ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/18/15-к
Провадження № 1-кп/210/177/15

"17" квітня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області кримінальне провадження №0001364 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 22 травня 2014 року, знаходячись у під`їзді №9, будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, які виникли під час сварки з громадянкою ОСОБА_4 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс останній декілька ударів в область голови, чим спричинив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1204 від 13 червня 2014 року, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст.125 ч.1 КК України, за ознаками умисного нанесення легких тілесних ушкоджень.

Згідно ст.477 ч.1 п.1 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема ст.125 (умисне легке тілесне ушкодження), і судом встановлено, що потерпіла сторона не відмовляється від своєї заяви про притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з цим, підстав для закриття кримінального провадження в ході судового розгляду не встановлено.

Допитий у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ст.125 ч.1 КК України за наведених вище обставин не визнав у повному обсязі. Пояснив, що ніяких умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій не наносив. З приводу обставин, викладених у обвинувальному акті пояснив, що 22 травня 2014 року він перебував вдома, почивши на горищі сторонні звуки він вийшов з квартири, де побачив як з горища будинку спускалася раніше йому незнайома потерпіла ОСОБА_4 , а за нею спускався якийсь чоловік. Він їх зупинив та спитав хто вони такі, та попросив пред`явити документи на підтвердження їхньої особи, на що потерпіла ОСОБА_4 почала його ображати, при цьому вони були без документів, та без форми. Стоячи на прольоті під`їзду він не пропускав їх та сказав, що викличе міліцію. ОСОБА_4 та чоловік, який знаходився з нею почали йти на пролом, при цьому потерпіла вдарила його, чоловік який знаходився із нею обпершись на поручні сходів під`їзду хотів вдарити його ногою, почалася сварка. При цьому ОСОБА_4 почала дзвонити у міліцію, додзвонитися у неї не виходило. На сварку збіглися сусіди, його дружина. Потім приїхала швидка допомога та якийсь приятель ОСОБА_4 , який забрав її з місця події.

Допитана в ході судового засідання потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що 22 травня 2014 року вона виконуючи обов`язки старшого майстра та свої обов`язки майстра, разом із теслярем КП «ЖЕО №8» направилися за викликом з квартири АДРЕСА_3 , з приводу скарги щодо дитячого майданчику, який розташований біля будинку, також у них був плановий огляд під`їзду. Того дня вона, разом із теслярем перевірили дитячий майданчик та приміщення горища будинку. Стоячи на п`ятому поверсі під`їзду № НОМЕР_1 , будинку АДРЕСА_2 , вона помітила, що до них піднімається раніше їй незнайомий обвинувачений ОСОБА_6 , останній запитав у них хто вони такі, вона представилася та пояснила ситуацію. При цьому ОСОБА_6 почав їх ображати. Коли вона почала спускатися по сходах, то Скакун перекрив прохід, на що вона зробила йому зауваження, почала йти на нього. При цьому ОСОБА_6 штовхнув її, на що вона дала йому ляпасу, на що той вдарив її по голові, вона викликала дільничного інспектора.

Допитаний в ході судового засідання свідок ОСОБА_7 пояснив, що він працює теслярем КП «ЖЕО №8». 22 травня 2014 року він та ОСОБА_4 , яка працює майстром КП «ЖЕО №8» направилися за викликом з квартири АДРЕСА_3 , з приводу скарги щодо дитячого майданчику, також того дня у них був плановий огляд під`їзду. Того дня перевіривши дитячий майданчик та приміщення горища будинку, вони почали з нього спускатися, спустившись він помітив, що між обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 почалася сварка, під час якої ОСОБА_6 їх ображав та вдарив ОСОБА_4 по голові. Він почав захищати ОСОБА_4 та питати причину того, чому ОСОБА_6 її вдарив. Потім ОСОБА_4 почала викликати міліцію.

Допитаний в ході судового засідання свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_6 22 травня 2014 року перебуваючи вдома, вона почула як хтось свариться у під`їзді. Вийшовши з квартири вона побачила сварку між її чоловіком та потерпілою ОСОБА_4 , при цьому потерпіла ображала її чоловіка непристойними словами, а потім почала ображати і її. Моменту нанесення тілесних пошкоджень потерпілій ОСОБА_4 вона не бачила, однак переконана, що її чоловік не міг такого вчинити, при цьому вона побачила на обличчі свого чоловіка червоний відбиток руки. Під час сварки їй стало погано, та їй вимушені були викликати невідкладну швидку допомогу.

Вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, свідків та доводи прокурора суд приходить до висновку про наявність в діях обвинуваченого ознак кримінального правопорушення, виходячи з наступного.

Так, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується показами допитаних у судовому процесі свідків та зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- актом судово-медичного обстеження №1204 від 13 червня 2014 року, відповідно до якого, виявлені у потерпілої ОСОБА_4 тілесні ушкодження, а саме: синець з набряком м`яких тканин голови, струс головного мозку, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (арк. крим. пров.№11-12);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 від 05 грудня 2014 року та фототаблицями до нього (арк. крим. пров.№58-63);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 05 грудня 2014 року та фототаблицями до нього (арк. крим. пров.№64-68);

- висновком експерта №2710 від 10 грудня 2014 року, відповідно до якого, тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_4 могли виникнути при обставинах, вказаних нею під час проведення слідчого експерименту (арк. крим. пров.№71).

З`ясувавши обставини, встановлені під час розгляду кримінального провадження, та перевіривши їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої та свідків, суд приходить до висновку, про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_6 та кваліфікує його дії за ст.125 ч.1 КК України, за ознаками умисного нанесення легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючих покарання обставин, згідно ст.66 КК України, судом також не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує те, що злочин, передбачений ст.125 ч.1 КК України, є умисним і відноситься до категорії злочинів невеликого ступеню тяжкості.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину не визнав у повному обсязі, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, думку потерпілої, суд, вважає необхідним призначити покарання в межах санкції ст.125 ч.1 України у виді штрафу.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_6 такого покарання є справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання скоєння ним злочинів в майбутньому.

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов до обвинуваченого, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст.1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд приходить до висновку, що умисними, протиправними діями, які виразились у нанесенні легких тілесних ушкоджень (акт судово-медичного обстеження №1204 від 13 червня 2014 року), потерпілій дійсно спричинена моральна шкода, відповідальність за яку має нести обвинувачений.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що сума відшкодування моральної шкоди є значною, а вимоги про відшкодування матеріальної шкоди потерпілою у судовому засіданні не підтверджено взагалі.

Враховуючи вимоги розумності та справедливості, тяжкість вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, спосіб, обстановку, тяжкість наслідків, що настали для потерпілої, суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, в частині відшкодування матеріальної шкоди необхідно відмовити.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову.

Речові докази, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.128, 368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід по відношенню до ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1000,00 (одну тисячу) грн.

В решті цивільного позову - відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня проголошення.

На виконання cт.376 ч.6 КПК України, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1