Справа № 183/1774/15
№ 1-кп/183/306/15
В И Р О К
іменем України
17 травня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000140 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ільїнка, Томаківського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, маючого середню освіту, не судимого, проживаючого АДРЕСА_1

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,

встановив:

25 березня 2014 р. наказом № 64 командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду номера 2 обслуги 2 зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону. За наведених обставин, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Однак, 16 липня 2014 р. солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , умисно самовільно залишив військову частину без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та прибув до військової частини НОМЕР_1 21 липня 2014 р.

В подальшому, 16 серпня 2014 р. солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , умисно самовільно залишив військову частину без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та прибув до військової частини НОМЕР_1 22 серпня 2014 р.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 04 березня 2015 р.

та призначення узгодженого між ним та обвинуваченим покарання.

Захисник ОСОБА_4 висловився про затвердження угоди і призначення ОСОБА_5 узгодженого в угоді сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав, щиро кається та висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання.

У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є встановленою, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 2 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року.

При призначенні покарання, суд, вважає за необхідне призначити узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 2 ст. 407 КК України штраф в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04 березня 2015 р. між прокурором відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України та призначити покарання штраф 850 грн. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення тільки в порядку ст. 394 КПК України.

Копії вироку видати обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя