Справа № 11-223, 2007року Головуючий
в 1-й інстанції Блонський В.К.
cт 185 ч. 3 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
травня 2007 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого
судді Козачка С.
В.,

суддів: Суслова
М. І., ЛінникаП.О.,

при секретарі Мостовій А.

з участю прокурора Луня P.M.,

адвокатів:
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за
апеляціями засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 1
серпня 2005 року.

Цим
вироком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого,
раніше судимого:

- 27.11.2003 року за ст. 185 ч.1 КК України із застосування ст. 75
КК України на 3 роки

позбавлення волі
із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком

на 1 рік,

засуджено
за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, а за сукупністю вироків на підставі ст. 71
КК України шляхом часткового приєднання покарання за вироком
Старокостянтинівського районного суду від 27.11.2003 року остаточно ОСОБА_3
призначено 4 роки і 6 місяців позбавлення волі з рахуванням строку відбування
покарання з 19 березня 2005 року.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, жителя м.
Старокостянтинова, Хмельницької
області, раніше судимого:

- 4.12.2003 року за ст.
186 ч.1 КК України із застосуванням
ст. 75 КК України на 4 роки

позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на три роки,

засуджено
за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення
волі, а за сукупністю вироків на
підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання
покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду від 4.12.2003 року
остаточно призначено 4 роки і 6 місяців позбавлення волі з рахуванням строку
відбування покарання з 21 березня 2005 року.

Запобіжний захід
засудженим залишено попередній - тримання під вартою.

Стягнуто
з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Хмельницькій області
423 грн.70 коп., та з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5- 774 грн. матеріальної шкоди.

Доля речових
доказів визначена відповідно до вимог
ст. 81 КПК України.

За
вироком суду ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнані винними за крадіжку чужого майна шляхом
проникнення в житло при таких обставинах.

2

Протягом
вересня-грудня 2004 року засуджені, за
попередньою змовою між собою,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, маючи вільний доступ до квартири
АДРЕСА_2, таємно викрали майно ОСОБА_6
За вказаний період вони викрали майна на 630 грн.

10 січня 2005 року біля 19
години ОСОБА_3, перебуваючи в стані
алкогольного

сп'яніння, проник в ту ж
квартиру, звідки таємно викрав пилосос
вартістю 700 грн. який

належав ОСОБА_6

В кінці
січня 2005 року біля 18 години,
ОСОБА_3, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, проник в
квартиру АДРЕСА_3, звідки таємно викрав
майно потерпілого ОСОБА_5 на суму 774 грн.

11 березня 2005 року біля 16
години засуджені, перебуваючи в стані
алкогольного

сп'яніння, за попередньою змовою між
собою, проникли в квартиру потерпілого

ОСОБА_6, звідки таємно викрали
телевізор та підставку до нього на загальну суму 500

гривень.

В
апеляціях засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилаються на те, що справу сфабриковано працівниками
міліції, на те, що на досудовому слідстві було порушено їх
право на захи ст. Обидва засуджені
зазначають, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи,
посилаються на неповноту,
однобічність і необ'єктивність досудового і судового слідства, неправильне визначення вартості викраденого
майна. ОСОБА_4 за змістом скарги просить вирок скасувати та закрити справу щодо
нього за недоведеністю винності, а
ОСОБА_3 просить пом'якшити призначене йому покарання із застосуванням ст. 69
КК України.

Заслухавши
суддю-доповідача, міркування прокурора
про обґрунтованість вироку, засуджених
та адвокатів на підтримку апеляцій,
провівши судове слідство та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції обох засуджених підлягають
частковому задоволенню.

Висновки
місцевого суду про винність обох засуджених в крадіжках майна громадян ОСОБА_6
та ОСОБА_5 за наведених у вироку обставинах ґрунтуються на зібраних по справі і
досліджених в судовому засіданні доказах.

І хоч в
апеляціях засуджених ставилось питання про необґрунтованість їх засудження в
зв'язку із неправильним встановленням кількості і вартості викраденого ними
майна, зібрані по справі докази, яким дано належну оцінку як місцевим
судом, так і апеляційною інстанцією це
спростовують.

Під час
судового слідства потерпілий ОСОБА_6 вказував,
що під час нетривалого проживання у його помешканні ОСОБА_4 і ОСОБА_3 у
нього почали зникати належні йому предмети домашнього вжитку.

Із його
квартири на протязі вересня-грудня 2004 року зникли водяний лічильник, електрокавомолка, електром'ясорубка, скороварка,
20 відеокасет, в січні та березні
2005 року зник пилосос марки „Омега",
телевізор „Електрон" та приставка до нього. Оцінка їх вартості
об'єктивна.

Оскільки
у нього була підозра про вчинення крадіжки ОСОБА_4 та ОСОБА_3, він звертався до обох з приводу пропажі
вказаних предметів, однак ті
відповідали, що не причетні до їх
зникнення.

Потерпілий
категорично заперечив, що надавав
зазначені предмети засудженим для їх реалізації з метою подальшого придбання
алкогольних напоїв і зазначив, що
предмети домашнього вжитку викрадались тоді,
коли він був відсутній у квартирі.

Як
встановлено під час проведеного судового слідства, частина викраденого майна була знайдена та
вилучена під час досудового слідства.

За
показами свідка ОСОБА_7 в листопаді 2004 року вона придбала у ОСОБА_4 за 10
гривень скороварку.

Вказаний
факт об'єктивно підтверджений даними протоколу добровільної видачі ОСОБА_7
скороварки, яку вона придбала у ОСОБА_4.

(т. 1
а.с. 125)

3

За словами свідка, ОСОБА_4
переконував її, що скороварка не
крадена. Відповідно до даних
протоколу добровільної видачі
громадянин ОСОБА_8 видав правоохоронним органам 12 відеокасет
із записами, які за його словами він
придбав у ОСОБА_3 в грудні 2004 року.

(т. 1 а.с. 127) Згідно показів свідка ОСОБА_9 на початку
січня 2004 року вона бачила у ОСОБА_3 пилосос червоного кольору, якого він із ОСОБА_4 згодом продали. Свідок
розповіла, що жодного разу не чула від
ОСОБА_6 прохання до ОСОБА_4 чи ОСОБА_3 про продаж з квартири першого предметів
домашнього вжитку.

Як показав
свідок ОСОБА_10 пилосос марки Омега червоного кольору був придбаний ним у
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за 40 гривень

Пилосос марки
„Омега" був виданий
ОСОБА_10 добровільно, про
що свідчить відповідний
протокол.

(т. 1 а.с. 71) За словами свідка ОСОБА_10 на його
запитання кому належить пилосос ОСОБА_4 відповів, що йому.

Під час
судового слідства був підтверджений також факт причетності ОСОБА_4 і ОСОБА_3 до
крадіжки телевізора „Електрон" і приставки до нього з помешкання ОСОБА_6.

За
показами свідка ОСОБА_11
11 березня 2005 року вказаний телевізор був придбаний ним в ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за 40 гривень.

Дані
відповідного протоколу свідчать про те,
що телевізор „Електрон С
382 ДІ" був вилучений, а надалі
переданий потерпілому ОСОБА_6.

(т.1 а.с. 44)

Після
проведеного судового слідства знайшов своє підтвердження також факт причетності
ОСОБА_3 до крадіжки майна потерпілого ОСОБА_5

Як
показав потерпілий ОСОБА_5, під час його
перебування на лікуванні в Староконстянтинівській ЦРЛ з 11 по 25 лютого 2005
року з його квартири засудженим ОСОБА_3 було викрадено належне йому майно на
загальну суму 774 гривні.

Зазначена
кількість і вартість викраденого майна була підтверджена в судовому засіданні
свідком ОСОБА_5

За
словами потерпілого та свідка були викрадені електролічильник, пральна ванна, 2 пластмасових відра, електроплитка, 2 мебельних стільці, пластмасова миска, емальована миска, нержавіючих 12 вилок, 6 ложок,
3 алюмінійові каструлі, чоловічі
кросівки та черевики, дивандек.

Згідно
відповідної довідки вартість зазначеного майна складає 774 гривні.

І хоч
ОСОБА_3 заперечує зазначену кількість викраденого майна ОСОБА_5 і визнає лише
крадіжку електролічильника вартістю 140 гривень і пральної ванни вартістю 120
гривень, яку вчинив в кінці січня 2005
року, колегія суддів до таких показів
відноситься критично.

Засуджений
ОСОБА_4 під час судового слідства в апеляційній інстанції визнав той факт, що саме у зазначений ОСОБА_3 час він для
переносу крадених речей надав йому сумку,
а з викраденого тим бачив електролічильник.

За
показами свідка ОСОБА_10, ОСОБА_3
пропонував йому електролічильник, від
якого він відмовився.

Як
показав потерпілий ОСОБА_5, під час
зустрічі ОСОБА_3 говорив йому, що
викраденого майна він не отримає.

Як
встановлено досудовим та судовим слідством,
частина майна викраденого засудженими у потерпілого ОСОБА_6 у
вересні-грудні 2004 року викрадалась за декілька разів на загальну суму 630
гривень.

З огляду
на ту обставину, що дії ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 в цьому випадку мали заздалегідь поставлену загальну мету і єдиний
умисел, вони складались із тотожних
діянь і мали продовжуваний характер і виглядали як промисел, загальний розмір викраденого перевищив
передбачений законом на вересень-грудень 2004 р. розмір трьох неоподаткованих
мінімумів

4

доходів
громадян з врахуванням соціальної пільги,
колегія суддів прийшла до висновку,
що місцевий суд за вказаними інкримінованими діями кримінальний закон
стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 застосував правильно.

Оцінка
майна, викраденого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за
попередньою змовою у ОСОБА_6 та майна ОСОБА_5 викраденого ОСОБА_3 проведена на
підставі закону, а також наданої та
вказаної потерпілими вартості, у
достовірності якої колегія суддів не сумнівається.

Таким
чином ознак адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за
інкримінованими їм злочинами колегія суддів не вбачає.

Не
знайшла свого підтвердження під час розгляду справи в апеляційній інстанції
версія засуджених про недозволені відносно них методи слідства.

Як
вбачається з матеріалів кримінальної справи,
під час досудового слідства вимоги закону щодо забезпечення права на
захист обом засудженим дотримувались. Жодних застережень чи заяв щодо
порушеного права на захист від них не надходило.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що
апеляція засуджених в цій частині є необґрунтованою.

Що ж до
призначеного засудженим покарання за
ст. 185 ч.3 КК України, а також за сукупністю вироків, то таке з огляду на конкретні обставини
справи потребує зміни із його пом'якшенням.

Керуючись ст.
ст. 364, 365 КПК України колегія
суддів

ухвалила:

Апеляції засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_3
задоволити частково. Вирок Староконстянтинівського районного суду від 1 серпня
2005 року стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 змінити.

За ст.
185 ч.3 КК України знизити обом покарання до 3-ох років позбавлення волі
кожному, а за сукупністю вироків, згідно
ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання покарання за
вироком Староконстянтинівського районного суду від 27.11.2003 року відносно
ОСОБА_3 та вироку цього ж суду від 04.12.2003 року стосовно ОСОБА_4 остаточно
призначити:

ОСОБА_3
- 3 (три) роки 6 місяців позбавлення волі; ОСОБА_4 - 4 (чотири) роки 2 місяці позбавлення
волі. В решті вирок залишити без змін.