Справа № 359/117/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/349/15 Доповідач у 2 інстанції Нагорний
Категорія 18 02.04.2015

УХВАЛА
Іменем України
02 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 , -

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2015 року, якою в задоволенні подання Бориспільського РП КВІ про скасування звільнення від покарання ОСОБА_7 відмовлено, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2014 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнено з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

13.01.2015 року старший інспектор Бориспільського РП КВІ звернувся до суду з поданням про скасування засудженому звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання, в зв`язку з тим, що ОСОБА_7 порушує покладений на нього судом обов`язок періодично з`являтися на реєстрацію, про наслідки невиконання обов`язків суду - неодноразово попереджувався.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2015 року у задоволенні вказаного подання відмовлено.
В прийнятому рішенні суд зазначив, що неявки ОСОБА_7 до КВІ для реєстрації вчинені неодноразово, проте суд вважає за можливе надати йому можливість виправитися, оскільки такі неявки не є систематичними, їх причини працівниками КВІ не перевірялися, а тому пояснення самого ОСОБА_7 про невиконання ним обов`язків у зв`язку з працевлаштуванням - не спростовані. Крім того, суд врахував, що засуджений проживає у сім`ї з хворою матір`ю та бабусею похилого віку, а тому змушений багато працювати, щоб підтримувати сім`ю, а також те, що в судовому засіданні він зобов`язувався виконувати покладені на нього обов`язки.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильністю застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним та ознайомленим з покладеними на нього судом обов`язками, багато разів без поважної причини не з`явився на реєстрацію, за що йому виносилися попередження.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, за якою подання інспектора КВІ про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 - задовольнити.

Заслухавши доповідача, прокурора який просив апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду скасувати та постановити нову, перевіривши матеріали справи, ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.78 КК України (ч.2 ст.166 КВК України) у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 дійсно періодично не з`являвся на реєстрацію. Однак засуджений шість разів з`являвся до КВІ (а.с. 17), проживає з хворою недієздатною матір`ю, бабусею та старшим братом, допомагає вести домашнє господарство (а.с. 41), за місцем проживання характеризується посередньо, громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає, насильства в сім`ї не вчиняє (а.с. 40).

Крім того, за період іспитового строку ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності не притягувався, інші покладені на нього обов`язки - належним чином виконував.

При таких обставинах, судова колегія вважає, що факти, викладені у поданні інспектора про скасування звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, та є недостатніми для направлення його для відбування покарання за вироком суду.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що суду не було надано доказів, які б підтверджували умисну, без поважних причин систематичність вчинення засудженим правопорушень та його небажання стати на шлях виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3