Категорія - ст. 286 ч.2 КК України Доповідач Козак В. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2013 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіКозака В. І.

суддів Воронцової С.В., Григор'євої В.Ф.,

при секретарі Дудко Т.В.,

за участю прокурора Шваб Л.В.,

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

засудженої ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями першого заступника прокурора м. Чернігова та потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Чернігова, громадянку України, з вищою освітою, розлучену, працюючу в ПАТ КБ „Надра" Чернігівського регіонального управління, старшим менеджером центру розвитку малого і середнього бізнесу, на утриманні має матір інваліда 2 групи по зору, жительку АДРЕСА_1, раніше не судиму,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засуджену звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 2-х років не вчинить новий злочин.

Стягнуто з засудженої ОСОБА_5 на користь місцевого бюджету м. Чернігова витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_6 в сумі 2288,55 грн.

Стягнуто з засудженої на користь держави судові витрати по справі за проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 940, 00 грн.

Вироком суду ОСОБА_5 визнана винною в тому, що 12.08.2012 року о 10 год. 40 хв. керуючи автомобілем „ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_1, рухалась по вул. 50 років ВЛКСМ зі сторони вул. Любецька у напрямку проспекту Миру в м. Чернігові. Рухаючись у вказаному напрямку водій ОСОБА_5, проявила неувагу, не стежила за дорожньою обстановкою та її змінами, проігнорувала вимоги дорожніх знаків 5.35.1-5.35.2, під'їдаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований поруч з будинком №20-а, по вул. 50 років ВЛКСМ та перед яким зупинився автомобіль, не зменшила швидкості аж до повної зупинки, внаслідок чого скоїла наїзд на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які перетинали проїзну частину по пішохідному переходу, з права наліво відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких 12.08.2012 року померла в Чернігівській міській лікарні №2.

Внаслідок наїзду та подальшого падіння пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, закритих переломів лівих лонної та сідничної кісток тазу зі зміщенням, травматичного вивиху лівого плеча, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани потиличної ділянки голови, різаної рани лівого стегна, забиття лівої нирки, пост травматичного пієлонефриту, підшкірних гематом лівої нижньої кінцівки, котрі виникли: різана рана лівого стегна від дії гострого предмету, інші ушкодження від дії тупих твердих предметів і згідно висновку судово-медичної експертизи № 1293 від 09.11.2012 року в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров'я строком понад 21 день.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_5 грубо порушила вимоги пп. 2.3. (б), 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання події дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляцію, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи просить вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2012 року скасувати внаслідок м'якості призначеного покарання ОСОБА_5, та визнати її винною за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Вказує, що відповідно до п. 1 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.03 „Про практику призначення судами кримінального покарання", суд при призначенні покарання зобов'язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом'якшують і обтяжують покарання. Стверджує, що судом першої інстанції належним чином не враховано те, що засуджена вчинила тяжкий злочин, внаслідок її дій настала смерть однієї потерпілої, а інша отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Не погоджуючись з вироком суду потерпілі ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 подали апеляцію, в якій просять скасувати вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2012 року, визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Вважають, що рішення винесено без урахування дійсних обставин справи, розглянув її поверхово, дав неправильну оцінку добутим по справі доказам, деякі із них проігнорував, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого ухвалив рішення, яке суперечить дійсним обставинам справи. Крім того, вказують, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженої наслідок м'якості. Крім того, суд безпідставно звільнив засуджену від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Вказує, що суд першої інстанції звільняючи ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням послався на те, що вона раніше не судима, тяжкий злочин вчинила з необережності, визнала вину, врахував обставини, що пом'якшують покарання не в достатній мірі мотивував своє рішення, та не перевірив належним чином зазначені обставини. Також, врахувавши дані про особу засудженої, при призначенні покарання не в повній мірі були враховані тяжкість вчиненого злочину, конкретні обставини справи та наслідки злочину. Крім того, звільняючи засуджену від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції не поклав на засуджену виконання обов'язків, передбачених ст. 76 КК України. Звертає увагу, що ОСОБА_5 збитки відшкодувала потерпілим не в повному обсязі, зокрема витрати на поховання та лікування.

Заслухавши доповідача, прокурора, потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, які просили скасувати вирок, захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої та саму засуджену, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція першого заступника прокурора м. Чернігова та потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, ніким з учасників розгляду не оскаржується. Вчинені нею злочинні дії судом правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Разом з тим суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 допустив порушення норм кримінально-процесуального законодавства.

Відповідно до вимог ст. 299 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються.

Як вбачається з матеріалів справи суд погодившись на пропозицію прокурора, який брав участь у розгляді справи, обмежився допитом підсудної та дослідженням інших доказів у порядку ст. 299 КПК України.

З досліджених матеріалів вбачається, що потерпілими ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 були подані заяви про залишення без розгляду викладених ними позовних заяв у кримінальній справі відносно ОСОБА_5 датованими від 27.12.2012 року.

Але з протоколу судового засідання можна зробити висновок про те, що дані заяви були подані потерпілими в кінці розгляду справи по суті, оскільки в підсудної під час підготовчих дій головуючий з'ясовував її відношення до поданих цивільних позовів де вона зазначила, що моральну шкоду по цивільним позовам потерпілих визнає частково, а щодо матеріальної шкоди, то згідно страхового поліса це покладається на страхову компанію.

Отже, оскільки ОСОБА_5 в ході судового розгляду частково визнавала цивільні позови, тому в такому випадку, на думку колегії суддів, суд не мав права обмежитись дослідженням доказів у порядку ст. 299 КПК України.

З урахуванням наведеного судове рішення щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню, а кримінальна справа - направленню на новий судовий розгляд.

Під час нового розгляду необхідно усунути виявлені недоліки та прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України 1960 року колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляції першого заступника прокурора м. Чернігова та потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2012 року щодо ОСОБА_5 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, в іншому складі суддів.

СУДДІ:

Козак В.І. Григорєва В.Ф. Воронцова С.В.