АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа: 11/796/1478/2013
Головуючий у 1-й інстанці
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України
Доповідач: Лук'янець Л.
Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді Лук'янець Л. Ф.,
суддів Чорного О. М.,
за участю прокурора Отроша В. М.,
потерпілого ОСОБА_2,
засудженого ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду м. Києва кримінальну справу за
апеляціями прокурора, який брав участь
у розгляді справи судом першої
інстанції та захисника ОСОБА_4 в
інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок
Шевченківського районного суду м.
Києва від 18 грудня 2012 року,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в с.
В.-Лезучин Теофіпільського району
Хмельницької області, громадянин
України, освіта середня, не одружений,
працює монтажником на
поліграфкомбінаті «Україна», проживає
за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимий,
засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України на 2
роки обмеження волі. На підставі ст.ст.
75, 76 КК України звільнений від
відбування призначеного покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2
роки та покладенням на нього
відповідних обов'язків.
Постановлено частково задовольнити
цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 та
стягнути з ОСОБА_3 на його користь
матеріальну шкоду в розмірі 788, 44 грн. та
урахуванням вже сплачених 2400 грн.
За вироком суду, ОСОБА_3, 07.12.2011 року,
близько 16 год. 45 хв., керуючи технічно
справним автомобілем «Cherrу Amulet»,
державний номер НОМЕР_1, в м. Києві по
вул. Дегтярівській, 52, перед
нерегульованим пішохідним переходом,
всупереч п.п. 2.3 (б), 18.4 Правил дорожнього
руху України, невірно оцінивши дорожню
обстановку, проявивши неуважність, не
відреагував на зниження швидкості та
зупинку транспортного засобу перед
вказаним переходом в сусідній смузі, не
знизив швидкість та не зупинився перед
цим переходом, не переконався у
відсутності пішоходів, внаслідок чого
виїхав на згаданий перехід, де
передньою частиною свого автомобіля
скоїв наїзд на потерпілого ОСОБА_2
Внаслідок зіткнення ОСОБА_2 отримав
тілесні ушкодження у вигляді закритої
травми правого колінного суглобу, що
відноситься до тілесного ушкодження
середнього ступеня тяжкості.
На даний вирок суду подані апеляції:
- прокурором, який брав
участь в розгляді справи судом першої
інстанції, який не оспорюючи
доведеності вини засудженого ОСОБА_3 та
кваліфікації його дій, просить
скасувати вирок в частині призначеного
покарання, у зв'язку з його
невідповідністю тяжкості злочину та
особі засудженого внаслідок м'якості,
просить постановити новий вирок, яким
призначити засудженому покарання за ч.
1 ст. 286 КК України у виді 3 років
обмеження волі з позбавленням права
керування транспортними засобами
строком на 3 роки. На підставі ст. 75, 76 КК
України звільнити ОСОБА_3 від
призначеного судом основного
покарання з іспитовим строком на 2 роки
та покладенням на нього відповідних
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що
при призначенні ОСОБА_3 покарання суд в
достатній мірі не врахував суттєві
обставини справи, які характеризують
особу підсудного та ступінь суспільної
небезпеки вчиненого ним діяння,
оскільки, як вважає прокурор, підсудний
ОСОБА_3 належних висновків для себе не
зробив та у вчиненому не бажає
розкаюватись, оскільки не визнав
заявлений потерпілим ОСОБА_2 цивільний
позов. Також, суд не взяв до уваги
тяжкість та наслідки вчиненого ОСОБА_3
злочину, яким останньому було
заподіяно тілесні ушкодження
середньої тяжкості, внаслідок чого,
життя потерпілого змінилось у бік
Крім того, судом не було враховано
позицію потерпілого, яку він висловив у
судових дебатах, де просив суд
призначити ОСОБА_3 суворе покарання.
На думку обвинувачення, суд, при
винесенні вироку, безпідставно не
застосував додаткове покарання у
вигляді позбавлення права керування
транспортним засобом, оскільки ОСОБА_3,
скоївши наїзд на пішохода ОСОБА_2 грубо
порушив вимоги п.п. 2.3.б, 18.4 Правил
- захисником ОСОБА_4 в
інтересах засудженого ОСОБА_3, який не
оспорюючи фактичні обставини справи,
щодо кваліфікації дій засудженого,
просить змінити вирок суду в частині
призначеного покарання та призначити
йому більш м'яке покарання у виді
штрафу, у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону та
невідповідністю призначеного
покарання тяжкості злочину та особі
засудженого внаслідок суворості.
В обґрунтування своєї апеляції,
захисник зазначає, що суд, не в повній
мірі виконав вимоги ст. 65 КК України,
оскільки вирішуючи питання про
призначення покарання, як зазначено у
вироку, врахувавши ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного,
добровільне часткове відшкодування
матеріальної шкоди, наявність двох
пом'якшуючих обставин, призначив
ОСОБА_3 найбільш суворий вид покарання,
передбачений санкцією ч. 1 ст. 286 КК
України.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора та потерпілого, які
підтримали апеляцію прокурора в
частині скасування вироку та
заперечували проти задоволення
апеляції захисника засудженого,
засудженого, який підтримав апеляцію
свого захисника та вважає, що апеляція
прокурора не підлягає задоволенню, а
також заявив, що можливо слухати справу
у відсутності адвоката, провівши
судові дебати, заслухавши останнє
слово засудженого, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляцій, колегія суддів вважає, що
апеляція захисника ОСОБА_4 не підлягає
задоволенню, а апеляція прокурора
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 323 КПК
України 1960 року, вирок суду повинен
бути законним і обгрунтованим. Суд
обгрунтовує вирок лише на тих доказах,
які були розглянуті в судовому
засіданні.

