Справа № 11-529/2008 р. Головуючий у І
інстанції Кучеревець
Категорія - ст. 125 ч. 2 КК України Доповідач Зенченко Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2008 року
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Трейтяк О.П.

суддів -
Зенченко Т.С., Акуленко С.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляцією захисника ОСОБА_3 в інтересах засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок Носівського районного суду
Чернігівської області від 1 липня 2008 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженець та мешканець м. Носівки Чернігівської області, українець, громадянин
України, з середньою освітою, працюючий приватним підприємцем по ремонту
автомобілів, не судимий в силу ст.. 89
КК України

засуджений за ст. 125 ч.2 КК України і призначено покарання у виді 180 годин громадських робіт

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженець та мешканець м. Носівки
Чернігівської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений,
працюючий автослюсарем в АТП „Ярослав-Авто” м. Київ, не судимий в силу
ст. 89 КК України

засуджений за ст. 125 ч. 2 КК України до 180 годин
громадських робіт.

Судом ОСОБА_1 та ОСОБА_2. визнані винними в тому що,
3 березня 2007 року, близько 20 години
вони на вул. Миколаївській в м.
Носівка на ґрунті особистих відносин
заподіяли ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, що
спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Не погоджуючись з вироком суду захисник в інтересах засуджених ОСОБА_1
і ОСОБА_5 подав апеляцію. Доводи апеляції зводяться до того, що вирок
суду є незаконним і підлягає скасуванню, у зв'язку з однобічністю та неповнотою судового
слідства. Висновки викладені у вироку суду
не відповідають фактичним обставинам справи, фактам, що мали місце в
дійсності і встановленим сукупністю доказів у справі. У ході досудового
слідства не добуто доказів наявності причинного зв'язку між діями засуджених та
тілесними ушкодження, які маються у потерпілого. Покази потерпілого ОСОБА_4
мають протиріччя і не узгоджуються з
матеріалами справи. Невизнання вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дійсністю, а не способом
самозахисту. Посилаючись на зазначені
обставини, захисник просить вирок суду
скасувати та винести ухвалу про закриття кримінальної справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у вчиненні злочину за обставин,
встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений
зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені
судом і детально викладені у вироку.

Твердження засуджених про те, що вони не вчиняли злочин,
за який засуджені, позбавлені підстав.

Як видно із матеріалів кримінальної справи, суд
відповідно до вимог кримінально-процесуального закону дослідив всі докази і
давши їм оцінку обґрунтовано поклав в основу вироку показання потерпілого,
свідків та висновки експертиз.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність
вини засуджених у заподіянні легких тілесних ушкоджень
потерпілому ОСОБА_4. За цим обвинуваченням суд повно і всебічно перевірив
зібрані у справі докази. У вироку з належною мотивацією наведено достатньо
доказів на підтвердження обвинувачення
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Дії засуджених відповідно до встановлених фактичних
обставин правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України.

Вирок суду відповідає
вимогам статей 323, 327, 334 КПК України.

Колегія суддів не може погодитись з доводами
апеляції захисника щодо не вчинення
засудженими злочину відносно потерпілого
ОСОБА_4.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, 3 березня
2007 року потерпілому ОСОБА_4 були
нанесені тілесні ушкодження засудженими.
Після конфлікту, потерпілий
звернувся до правоохоронних органів з
заявою про його побиття. На
підставі направлення чергового було
проведено судово-медичне обстеження ОСОБА_4
Згідно акту у потерпілого малися легкі
тілесні ушкодження. Після неодноразових
перевірок була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної
справи за ознаками злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України та було
рекомендовано звернутися до суду в
порядку приватного обвинувачення.

ОСОБА_4 на підставі зазначеної постанови звернувся до
суду зі скаргою в порядку ст. 27 КПК України.

Під час судового розгляду справи судом була призначена
судово-медична експертиза. Висновок експерта № 374 від 17.06.2008 року підтвердив
наявність у потерпілого легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я.

Пояснення потерпілий ОСОБА_4 давав послідовно, із перших
пояснень він підтверджував, що саме
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наносили йому
удари.

Засуджені повністю заперечували свою причетність до
заподіяння будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому.

Доводи засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що тілесні
ушкодження у потерпілого могли виникнути при падінні, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки висновок експертизи підтверджує механізм спричинення
тілесних ушкоджень потерпілому, а саме ушкодження в правій навколоушній поверхні за все спричинені від
удару кулаком.

Показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9 та
ОСОБА_10. підтверджують наявність нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, саме
засудженими, а тому судом першої інстанції дані свідчення взяті до уваги.

Суд першої інстанції покази свідків: ОСОБА_11 та ОСОБА_12
не прийняв до уваги і віднісся до них
критично, оскільки вони не узгоджуються між собою, є нелогічними та суперечать
іншим матеріалам справи.

Твердження
засуджених, що вони не вчиняли злочин, судом вірно розцінено, як захисну
версію.

Покарання, яке призначене
засудженим, відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним,
що характеризують їхні особи та всім обставинам справи і є справедливим.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування вироку, перевіркою матеріалів справи не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 379 КПК України, колегія суддів

у х в
а л и л а:

Апеляцію захисника ОСОБА_3 в інтересах засуджених ОСОБА_1
та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Носівського районного суду
Чернігівської області від 1 липня 2008 року щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - без зміни.

Головуючий:

Судді: