У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України у складі:

головуючого - судді

Паневіна В.О.,

суддів

Кліменко М.Р. і Нікітіна Ю.І.,

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 20 березня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який підтримував державне
обвинувачення в суді першої інстанції, на вирок Орджонікідзевського міського
суду Дніпропетровської області від 1 березня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

народжену ІНФОРМАЦІЯ_1 року,

раніше неодноразово судиму, останній раз

1.11. 2005 р. за ч.2 ст.309 КК

України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі

зі звільненням від відбування покарання

з випробуванням, з іспитовим строком
2 роки

на підставі ст.75 КК України,

засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на 3 роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково
приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і за сукупністю
вироків засудженій призначено остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців
позбавлення волі.

В апеляційному порядку справа не переглядалася.

ОСОБА_1 засуджено за те, що вона о 12 годині 30 хвилин 1 грудня 2005 року
біля клубу „ Джокер” по вул. Калініна, 51 в м. Орджонікідзе Дніпропетровської
області у невстановленої особи за 180 грн. незаконно придбала 1, 51 гр.
особливо небезпечного наркотичного
засобу - ацетильованого опію, який зберігала при собі, і який було виявлено у
неї працівниками міліції.

У касаційному поданні прокурор, посилаючись на те, що суд неправильно
застосував кримінальний закон при призначенні ОСОБА_1 остаточного покарання за
сукупністю вироків, просить скасувати постановлений вирок, а справу направити
на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити касаційне
подання, перевіривши матеріали кримінальної справи і обговоривши доводи
подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до п.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю
вироків має бути більшим від покарання за новий злочин, а також від невідбутої
частини покарання за попереднім вироком.

ОСОБА_1 1 листопада 2005 року була засуджена вироком Орджонікідзевського
міського суду за ч.2 ст.309 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі і
звільнена на підставі ст.75 КК України від цього покарання з випробуванням з
іспитовим строком 2 роки. Новий злочин, за який її засуджено, вона вчинила 1
грудня 2005 року, тобто, у період іспитового строку.

За таких обставин суд першої
інстанції мав призначити ОСОБА_1 остаточне покарання за сукупністю вироків на
підставі п.п.1, 4 ст.71 КК України, яке було б більшим ніж 3 роки 6 місяців
позбавлення волі, оскільки невідбуте покарання за попереднім вироком є саме таким.

Місцевий суд цих вимог закону не дотримався, а тому вирок щодо ОСОБА_1 у
зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону підлягає скасуванню,
а справа - направленню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів,

У
Х В А Л И Л А :

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи,
задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського міського суду
Дніпропетровської області від 1
березня 2005 року щодо ОСОБА_1 скасувати, направивши кримінальну справу на
новий судовий розгляд.

С У
Д Д І :

Паневін В.О. Кліменко
М.Р. Нікітін Ю.І.