Мотивувальна частина обвинувального
вироку повинна містити формулювання
обвинувачення, визнаного судом
доведеним, з зазначенням місця, часу,
способу вчинення та наслідків злочину,
форми вини і мотивів злочину. В цій
частині вироку наводяться обставини,
які визначають ступінь тяжкості
вчиненого злочину, та

докази, на яких грунтується висновок
суду щодо кожного підсудного, з
зазначенням мотивів, з яких суд
відкидає інші докази; обставини, що
пом'якшують або обтяжують покарання.

Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 1
ст. 65 КК України суд призначає
покарання у межах, установлених у
санкції статті (санкції частини статті)
Особливої частини цього Кодексу, що
передбачає відповідальність за
вчинений злочин.

Згідно санкції ч. 1 ст. 286 КК України,
порушення правил безпеки дорожнього
руху особою, яка керує транспортним
засобом, що спричинило потерпілому
середньої тяжкості тілесне ушкодження,
тягне за собою накладення відповідого
покарання, з позбавленням права
керування транспортними засобами на
строк до трьох років або без такого.

Однак, призначаючи засудженому
покарання за даною статею, суд першої
існтації не звернув уваги на вказані
вимоги закону і призначив покарання у
виді двох років обмеження волі, при
цьому в мотивувальній частині вироку
не обгрунтував мотиви щодо
застосування чи незастосування
покарання у виді позбавлення права
керування транспортними засобами, а в
резолютивній частині вироку також не
вказав, що покарання покарання у виді
обмеження волі призначене без
застосування даного покарання.

З огляду на наведене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції порушені вимоги закону щодо
призначення покарання, тому вирок суду
не може вважатись законним та
обґрунтованим і підлягає скасуванню з
поверненням справи на новий судовий
розгляд у суд першої інстанції в іншому
складі суду, під час якого потрібно
повно усунути зазначені недоліки та
прийняти законне і обґрунтоване
рішення.

Виходячи з вимог ч. 3 ст. 374 КПК України
1960 року, скасовуючи вирок, апеляційний
суд не має права вирішувати наперед
питання про доведеність чи
недоведеність обвинувачення,
достовірність або недостовірність
доказів, переваги одних доказів над
іншими, застосування судом першої
інстанції того чи іншого кримінального
закону та покарання.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
під час нового розгляду справи, суду
першої інстанції необхідно вжити
заходів для забезпечення повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи в їх сукупності.
Перевірити доводи, наведені у
апеляціях прокурора та захисника щодо
правильності призначення основного та
додаткового покарання, та, керуючись
законом, прийняти законне та
обґрунтоване рішення по справі.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (1960
року), п.п. 11, 15 Перехідних положень КПК
України, колегія суддів,

У Х В А
Л И Л А :

Апеляцію захисника ОСОБА_4 в
інтересах засудженого ОСОБА_3 залишити
без задоволення.

Апеляцію прокурора, який брав
участь в розгляді справи судом першої
інстанції, задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 грудня 2012 року щодо
ОСОБА_3 скасувати, справу повернути в
суд першої інстанції на новий судовий
розгляд, іншим складом суду.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_3 -
підписку про невиїзд, залишити без
змін.

СУДДІ:

____________________ ____________________
____________________