання чи
передавання радіосигналів, заборонене,
вирішив вчинити в інтересах ОСОБА_3
вказані дії із використанням свого
службового становища. При цьому ОСОБА_2
заявив ОСОБА_3, що за передачу
мобільного телефону останній повинен
надати йому у якості неправомірної
вигоди гроші у сумі 200 гривень, а за
передачу зарядного пристрою до
телефону - 50 гривень, на що останній
погодився і звернувся до громадянки
ОСОБА_4 з проханням придбати для нього
мобільний телефон із зарядним
пристроєм і передати їх разом із
грошима у сумі 250 грн. ОСОБА_2, з яким
остання особисто знайома. ОСОБА_4 на
початку травня 2013 року придбала
мобільний термінал, зарядний пристрій
до нього і передала їх ОСОБА_2 під час
особистої зустрічі на кінцевій зупинці
громадського транспорту по вул.
Черепіна у м. Суми, одночасно передавши
тому 250 грн. у якості неправомірної
вигоди. Одержавши вказані предмети і
неправомірну вигоду, ОСОБА_2, в силу
займаної посади маючи право проходу до
охоронюваної території колонії і
можливість особисто спілкуватися із
засудженими, у т равні 2013 року проніс їх
на територію Сумської ВК №116 за
адресою: м. Суми, вул. Роменська, 110, та
передав ОСОБА_3

Крім того, у такий же спосіб з метою
отримання неправомірної вигоди
наприкінці липня 2013 року ОСОБА_2
одержав від ОСОБА_4 гроші у сумі 500 грн.,
а також два мобільні телефони і два
зарядні пристрої під час особистої
зустрічі на кінцевій зупинці
громадського транспорту по вул.
Черепіна у м.Суми. Отримані від ОСОБА_4
два мобільні телефони і два зарядні
пристрої ОСОБА_2 проніс на охоронювану
територію Сумської ВК №116 та передав
ОСОБА_3, отримавши неправомірну вигоду
в сумі 500 грн.

Крім того, наприкінці серпня 2013 року,
діючи з єдиним умислом, спрямованим на
одержання неправомірної вигоди від
ОСОБА_3, ОСОБА_2 під час особистої
зустрічі із ОСОБА_4 на кінцевій зупинці
громадського транспорту по вул.
Черепіна у м.Суми одержав від неї
мобільний телефон із зарядним
пристроєм та гроші у сумі 250 грн. за
передачу вказаних предметів
засудженому ОСОБА_3 Мобільний телефон
разом з зарядним пристроєм наприкінці
серпня 2013 року проніс на охоронювану
територію Сумської ВК №116 та передав
ОСОБА_3 Таким чином, усього протягом
травня-серпня 2013 року ОСОБА_2 незаконно
передав ОСОБА_3 чотири мобільні
телефони і чотири зарядні пристрої для
них, одержавши за це неправомірну
вигоду у загальній сумі 1000 грн.

Крім того, ОСОБА_2 повторно одержав
неправомірну вигоду від засудженого
ОСОБА_5 за наступних обставин.
Приблизно в середині травня 2013 до
ОСОБА_2 звернувся засуджений ОСОБА_5,
який відбуває покарання у Сумській ВК
№116, попросивши, щоб той передав йому на
територію вказаної виправної установи
мобільний телефон із зарядним
пристроєм. З метою отримання
неправомірної вигоди від ОСОБА_5,
ОСОБА_2 погодився вчинити в інтересах
останнього вказані дії з використанням
свого службового становища, заявивши
тому, що за передачу мобільного апарату
ОСОБА_5 повинен надати йому у якості
неправомірної вигоди гроші у сумі 200
гривень, а за передачу мобільного
телефону разом із зарядним пристроєм
до нього - 250 гривень.

За домовленістю між ОСОБА_5 і ОСОБА_2
вказані заборонені предмети ОСОБА_5
вислав через ТОВ «Нова Пошта» брат
останнього - ОСОБА_6, який мешкає у м.
Біла Церква, Київської області. У
подальшому ОСОБА_2, діючи з єдиним
умислом, за грошову винагороду
протягом червня-вересня 2013 року у
відділенні №8 Сумської філії ТОВ «Нова
Пошта» за адресою: м. Суми, просп. М.
Лушпи, 23/1, неодноразово одержував
поштові відправлення від ОСОБА_6, у яких
містилися предмети, зберігання
засудженими яких заборонене.

Так, о 18 год. 52 хв. 12 червня 2013 року він
одержав у вказаному поштовому
відділенні мобільний телефон і гроші у
сумі 200 грн. у якості неправомірної
вигоди за передачу вмісту відправлення
ОСОБА_5 О 13 год. 18 хв. 15 червня 2013 року
ОСОБА_2 одержав зарядний пристрій, і
гроші у сумі 50 грн. у якості
неправомірної вигоди. О 18 год. 39 хв. 26
червня 2013 року ОСОБА_2 у такий же спосіб
одержав мобільний телефон, призначений
для передачі ОСОБА_5, і гроші у сумі 200
грн. у якості неправомірної вигоди для
себе. О 13 год. 47 хв. 30 липня 2013 року він
одержав зарядний пристрій, і гроші у
сумі 50 грн. у якості неправомірної
вигоди. О 13 год. 40 хв. 7 серпня 2013 року
ОСОБА_2 одержав мобільний телефон і
гроші у сумі 200 грн. у якості
неправомірної вигоди. О 18 год. 03 хв. 13
серпня 2013 року ОСОБА_2 одержав
мобільний телефон і гроші у сумі 200 грн.
у якості неправомірної вигоди. Після
одержання кожного із зазначених
мобільних телефонів та зарядних
пристроїв, ОСОБА_2, проносив їх на
територію вказаної установи виконання
покарань та передав ОСОБА_5

Крім того, о 16 год. 43 хв. 3 вересня 2013 року
ОСОБА_2 одержав у відділенні №8 СФ ТОВ
«Нова Пошта» посилку від ОСОБА_6, у якій
містилися предмети, призначені для
передачі ОСОБА_5: мобільний телефон
«Samsung Duos» і зарядний пристрій для нього.
До цього в цей же день о 9 год. 37 хв.
ОСОБА_2 одержав від ОСОБА_6 неправомірну
вигоду у сумі 250 грн., які були
перераховані на банківську картку
ОСОБА_2 Отримані у поштовому
відправленні мобільний телефон і
зарядний пристрій до нього ОСОБА_2
проніс на охоронювану територію
Сумської ВК №116 і там близько 12 год. 30
хв. 4 вересня 2013 року передав
засудженому ОСОБА_5

Таким чином, усього протягом
червня-вересня 2013 року ОСОБА_2,
одержавши за це неправомірну вигоду у
загальній сумі 1150 грн., проніс до
Сумської ВК №116 і передав засудженому
ОСОБА_5 5 мобільних телефонів і 3 зарядні
пристрої.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений свою вину у скоєнні
злочину визнав повністю і суду пояснив,
що дійсно проніс вказані телефони на
території Сумської ВК № 116, щиро
розкаявся.

Враховуючи, що обвинувачений
ОСОБА_2 під час досудового
розслідування підписав угоду про
визнання винуватості, причому ОСОБА_2
беззаперечно визнав свою винуватість у
вчиненні кримінального правопорушення
за вказаних обставин. Була досягнута
домовленість про призначення ОСОБА_2
покарання у вигляді п'яти років
позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади в органах і установах
Державної пенітенціарної служби
України строком на 3 роки та на підставі
ст. 75 КК України звільнення її від
відбування покарання, встановивши
іспитовий строк терміном на два роки, -
суд розглянув справу відповідно
положень ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України.
ОСОБА_2 заявив, що він цілком розуміє
наслідки угоди.

Суд переконався у добровільності
укладення сторонами угоди і що угода не
є наслідком застосування насильства,
примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких
інших обставин ніж ті, які передбачені
в угоді.

Узгоджені сторонами вид і міра
покарання не є такими, що не
відповідають ступеню тяжкості
кримінального правопорушення та особі
обвинуваченого.

За таких обставин угоду належить
затвердити, а ОСОБА_2 визнати винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.
368 КК України.

Цивільний позов у справі не
заявлений.

Речові докази - знищенню.

Запобіжний захід - домашній арешт,
який був обраний під час досудового
слідства, закінчився 4 листопада 2013
року, підстави для його послідуючого
обрання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 54, 368, 370 КК України, 474, 475 КПК
України, суд

Засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні
злочину, передбаченого ст.368 ч.4 КК
України, і призначити йому за цим
законом покарання у вигляді п'яти років
позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади в органах і установах
Державної пенітенціарної служби
України строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України від
відбуття основного покарання
звільнити з іспитовим строком два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на
засудженого обов'язки:

1) не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи,
навчання.

3) періодично з'являтись для
реєстрації до кримінально-виконавчої
інспекції.

На підставі ст. 54 КК України позбавити
ОСОБА_2 спеціального звання «прапорщик
внутрішньої служби».

Речові докази по справі: 1 мобільний
телефон «Samsung Duos» і уламки корпусів 2-х
зарядних пристроїв, які знаходяться і
зберігаються при матеріалах
кримінального провадження - знищити.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Сумської області
через Сумський районний суд протягом
тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя
О.М. Моісеєнко