Апеляційний суд Полтавської області
Справа № 1138-2007 року Головуючий у 1 інстанції Мурашко А.О.
Категорія - ч.2 ст. 186 КК України Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року лютого місяця 2 дня колегія суддів Судової палати у кримі­нальних справах
Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Куліша В.М. суддів -
Кисіля A.M., Денисенко
Л.М. з участю прокурора Подворчана Ю.М. засудженого
- ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві кримінальну справу за апеляційним поданням прокурора
Козельщинського району Полтав­ської області з внесеними змінами і
апеляцією ОСОБА_1 на вирок Козельщинського районного суду Полтавської області
від 5 жовтня 2006 року.

Цим вироком засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця е.Олєнівки Козельщинського району Полтавської області,
українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого,
непрацюючого, без по­стійного місця проживання, раніше судимого, останній раз 2.03.2004 року за ч.2
ст.186 КК України до 4 років
позбавлення волі, звільненого 7.06.2005
року по відбуттю покарання, -

за ч.2 ст. 186,69 КК
України на 2 роки
позбавлення волі, за ч.2.ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі. Згідно ст.70ч.1 КК України за
сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначено - З (три) роки
позбавлення волі.

Стягнуто із засудженого на користь потерпілого ОСОБА_2 1304 грн.57 коп.
завданої матеріальної шкоди.

Згідно вироку суду ОСОБА_1 визнаний
винним у тому, що 13 груд­ня 2005 року близько 22 години по вул. Радянській у смт.
Козельщина поблизу магазину „Хлібний дар", перебуваючи у стані
сп'яніння із корисливих мотивів відкрито, повторно заволодів чужим майном, а
саме мобільним телефоном. „Нокіа-6110"
вартістю 100 грн. у
гр-на ОСОБА_3, після
чого з місця втік.

31 січня 2006 року близько 4 години,
перебуваючи у будинку по АДРЕСА_1, ОСОБА_1 з метою вчинення крадіж­ки чужого майна, таємно, повторно викрав у
потерпілого ОСОБА_2 мобі­льний телефон „Соні Еріксон К-700"
вартістю 901 грн.60
коп., куртку - 264 гри. та гроші в сумі 528 грн., чим завдав шкоду на суму 1693 грн.60 коп.

Із вироком суду не погодився
прокурор, який у своєму зміненому апеля­ційному поданні просить змінити вирок
суду у частині кваліфікації дій засу­дженого із за ч.2 ст. 186 КК України на крадіжку чужого майна, а внаслідок декриміналізації
звільнити особу від кримінальної відповідальності за епізо­дом заволодіння
мобільним телефоном у ОСОБА_3
а провадження у справі за­крити,
залишивши таким чином покарання призначене судом за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2
років позбавлення волі.

У апеляції засуджений ОСОБА_1 вказує, що його вина
матеріалами справи не доведена, майном ОСОБА_3 він заволодів таємно і збирався його по­вернути лише
після того, як ОСОБА_3 віддасть
борг іншій особі. Вважає, що знайшов мобільний телефон і вчасно не віддав.
Стверджує, що ОСОБА_3 не
ба­чив за яких саме обставин телефон у нього пропав.

Щодо крадіжки куртки то вину визнає, але у ній не
було грошей та теле­фон}''. Вважає, що цю крадіжку майна
могли вчинити інші особи.

Просить скасувати вирок суду, а справу направити
на додаткове досудо-ве слідство для з'ясування усіх обставин справи.

Заслухавши суддю доповідача,
пояснення засудженого, який просить на­правити справу на додаткове
досудове слідство, міркування прокурора про не­обхідність зміни вироку суду з
пом'якшенням призначеного покарання, пере­віривши матеріали кримінальної справи
та обговоривши доводи викладені у апеляціях учасників судового розгляду,
колегія суддів вважає, що апеляційне подання прокурора з внесеними змінами
підлягає повному задоволенню-а за­судженого частковому за таких підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у
вчи­ненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України ґрунтується на висновках
суду, що зазначені у вироку і відповідно до ст. 22 КПК України суд вжив усіх передбачених законом заходів
для всебічного, повного і об'єктивного дослі­дження обставин справи, виявив
обставини, що викривають винного, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують
його відповідальність.

Зокрема, доводи викладені в апеляції ОСОБА_1 щодо
неправильної ква­ліфікації його дій за ч.2
ст.185 КК України не ґрунтується на матеріалах спра­ви.

За епізодом
крадіжки у потерпілого ОСОБА_2 куртки та майна, що у ній знаходилося вина ОСОБА_1
підтверджується:

його визнавальними показаннями про крадіжку куртки у
судовому засі­данні, хоча під час досудового слідства він це заперечував
(а.с.28,67);

- потерпілий ОСОБА_2, спростував доводи ОСОБА_1 про те,
що той за­володів курткою за його згодою, де знаходився мобільний
телефон та гроші, про що заявив цивільний позов до винного;

твердження ОСОБА_1, що у потерпілого не було мобільного
телефону, спростовується показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також
наданою довідкою про те, що він у цей вечір 30.01.2006 року отримав зарплату
у сумі 252 грн. 97 коп., що свідчить про наявність грошей у потерпілого
(а.с.185);

під час досудового слідства куртку потерпілого було вилучено у засу­дженого
і приєднано до матеріалів справи у якості речового доказу (а.с. 55).

Зауваження апелянта, що у куртці не було грошей та
мобільного телефо­ну спростовуються вище наведеними доказами.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку про
необхідність кваліфіка­ції дій ОСОБА_1 за ч.2 ст. 185 КК України, тому що він вчинив крадіжку чужого майна,
повторно.

Суд першої інстанції дії ОСОБА_1
щодо відкритого заволодіння мобіль­ним телефоном: у ОСОБА_3 не вірно кваліфікував, так як потерпілий у судово­му
засіданні стверджував, що під час досудового слідства коли він писав заяву про
крадіжку у нього телефону і давав пояснення працівникам міліції з цих підстав,
то перебував у стані сп'яніння, його було поміщено з цього приводу до кімнати доставлених громадян у приміщенні
райвідділу міліції .Тому він ці обставини пам'ятає погано.

У судовому ж засіданні він
настоював на тих показаннях, що обставини пропажі у нього телефону він виявив
лише після бійки із ОСОБА_1. У нього ніхто не вимагав телефон а він здогадався,
що у нього його таємно забрав ОСОБА_1, що підтверджується останнім і потерпілим
та іншими доказами на­веденими у вироку суду, які ніким із учасників судового
розгляду не оскар­жуються.

Відповідно до чинного кримінального
законодавства для кваліфікації дій за ст.186 КК України необхідно, щоб
заволодіння майном проходило відкри­то, тобто коли потерпілий
усвідомлював незаконні дії винного по заволодін-ню чужого майна із застосуванням фізичного насильства чи без такого.

Суд першої інстанції на ці обставини
справи не звернув уваги і необгрун­товано дійшов
висновку про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_1, як гра­біж. Навпаки його дії підпадають під кваліфікацію як
крадіжка.

Відповідно до Закону України від 2 червня 2005 року «Про внесення змін до
Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що на період вчиненого діяння , тобто на 13.12.2005 року викраденим вважалося дрібним,
якщо вартість викраденого не перевищувала 393
грн., за таких під­став сума у 100
грн. - вартість
мобільного телефону, яким заволодів ОСОБА_1
є дрібною крадіжкою, а тому він не повинен нести кримінальну відпові­дальність
за це діяння, тому що воно не є караним у кримінальному порядку.

За таких мотивів апеляційне подання прокурора підлягає
повному задо­воленню. Вирок суду у цій частині слід змінити і внаслідок
декриміналізації провадження у справі закрити.

Заяву ОСОБА_1 про застосування до нього незаконних методів слідства під час
судового розгляду справи, за дорученням суду перевіряв прокурор Ко­зельщинського
району і 14 липня 2006 року відмовив у порушенні криміналь­ної справи щодо
працівників міліції за відсутності в їх діях ознак складу зло­чину
передбаченого ст. 365 КК
України .

Внаслідок зміни кваліфікації дій винного колегія суддів вважає, що під­лягає
частковому задоволенню і апеляція засудженого.

На підставі
викладеного, керуючись ст.,6.2,365,366 КПК України, коле­гія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційне
подання прокурора Козельщинського району Полтавської області з внесеними
змінами задовольнити повністю, апеляцію засудженого ОСОБА_1 частково.

Вирок Козельщинського районного
суду Полтавської області від 5 жовт­ня 2006 року стосовно
ОСОБА_1 змінити, перекваліфікувати його дії із 4.2 ст. 186 КК України на ст.185 ч.2 КК України
за епізодом заволодіння май­ном потерпілого ОСОБА_3 і згідно Закону України від 2 червня: 2005 року «Про внесення змін до Кодексу
України про адміністративні правопорушення» звільнити його
від кримінальної відповідальності внаслідок відсутності ознак складу злочину у
його діях, а провадження у справі в цій частині закрити, -вважати його
засудженим за ч.2 ст.185 КК України за іншим епізодом на 2 ро­ки
позбавлення волі, як вирішив суд першої інстанції, у іншій частині цей ви­рок
суду залишити без змін.