АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/910/14 Справа № 703/4642/13-к Категорія: ч. 2 ст. 296 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаря ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6
виправданого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянувши кримінальну справу за апеляцією прокурора ОСОБА_6 на вирок Смілянського міськрайонного суду від 17 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець та житель АДРЕСА_1 ,

українець, одружений, директор ТОВ

«Юрфінконсалтинг», не судимий

виправданий у пред`явленому обвинуваченні за ст. 296 ч.2 КК України.

Вирішена доля речових доказів, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлена підозра в тому, що він разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кримінальне провадження відносно яких закрито з передачею їх на поруки трудовому колективу, де вони працюють, вчинили злісне хуліганство.

Так, вони 15.07.2012 року близько 22 год.30 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в с.Плескачівка Смілянського району Черкаської області, умисно із хуліганських спонукань, порушуючи громадський порядок та проявляючи явну неповагу до суспільства висловлювались нецензурною лайкою до присутніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , безпричинно нанесли декілька ударів по тілу останньому, чим заподіяли останньому фізичну біль.

Суд виправдав ОСОБА_7 у пред`явленій підозрі за ст. 296 ч.2 КК України, мотивувавши своє рішення тим, що недоведено вчинення ним інкримінованого йому злочину.

На вирок суду прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, із змісту якої вбачається, що він просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 за ст. 296 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 рік.

В обґрунтування своїх вимог прокурор послався на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, виправдувальний вирок побудовано на показаннях ОСОБА_7 , інші докази по справі не взяті до уваги.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку своєї апеляційної скарги, пояснення виправданого та його захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши та обговоривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевірені матеріали даної кримінальної справи свідчать про те, що судом допущені істотні порушення вимог кримінально процесуального закону при розгляді справи.

Так, суд своєю ухвалою від 17.01.2014 року, повернув обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 прокурору для усунення недоліків.

Ухвалою апеляційного суду від 12.03.2014 року рішення місцевого суду щодо повернення обвинувального акта прокурору було підтримано і зобов`язано прокурора усунути недоліки викладені в мотивувальній частині ухвали та привести обвинувальний акт у відповідність до вимог ст. 291 КПК України.

За правилами КПК України прокурор зобов`язаний усунути недоліки, скласти новий обвинувальний акт та направити кримінальне провадження до суду.

Суд зобов`язаний розпочати судовий розгляд справи з підготовчого провадження.

Замість того, щоб офіційно повернути матеріали кримінальної справи прокурору, суд проводить незрозуміле судове засідання 18.09.2014 року і передає справу прокурору під розписку (а.с.160-162 т.1), що не передбачено законом. Слід звернути увагу і на те, що справа без руху невідомо де знаходилась із березня по вересень 2014 року.

22 вересня 2014 року прокурор нібито складає новий обвинувальний акт і приносить (під «мишкою») справу до суду.

Суд не звертає уваги на істотні недоліки обвинувального акта, приймає справу і розпочинає її розгляд по суті.

Оскільки судом допущені істотні порушення норм кримінально процесуального закону, що виразилось у порушенні процесуального порядку розгляду справи, тому всі постановлені ним рішення підлягають безумовному скасуванню.

Що стосується обвинувального акта, то він не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в ньому виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважав встановленими суттєво відрізняється від так званого обвинувачення (хоч воно і не сформульоване). Не може вважатися сформульованим обвинуваченням підозра (обвинувачення) і без зазначення ознак злочину та правової кваліфікації із зазначенням всіх кваліфікуючих ознак інкримінованого злочину, в якому обвинувачується особа. Формулювання обвинувачення не може відрізнятися від висунутої особі підозри.

Встановлено, що всім трьом обвинуваченим повідомлено про підозру у вчиненні трьох кримінальних правопорушень (ст. ст. 146 ч.2, 296 ч.4, 289 ч.2 КК України).

Якщо прокурор дійшов висновку про відсутність у діях осіб складу або події кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст.146 ч.2, 289 ч.2 КК України, то він зобов`язаний закрити кримінальне провадження в цій частині, а якщо це сталося в суді, то прокурор має право відмовитися від обвинувачення і це повинно бути належним чином зафіксовано.

При перекваліфікації злочину прокурор повинен повідомити про нову підозру, оскільки це пов`язано з правом на захист особи.

При зміні обвинувачення відповідно до вимог ст. 338 КПК України прокурор зобов`язаний виконати вимоги ст. 341 КПК України, тобто погодити процесуальні документи з керівником органу прокуратури в якому він працює.

Прокурор вказаних вимог закону не виконав, не виконав вказівок апеляційного суду, викладених в ухвалі суду від 12.03.2014 року, чим істотно порушив вимоги кримінально-процесуального закону.

Суд, в провадженні якого перебувала справа, не звернув уваги на істотні порушення норм кримінально-процесуального закону допущених органами досудового розслідування та прокурором, а і сам припустився помилок.

Суд не лише порушив процесуальний порядок розгляду справи а і прийняв необґрунтовані рішення.

Так, приймаючи рішення про задоволення клопотань трудових колективів про взяття на поруки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і звільнення їх від кримінальної відповідальності суд порушив вимоги ст. 47 КК України.

За змістом ст. 47 КК України неприпустимим є формальний підхід до заявленого клопотання, адже воно відіграє роль своєрідної гарантії того чи іншого колективу здійснювати щодо винуватця злочину заходи виховного характеру, чинити на нього вплив, стежити за його поведінкою протягом строку поручительства.

Встановлено, що ОСОБА_9 працює директором ТОВ «Рос вік», а ОСОБА_10 працює директором ТОВ «Леон Плюс», тому трудові колективи вказаних приватних підприємств будь-якого впливу, в тому числі і виховного характеру на керівника підприємства не мають, оскільки керівник підприємства наділений адміністративно-розпорядчими та фінансово-господарськими функціями і всі працівники є залежними від нього.

Таким чином рішення суду щодо звільнення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності з передачею їх трудовим колективам на поруки є незаконним і ухвала суду підлягає скасуванню.

Що стосується вироку суду відносно ОСОБА_7 , то він постановлений з порушенням вимог ст. 370 КПК України, оскільки не обґрунтований та не вмотивований, тому також підлягає безумовному скасуванню. Окремо розглядати справу відносно кожного із підозрюваних неможливо, оскільки їх дії є спільними.

Апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, оскільки неможливо постановити обґрунтоване судове рішення на матеріалах кримінального провадження, яке розслідуване з істотним порушенням норм кримінально-процесуального закону і особам, яким повідомлено про підозру у вчиненні кількох злочинів не сформульоване обвинувачення в установленому законом порядку.

Таким чином, апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч.1 ст.412 КПК України).

При встановленні істотних порушень кримінального процесуального закону, що викликають скасування вироку (ухвали) судове рішення скасовується відносно всіх осіб, яких торкаються допущені порушення, незалежно від того, чи були подані ними або щодо них апеляції.

Оскільки судові рішення підлягають безумовному скасуванню, тому слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції з підготовчого провадження.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 412, 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду від 17 жовтня 2014 року про звільнення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ст. 296 ч.2 КК України з передачею їх на поруки трудовим колективам та вирок Смілянського міськрайонного суду від 17.10.2014 року, яким виправдано ОСОБА_7 за ст. 296 ч.2 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підготовчого провадження.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не обирати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :