Справа № 1-14/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2011 року

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Скоріна А.В.,

при секретарі - Бакуменко О.В., Кошик М.Й.

з участю прокурора - Тимчука В.В., Дудка Є.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, 10.02.1967 народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, не працюючого, який проживає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, 27.05.2009 року, приблизно в 16 годин 25 хвилин, керуючи автобусом "Вольво " д.н. НОМЕР_1, рухаючись по маршруту №23, на зупинці громадського транспорту "Завод імені 50 річчя Жовтня", яка знаходиться по вулиці Туполєва в м. Києві, порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого при висадці пасажирів вказаного автобуса, гр-ці ОСОБА_2 були заподіяні ушкодження середньої тяжкості.

Так, ОСОБА_1, 27.05.2009 року, приблизно в 16 годин 25 хвилин, керуючи технічно налагодженим автобусом "Вольво " д.н. НОМЕР_1, який належить автобусному парку №4 м. Києва, рухаючись по вулиці Туполєва в м.Києві, зупинився на зупинці громадського транспорту Завод імені 50-річчя Жовтня" , для висадки і посадки пасажирів. Коли ОСОБА_1 відчинив двері в салоні даного автобуса, то його пасажир гр-ка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 стала виходити із даного автобуса на других дверях від передньої частини автобуса. При цьому ОСОБА_1, не впевнившись, що із салону вказаного автобуса вийшли пасажири, став зачиняти двері і розпочав рух, тим самим порушив правила безпеки дорожнього руху України, які діють з 1.01.2002 року: п.10.1 , який зобов'язує водія перед початком руху, перестроюванням, та будь якою зміною напрямку руху, переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого на других дверях від передньої частини даного автобуса зажав пасажирку гр-ку ОСОБА_2 дверима, яка після цього упала на дорогу.

В результаті падіння гр.-ка ОСОБА_2 отримала тілесні

ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому

черезвертлюгової правої стегнової кістки з розходженням уламків,

які згідно висновку судово-медичної експертизи №1114/е від

01.08.2009 року відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень ( за критерієм тривалості розладу здоровя) .

Порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв'язку із виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди і заподіянням гр-ці ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєні злочину, передбаченому ст.286 ч.1 КК України не визнав та показав, що 27.05.2009р. працював на автобусному маршруті № 23 на автобусі, який належить КП Київпастранс. На зупинці завод ім. 50р. Жовтнялюдей на посадку не було тільки на висадку. Він дочекався доки люди вийдуть з автобуса, подивився в дзеркала бокового зору, впевнившись, що біля автобусу нікого не має, зачинив двері. Він не від'їхав від зупинки, так як мав час і повинен був рухатись за графіком. Потім він почув крики, про те що впала людина. Він вийшов з автобусу і побачив, що ОСОБА_2 лежить на землі головою до автобуса та повідомила, що це він її штовхнув. Він одразу викликав міліцію та швидку допомогу. ДАІ не приїхала, тоді він зателефонував в райвідділок і приїхала патрульна служба, подивились, що трапилось на зупинці та поїхали. Потім ОСОБА_2 поїхала до лікарні, а він поїхав до райвідділу і написав заяву проте, що трапилось.

Також ОСОБА_1 показав, що автобус не рухався, а він натиснув на кнопку, щоб двері зачинились і одразу почув крик, що людина впала. З автобусу вийшла ОСОБА_3 та повідомила, що потерпіла говорить неправду. Медичної допомоги потерпілій він не надавав, а просто викликав швидку допомогу.

Вина ОСОБА_1 у скоєні злочину, передбаченому ст.286 ч.1 КК України, підтверджується показами потерпілої та свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні показала, що 27.05.2009р. поверталась з роботи і сіла на зупинці Нивкина автобус №23. Вона виходила на зупинці Авіантчерез середні двері і її дверима притиснуло руку в якій була сумка та ногу. Під час цього автобус рухався. Вона висмикнула з дверей руку і ногу та впала. В цей час автобус ще рухався і зупинився від неї в 2 см. Підсудний вийшов та визвав швидку допомогу. Вона впала паралельно автобусу на проїзну частину. Хтось з перехожих підняв її і посадив. Свої покази, які давала на досудовому слідстві підтримує, позов підтримує в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що 27.05.2009р. зустрілась зі своєю мамою ОСОБА_5 біля станції метро Святошині вони пішли пішки на вул.Туполєва. Коли вони переходили дорогу, то побачили на зупинці біля заводу Антоноважінку, яка випала з автобуса, який рухався. Потім автобус зупинився і вийшов водій.

Також ОСОБА_4 показала, що автобус рухався і під час руху випала жінка. Її будинок знаходиться біля місця події. Потерпілу притисло дверима автобуса, який рухався.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що 27.05.2009р. вона сіла на вул.Салютній в м.Києві в автобус №23. Жінка у темній куртці виходила на середні двері. Потім якась жінка закричала, що потерпіла впала. Вона вийшла і побачила, що потерпіла лежить. Вона бачила, як потерпіла виходила з автобуса. Автобус не рухався, а двері були відчиненні. Свої покази, які вона давала на досудовому слідстві підтримує, крім тих, що не бачила, як потерпіла виходить з автобуса.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що 27.05.2009р., вони виїхали по виклику за адресою метро Святошинов м.Києві Вона побачила потерпілу, яка сиділа спиною до них. Потерпіла повідомила, що випала з автобуса. Вона встановила, що у жінки перелом шийки бедра. Потім жінку відвезли до травмпункту. Автобус від бордюру стояв в 30 см. Вона не памятає в якому стані було асфальтне покриття.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що 27.05.2009р. вони виїхали за викликом за адресою метро Святошино, що в м.Києві. Виклик зазначався, як отримання травми на зупинці. Він зупинився біля автобуса на вул.Туполєва. Біля автобусу головою до середніх дверей лежала жінка. Водій сказав, що визвав швидку допомогу та міліцію. Потерпіла лежала на тротуарі головою до автобуса. Автобус стояв від бровки в 20-30 см. Він не спілкувався з потерпілою. Він не памятає в чому була одіта потерпіла.

Експерт ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що виходячи з характеру та обсягу тілесних ушкоджень, що були виявленні на потерпілій, та враховуючи покази як підсудного так і потерпілої, виникнення тілесних ушкоджень можливе, як поза межами транспортного засобу в самовільному падінні в положенні стоячи так і при обставинах, які зазначені в обвинувальному висновку. На одязі потерпілої не було виявлено ніяких особливостей, які могли би виникнути від падіння після того, як потерпілу було зажато дверима так і не було виявлено на одязі потерпілої сліди того, що потерпіла впала самовільно з положення стоячи. Перелом утворився від того, що потерпіла впала на проїжджу частину, а щоб стверджувати від чого вона впала, в них немає даних.

Оголошеними у судовому засіданні показами свідка ОСОБА_5, згідно яких встановлено, що вона 27.05.2009р., приблизно в 16 годин 20 хвилин, разом із донькою ОСОБА_4 повертались за місцем мешкання від станції метро Святошин. Коли вони підійшли до вулиці Туполєва, то хотіли перейти на протилежну сторону дороги. Перед тим як перейти дорогу вона подивилась по сторонам і побачила, що з правої сторони дороги від зупинки громадського транспорту, став відїжджати автобус імпортного виробництва. Потім вона побачила, що з других дверей даного автобуса, випала якась жінка. В цю мить хтось став кричати і даний автобус зупинився і із салону автобуса стали виходити люди, а вона пішла дальше.

Т.1 а.с. 67-68.

Крім показів потерпілої та свідків вина ОСОБА_1 обєктивно підтверджується.

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, довідкою та схемою до ДТП від 03.06.2009р., на яких зафіксовано місце та обставини скоєння ДТП.

Т.1 а.с.11-17.

- протоколом додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.08.2009р.

Т.1 а.с.25-27.

- копією карти виклику швидкої медичної допомоги, згідно якої виклик до швидкої медичної допомоги про надання медичної допомоги гр.ОСОБА_2 надійшов о 16 годині 26 хвилин 27.05.2009р.

Т.1 а.с.22.

- протоколом очної ставки від 19.08.2009р. за участю підозрюваного ОСОБА_1 і потерпілої гр.ОСОБА_2, згідно якого гр.ОСОБА_2 підтвердила свої покази, які вона давала при допиті в якості потерпілої.

Т.1 а.с.69-70.

- висновком судово-медичної експертизи №1114/е від 01.08.2009р., згідно якого гр.ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому черезвертлюгової правої стегнової кістки з розходженням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Т.1 а.с.82-84.

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 17.08.2009р. за участю потерпілої гр.ОСОБА_2, згідно якого остання показала, де саме біля зупинки громадського транспорту вона випала із салону автобуса Вольво, а також показала, яку відстань проїхав автобус коли вона випала із салону даного автобуса.

Т.1 а.с.74-75.

Аналізуючи покази підсудного ОСОБА_1, який вказує, що автобус не рухався, а потерпіла сама впала на тротуарі, то суд до цих показів ставиться критично і вважає, що підсудний намагається ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене.

Його покази повністю спростовуються показами потерпілої ОСОБА_2, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які не викликають у суду сумніву в їx достовірності у встановлених судом діянь підсудного, оскільки вони послідовні, не протирічні i підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказами.

Щодо показів свідка ОСОБА_3, що коли виходила потерпіла, автобус не рухався і двері були відчиненні, то суд до них ставиться критично, оскільки вони спростовуються показами ОСОБА_3, які вона давала під час досудового слідства, а саме, що вона не бачила, як виходила потерпіла. Покази ОСОБА_3 також спростовуються показами підсудного ОСОБА_1, який у судовому засіданні показав, що зачинив двері автобуса. Крім цього покази ОСОБА_3 спростовуються показами потерпілої ОСОБА_2, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, зібрані по справі, суд знаходить винність підсудного доведеною повністю, юридичну кваліфікацію скоєного ним злочину проводить: за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про вид покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставин, що помякшують та обтяжують вину, не встановлені і вважає за необхідне обрати йому міру покарання у виді обмеження волі.

Поряд з цим, суд з врахуванням фактичних обставин по справі, особу підсудного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, не працює, характеризується позитивно, не одружений, знаходить за можливе його виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства, обравши йому міру покарання не повязану з відбуванням покарання в місцях обмеження волі згідно ст.75 КК України.

Цивільний позов Київської міської клінічної лікарні №7 щодо витрат вартості лікування потерпілої ОСОБА_2 у розмірі 6 490 гривень 89 копійок задовольнити в повному обсязі, стягнувши з комунального підприємства Київпастранс автобусний парк №4 на розрахунковий рахунок лікарні № 1336, 03179, м.Київ-179, вул.Котельникова, 95.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної шкоди, то цивільним позивачем у судовому засіданні документально було підтверджено заподіяну шкоду на суму 8 993 гривень 14 копійок.

Тому суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_2, щодо відшкодування матеріальної шкоди, у судовому засіданні доведений на суму 8 993 гривень 14 копійок.

При вирішенні питання про розмір моральної шкоди, то суд враховує суть позовних вимог, фізичні та моральні страждання потерпілої.

З урахуванням викладеного, суд вважає цивільний позов ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди задовольнити частково у розмірі 15 000 гривень.

Речові докази по справі: автомобіль Вольво д.н. НОМЕР_1, що знаходиться на зберіганні у автобусному парку №4 в м.Києві, повернути власнику - комунальному підприємству Київпастрансавтобусний парк №4.

Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1, визнати винним у скоєні злочину, передбаченому ст.286 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбуття основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки та на підставі ст.76 КК України зобовязати не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_1 залишити без змін підписка про невиїзд з постійного місця проживання.

Цивільний позов Київської міської клінічної лікарні №7 щодо витрат вартості лікування потерпілої ОСОБА_2 у розмірі 6 490 гривень 89 копійок задовольнити в повному обсязі, стягнувши з комунального підприємства Київпастранс автобусний парк №4 на розрахунковий рахунок лікарні № 1336, 03179, м.Київ-179, вул.Котельникова, 95.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2, щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди, задовольнити частково, стягнути з комунального підприємства Київпастрансавтобусний парк №4 на користь ОСОБА_2, кошти у розмірі 8 993 гривень 14 копійок.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2, щодо відшкодування завданої моральної шкоди, задовольнити частково, стягнути з комунального підприємства Київпастрансавтобусний парк №4 на користь ОСОБА_2, кошти у розмірі 15 000 гривень.

Речові докази по справі: автомобіль Вольво д.н. НОМЕР_1, що знаходиться на зберіганні у автобусному парку №4 в м.Києві, повернути власнику - комунальному підприємству Київпастрансавтобусний парк №4 за належністю.

Апеляція на вирок може бути подана протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення через районний суд до Апеляційного суду м.Києва.

Суддя: