УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст.121 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
в с т а н о в и л а:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, українця, освіта неповна вища, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Богунського районного суду м.Житомира від 27.02.2012 року (з врахуванням змін, внесених 06.09.2012 року ухвалою апеляційного суду Житомирської області) за ст.ст.187 ч.2, 69 КК України на 5 років позбавлення волі,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 залишено попередній у вигляді утримання під вартою.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 17.07.2014 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 гроші в сумі 2237, 71 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Житомирській області судові витрати на проведення експертизи холодної зброї в сумі 196,56 грн. та дактилоскопічної експертизи в сумі 196,56 грн.
Речові докази по справі: розкладний ніж, вилучений під час огляду місця події від 16.07.2014 р., що зберігається у камері зберігання речових доказів Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області постановлено знищити;
- СD-диск із рукописним написом «Запис відео з камер відео спостереження ТК «Острів» від 16.07.2014 року» - залишено в матеріалах справи.
Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні наступних дій.
16 липня 2014 року близько 20:00 год. між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які перебували поблизу торгівельного комплексу «Острів», що за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт в ході якого у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 16.07.2014 року близько 20 год. 05 хв., перебуваючи поблизу торгівельного комплексу «Острів», що за адресою: м.Житомир, майдан Зарембського, 1/5, ножем умисно наніс ОСОБА_9 один удар в область грудної клітки зліва, чим спричинив ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани на лівій частині грудної стінки, проникаюче в плевральну порожнину з утворенням гемотораксу, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.
Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі з застосуванням ст.75 КК України або ст.69 КК України.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 , в своїй апеляційній скарзі також порушує питання про зміну вироку в частині призначення покарання в сторону пом`якшення та просить призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років обмеження волі.
На обґрунтування поданих апеляцій, її автори зазначають, що суд першої інстанції, на їхню думку, обрав ОСОБА_7 занадто суворе покарання, не врахувавши при цьому низку обставин, зокрема, те, що причиною конфлікту стала провокуюча поведінка потерпілого ОСОБА_9 , що потерпілий з обвинуваченим під час розслідування справи примирились, при цьому потерпілий в судовому засіданні просив не позбавляти волі обвинуваченого. Крім того, звертають увагу на те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, що значно знижує його суспільну небезпечність.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав доповнення до апеляції, в яких стверджує що він страждає низкою хронічних хвороб, які входять до переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого Наказом МОЗ України від 15.08.2014 № 1348/5/572, з огляду на що просив призначити йому більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги з вищевказаних підстав, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, у вчиненні якого його визнано винним та кваліфікація його неправомірних дій за ст.121 ч.1 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, зазначеним у вироку, ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку й досліджених у судовому засіданні доказах.
В цій частині вирок суду першої інстанції ніким з можливих апелянтів не оспорюється.
Що ж стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то як вбачається з вироку, суд першої інстанції, при призначенні покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме те, що він вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, з огляду на що обрав ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене ч.1 ст.121 КК України.
Врахував суд першої інстанції також й те, що ОСОБА_7 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за тяжкий злочин, за який вже відбував покарання у вигляді позбавлення волі в установі виконання покарань, проте, на шлях виправлення не став та через нетривалий період часу після звільнення з місць позбавлення волі знов вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії тяжких, до того із застосуванням ножа, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, тривалий час перебуває на обліку в наркологічному диспансері з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів.
З урахуванням наведеного, колегія суддів підстав вважати це покарання явно несправедливим внаслідок його суворості, навіть з огляду на обставини, зазначені в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника, не вбачає, та підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України або ст.69 КК України, про що йдеться в апеляційних скаргах, не знайшла.
Що ж стосується посилань обвинуваченого ОСОБА_7 у доповненнях до апеляції на те, що він страждає низкою хронічних хвороб, що входять до переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого Наказом МОЗ України від 15.08.2014 № 1348/5/572, то вони є передчасними та безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутній належним чином оформлений висновок спеціальної лікарської комісії з цього питання, а клопотання про звільнення від покарання за хворобою відповідно до положень ст.ст.537-539 КПК України у порядку виконання вироку місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, як вбачається з матеріалів справи, ще не розглядалось.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м.Житомира від 22 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 , без зміни.
На вказану ухвалу учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді