Номер провадження: 11-кп/785/645/15
Номер справи місцевого суду: 521/1632/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , а також його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2014 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 31.01.2007 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст. 186 ч.2 КК України до чотирьох років позбавлення волі з випробувальним терміном на один рік;

- 26.02.2008 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст. 187 ч.1, 69 КК України до чотирьох років позбавлення волі, з випробувальним терміном на один рік, із застосуванням ст.ст. 71, 72 ч.3 КК України, покарання у вигляді штрафу у розмірі 2550 виконувалось окремо;

- 18.06.2008 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст. 185 ч.2 КК України до одного року і шести місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 71, 72 ч.3 КК України, до чотирьох років і двох місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 2550 гривень,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 289 КК України, та йому призначене покарання:

- за ч.1 ст. 187 КК України у вигляді шести років позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 289 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено вираховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 26.11.2013 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою, -

встановила:
Як вказано у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин:

25.11.2013 року, близько 08 години, ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку № 73 по вул. Парковій в м. Одесі, побачив малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , майно якого і визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на викрадення майна ОСОБА_9 , керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_8 підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, яке виразилось у прикладенні ножа до тулубу потерпілого та висловлюванні на його адресу погрози спричинення шкоди життю, заволодів майном останнього, а саме мобільним телефоном Самсунг OMNIA W, вартістю 2000 гривень та сім-карткою оператора Лайф, яка не представляє цінності для потерпілого, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 24.11.2013 року, близько 18.30 години, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір па незаконне заволодіння транспортним засобом, визначивши об`єктом свого злочинною посягання автомобіль марки ВАЗ 2103, д. № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , не маючи відповідного дозволу від останнього, впевнившись, що його протиправні дії залишаться непоміченими для власника автомобіля, знаходячись біля будинку № 54 по вул. Умова в м. Одесі, підійшов до вищезазначеного автомобілю та скориставшись наявними у нього підручними засобами проник до салону, та привів вказаний автомобіль у рух. Після чого з місця вчинення злочину на вказаному автомобілі зник, розпорядившись викраденим транспортним засобом на свій розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 16 000 гривень.

Не погодившись з прийнятим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій він просить вирок районного суду скасувати, як незаконний, необґрунтований, та закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, вказуючи, що винуватість ОСОБА_8 в інкримінованих злочинах не є доведеною і не підтверджується матеріалами кримінального провадження. Так, по епізоду незаконного заволодіння майном малолітнього ОСОБА_9 винуватість ОСОБА_8 спростовується показаннями допитаних збоку сторони захисту свідків, які бачили його у іншому місці незадовго від моменту скоєння злочину, а показання потерпілого не є об`єктивними, а по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_10 , обвинувачення взагалі не підтверджується ніякими доказами, окрім припущень потерпілого, що це міг зробити ОСОБА_8 . Крім того, суд не звернув увагу докази і обставини, наведені стороною захисту.

В апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить виправдати його у пред`явленому обвинуваченні, або направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, посилаючись на неповноту судового розгляду, вказуючи, що висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, його винуватість не підтверджена доказами. Так, по епізоду обвинувачення за ч.1 ст. 289 КК України його вина підтверджена тільки показаннями свідка ОСОБА_11 , з якою він має неприязні стосунки, через що вона його обмовила. По епізоду обвинувачення за ч.1 ст. 187 КК України показання потерпілого і свідка є суперечливими, крім того, є свідки, які можуть підтвердити, що незадовго від моменту скоєння злочину він знаходився у себе вдома.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , а також його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційних скарг і просили про їх задоволення, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційних скарг без задоволення з наступних підстав.

Оскаржуваний вирок суду є обґрунтованим і належним чином вмотивованим.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_9 та у незаконному заволодінні транспортним засобом, який належить потерпілому ОСОБА_10 , за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, незважаючи на невизнання її обвинуваченим, є повністю доведеною і підтверджується доказами, належним чином дослідженими місцевим судом, а саме:

- по епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_9 :

- показами потерпілого ОСОБА_12 який був опитаний в судовому засіданні суду першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 354 КПК України, про те, що 25.11.2013 року, о 7.50 годині, він вийшов з дитячого саду, де працює його матір, та направився в сторону свого знайомого, який живе на вул. Парковій в м. Одесі, з метою піти разом з ним до школи. З цією метою він зайшов до парадної дому, де мешкає його друг. Перебуваючи в парадній та очікуючи свого друга на ім`я ОСОБА_13 , який проживає на другому поверсі, до нього підійшов, як йому стало відомо пізніше, ОСОБА_8 та взяв його праву руку своєю лівою рукою. При цьому він побачив у ОСОБА_8 в правої руці ніж. Після чого ОСОБА_8 , пригрозивши йому ножем, сказав йому щоб він віддав йому свій мобільний телефон. Він, перелякавшись, віддав свій мобільний телефон вказаному чоловіку. Після чого ОСОБА_8 сказав йому, щоб він мовчав, бо він його поріже. Після чого ОСОБА_8 відпустив його і направився у сторону виходу з двору.

На питання суду та учасників кримінального провадження потерпілий категорично заявив, що особа, яка погрожувала йому ножем та забрала його мобільний телефон, та особа, яка перебуває під вартою в залі суду, є одним і тим же чоловіком. Окрім зовнішніх даних, потерпілий впізнав ОСОБА_8 за його одягом та ранами на кисті правої руки;

- показами законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_14 , яка показала, що 25.11.2013 року, близько 07 години 30 хвилин, вона з сином ОСОБА_9 прибули до дитячого садку № 209, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, 53, де вона працює вихователем. ОСОБА_9 знаходився разом з нею за вищевказаною адресою протягом 20 хвилин. Приблизно о 07 годині 50 хвилин ОСОБА_9 вийшов з дитячого садку та направився у сторону магазину Віртус, який розташований на вул. Парковій у м. Одесі. Приблизно о 08 годині 10 хвилин їй зателефонував ОСОБА_9 , який був у схвильованому стані та плакав. У телефонній розмові він їй повідомив, що невідомий чоловік підійшов до нього і погрожуючи ножем відібрав мобільний телефон. Приблизно через 10 хвилин ОСОБА_9 прийшов до неї у дитячий садок № 209 та повідомив їй, що чоловіка, який відібрав в нього телефон, вони часто бачили. Також свідок повідомила, що 26.11.2013 року вона приймала учать при пред`явленні для впізнання її сином осіб, які можливо вчинили злочин, де ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_8 , як нападника, який заволодів його мобільним телефоном 25.11.2013 року. Жодного впливу, прохань впізнати саме ОСОБА_8 співробітники міліції не вчиняли;

- показами свідка ОСОБА_15 , який показав, що 24.11.2013 року, у вечірній час, він приїхав до свого товариша на ім`я ОСОБА_16 , який мешкає по вул. Поштовій у м. Одесі, точну адресу не знає. Перебуваючи за місцем мешкання особи на ім`я ОСОБА_16 , він залишився у нього на ніч. 25.11.2013 року, приблизно в 07 годин 45 хвилин, він виїхав на роботу на своєму мопеді та направився у сторону вул. Грушевського. Рухався ОСОБА_15 через двори, де між вул. Поштовою та Парковою, він звернув увагу на маленького хлопця та чоловіка. У нього склалось враження, що хлопець нервує, однак він не зупинився та продовжив рух у напрямку до вул. Грушевського. При цьому він запам`ятав хлопця та чоловіка. У чоловікові, який стояв біля хлопця, він категорично впізнає ОСОБА_8 ;

- показами свідка ОСОБА_10 , у частині наданих ним показів щодо того факту, що він бачив у ОСОБА_8 рани на верхній частині правої долоні. Також свідок зазначив, що у ОСОБА_8 був при собі ніж, який він завжди возив у мопеді;

- показами свідка ОСОБА_17 , який показав, що наприкінці листопада 2013 року на адміністративній території Хмельницького відділу міліції були зафіксовані та розпочаті кримінальні провадження за фактами розбійних нападів. В ході відпрацювання даних фактів, спілкування з потерпілими, було встановлено, що у нападника на однієї з кистей рук, якій саме не пам`ятає, було татуювання та дрібні поранення у вигляді язв. Разом з цим, свідок пояснив, що приблизно у цей же час співробітниками Хмельницького відділу міліції за скоєння угону був затриманий ОСОБА_8 , особливі прикмети якого співпадали з прикметами, які описували потерпілі за фактами розбійних нападів. Також він був присутній при пред`явлення для впізнання неповнолітньому хлопцю, анкетних даних якого не пам`ятає, але пам`ятає, що він був з матір`ю, ОСОБА_8 , як можливого нападника. При проведені даної слідчої дії хлопець впізнав ОСОБА_8 за низкою прикмет.

Разом з вказаними показами свідків, вина обвинуваченого також підтверджується наступними, дослідженими під час судового розгляду судом першої інстанції доказами, залученими до матеріалів кримінального провадження:

- протоколом пред`явлення для впізнання ОСОБА_9 особи, при якому він впізнав ОСОБА_8 , як чоловіка, який 25.11.2013 року заволодів його мобільний телефоном;

- протоколом пред`явлення для впізнання свідку ОСОБА_15 особи, при якому він впізнав ОСОБА_8 , як чоловіка, якого 25.11.2013 року з ранку він бачив в районі вул. Паркової в м. Одесі, який стояв поряд з потерпілим;

- протоколом медичного огляду ОСОБА_8 , при якому виявлено ушкодження поверхні долоні правої руки, характерні за описом неповнолітнього ОСОБА_9 ;

- протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , при якому були встановлені та вилучені речі, а саме: спортивна кофта чорного кольору та інші речі;

- протоколом огляду предмету, а саме спортивної кофти чорного кольору фірми Adidas, яка вилучена під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , яким встановлено, що вона повністю співпадає з кофтою, яку описував потерпілий ОСОБА_9 ;

- копією акту медичного огляду ОСОБА_8 медичним персоналом Одеського слідчого ізолятору від 28.11.2013 року, згідно якому, у останнього при надходженні до установи, були наявні тілесні ушкодження у вигляді саден на тильній поверхні правої кисті між першим та другим пальцями;

- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 , в якому він відтворив обставини скоєння відносного нього злочину.

Також, під час судового розгляду справи, судом першої інстанції були отримані виправдувальні докази щодо непричетності ОСОБА_8 до скоєння інкримінованого злочину, а саме:

- покази свідка ОСОБА_18 , яка показала, що 25.11.2013 року, приблизно о 08 годині вона вийшла з дому та направилась на роботу. При цьому її син ОСОБА_8 та чоловік ОСОБА_19 знаходились за місцем мешкання і у цей час та спали;

- покази свідка ОСОБА_20 , яка показала, що ОСОБА_8 разом з батьками мешкає по сусідству. 25.11.2013 року вона бачила ОСОБА_8 о 09 годині біля входу у тамбурне приміщення будинку за адресою її мешкання. ОСОБА_8 мав сонний вигляд та сидячі на вприсідки палив цигарку.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано критично поставився до показів свідка ОСОБА_18 , оскільки вона перебуває у родинних стосунках з обвинуваченим ОСОБА_8 , а саме являється його матір`ю.

З допиту свідка ОСОБА_20 випливає, що вона бачила ОСОБА_8 о 09 годині ранку 25.11.2013 року, однак цей факт не вказує на те, що ОСОБА_8 не міг би вчинити злочин проти ОСОБА_9 , оскільки сам злочин мав місце більш ніж за годину до того моменту, як ОСОБА_21 побачила обвинуваченого за місцем мешкання, що надає йому змоги після вчинення інкримінованого злочину потрапити додому до 09 години.

- по епізоду обвинувачення ОСОБА_8 у незаконному заволодінні транспортним засобом, який належить потерпілому ОСОБА_10 , вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами, отриманими місцевим судом під час судового розгляду:

- показами потерпілого ОСОБА_10 про те, що він дійсно знайомий з ОСОБА_8 24.11.2013 року він вживав з ним алкогольні напої. Наступного дня, близько 09 години, вийшовши з дому, він підійшов до місця, де залишив свій автомобіль марки ВАЗ 2103, д.н. НОМЕР_2 , але на вказаному місці його не виявив. Після чого, пройшовши на вул. Умова в м. Одесі, він виявив свій автомобіль. Потерпілий в судовому засіданні категорично наголосив на тому, що жодного дозволу обвинуваченому ОСОБА_8 на користування автомобілем він не надавав;

- показами свідка ОСОБА_11 про те, що 24.11.2013 року, вона з ОСОБА_8 перебувала в гостях у їхнього знайомого ОСОБА_10 . Близько 18 години вони з ОСОБА_8 вийшли від ОСОБА_10 та поїхали кататися на мопеді ОСОБА_8 . Через деякий час вони під`їхали до автомобілю білого кольору марки ВАЗ 2103, після чого ОСОБА_8 підійшов до вказаного автомобілю та почав відкривати його двері. На її питання про те, що він робить, він відповів, що вказаний автомобіль належить ОСОБА_10 , і він не буде проти того, щоб вони покаталися. Через деякий час ОСОБА_8 вдалося відкрити автомобіль. Після чого ОСОБА_8 вирвав в автомобілі якісь дроти та завів його. Далі вони поїхали кататися на вказаному автомобілі. Через деякий час, проїхавши кут вулиць Уманська Петровського, вони зупинились і пересіли на мопед ОСОБА_8 , і направились в сторону дому ОСОБА_8 . Після чого вона пішла додому;

- протоколом огляду місця події від 26.11.2013 року. (а.с. 6 8).

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з погрозою застосування насилля небезпечного для життя чи здоров`я особи, що зазнала нападу, а також за ч.1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 в суді першої інстанції, а також доводи його та його захисника в апеляційних скаргах про те, що він не вчиняв інкримінованих йому злочинів спростовуються наведеними вище доказами, а саме показами потерпілого ОСОБА_9 та свідків по обом епізодам обвинувачення ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , які узгоджуються між собою, не довіряти яким у суду першої інстанції не було підстав.

Місцевим судом було враховано, що ОСОБА_8 на протязі всього досудового слідства та розгляду справи в суді постійно змінював свої свідчення, давав суперечливі неправдиві свідчення, що свідчить про його нещирість перед слідством та судом. Дані дії обвинуваченого суд розцінив, як обрану ним тактику захисту.

Окрім показів потерпілих та свідків винуватість ОСОБА_8 в інкримінованих йому злочинах також підтверджується впізнанням останнього потерпілим ОСОБА_9 , а також свідком ОСОБА_15 на досудовому розслідуванні за зовнішніми даними, зокрема по особистим прикметам не правій руці та по його одягу. Сідок ОСОБА_10 також бачив у ОСОБА_8 рани на верхній частині правої долоні. Вказаний свідок також пояснював, що у обвинуваченого був ніж, який він завжди возив із собою у своєму мопеді.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що покази свідка ОСОБА_17 не можуть бути прийнятими до уваги судом у зв`язку з тим, що останній є працівником міліції, є неспроможними, тому колегією суддів не розглядаються.

Також колегією суддів апеляційного суду відхиляються посилання апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника на покази свідків ОСОБА_18 матері обвинуваченого та ОСОБА_20 сусідки по місцю його мешкання, як направлені на штучне створення алібі обвинуваченому ОСОБА_8 , у зв`язку з тим, що вони повністю суперечать показам потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також незалежних свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 .

Показам допитаних у якості свідків матері та сусідки обвинуваченого належну оцінку надав суд першої інстанції у мотивувальній частині свого вироку.

Судом також не встановлена наявність неприязних стосунків між обвинуваченим та свідком ОСОБА_11 , про що стверджує в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що органом досудового слідства в повному обсязі проведено досудове розслідування, без істотних порушень норм КПК, в результаті якого зібрані достатні докази, які були досліджені судом, що викривають обвинуваченого у скоєнні зазначених злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , місцевий суд врахував повною мірою ступінь тяжкості скоєних злочинів, суспільну небезпеку діянь, системність вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння тотожних злочинів, а ттакож обставини, які обтяжують його покарання.

Обставин, які пом`якшуючих покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

В якості обставин, що обтяжуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд визнав рецидив злочину та скоєння злочину у відношенні малолітнього.

По матеріалам справи ОСОБА_8 характеризується виключно негативно, за місцем проживання позитивно.

При обрані виду та міри покарання місцевим судом враховано думку потерпілих, які просили суд застосувати до обвинуваченого покарання, яке відповідає тяжкості скоєного злочину, у вигляді позбавлення волі.

Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і зміні не підлягає.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , а також його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2014 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 289 КК України без змін.
Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4