Справа № 1-77/10
В И Р О К

іменем України

10.06.2010 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Комендат М.Р.

за участю потерпілої ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

встановив:

24 березня 2009 року близько 16 години ОСОБА_3 на подвірї будинку № 57/1 по вул. Тургенєва в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, умисно, на ґрунті тривалих неприязних стосунків з приводу розмежування земельних ділянок, нанесла загалом близько десяти ударів ОСОБА_1 деревяною дошкою по голові та спині, руками по обличчю, повалила на землю, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі і лівій верхній кінцівці, садна на обличчі, які згідно висновку експерта № 108/Д відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_3 свою вину у спричиненні ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень не визнала та показала суду, що 24.03.2009 року це був спланований напад сімї ОСОБА_1 на майно її сімї ОСОБА_3. А вона лише діяла в рамках необхідної самооборони. Спочатку вона намагалася зупинити їх словесно, але її слова ніяким чином не впливали на ОСОБА_1 Майже відразу було знято дві секції паркану приблизно по 7 метрів. Цим займалися робітники, яких ОСОБА_1 найняли. Секції паркану було викинуто на вулицю. Вона не вбігала у двір ОСОБА_1, а знаходилася на території свого двору, коли до неї з погрозами підійшли ОСОБА_1 та її син. Погрози були такі, як і завжди: вони говорили, що її сімя зличинці, що вкрали їх земельну ділянку, що відповімо за те, що таке зробили. Також ОСОБА_1 показала синяк на обличчі і сказала, що і за нього вона також відповість, хоча вона і уявлення не має звідки він у ОСОБА_1 взявся. Вона взяла палку, але не наносила нею ударів, бо майже одразу її викинула. В цей час ОСОБА_4 накинулася на її матір, якій 80 років, почала її тягати по двору. ОСОБА_1 зірвала їй хустку з голови, а вона намагалася захиститися, але удари їй не наносила ні по руках, ні по ногах. Син ОСОБА_1 усміхався, спостерігаючи за цим всім, підходив до них і рознімав словами. Потім ОСОБА_1 побігла в будинок, взяла собачий поводок, розмахнулася і вдарила її. Їй вдалося відібрати в ОСОБА_1 цей поводок зі словами, що це буде речовим доказом для працівників міліції, почувши ці слова, син ОСОБА_1 підійшов до неї і забрав поводок. Потім її матір зателефонувала в міліцію, і коли вона сказала, що працівники міліції вже виїхали, то ОСОБА_1 з ОСОБА_4 пішли на своє подвіря, а робітники взагалі пішли. Коли приїхав наряд міліції, то ніяких дій вони вже не застали, щоб побачити, бо всі поховалися. ЇЇ матір давала пояснення наряду міліції двічі, працівники міліції також підходили до калитки ОСОБА_1, проте їм ніхто не відкрив, пізніше вийшов син ОСОБА_1 і повідомив, що у них все в порядку. Також вона вважає, що якби людина отримала тілесні ушкодження, то відразу і поскаржилася б працівникам міліції, чого вона не зробила, а тому вона може стверджувати, що побоїв ніяких у ОСОБА_1 не було. Швидка допомога не приїжджала. Також повідомила, що вся скарга ОСОБА_1 побудована на брехні, і ОСОБА_4 була в нетверезому стані. У справі просила постановити виправдальний вирок.

Незважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у спричиненні 24.03.2009 року легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_1, яка в судовому засіданні пояснила, що між її сімєю та сімєю ОСОБА_3 довго тривають конфлікти з приводу розмежування земельних ділянок. 24.03.2009 року у другій половині дня ОСОБА_3 вбігла на її двір з палкою в руках, була пяна. Все відбувалося тоді, коли вони попередили їх, що будуть демонтувати паркан між їхніми земельними ділянками, оскільки насправді ніякі межі не встановлені. ОСОБА_3 підбігла до неї, запустила їй руку в обличчя, вона навіть не сподівалася на таке. Тоді разом із своєю матірю вони повалили її на землю. ОСОБА_3 нанесла їй близько десяти ударів по голові і по спині палкою, загалом вона не рахувала, вчепилася їй у волосся, ледве не викрутила пальця на руці. Коли вона впала, то підвернула ногу. Перелому не було, однак їй наклали гіпс, бо був дуже сильний вивих, сильний крововилив. Коли ОСОБА_3 вчепилася їй в обличчя, то вона не змогла встояти на ногах, бо вони у неї хворі, і взагалі інвалід, тому вона і впала. Також біля неї постійно знаходилась мати ОСОБА_3, вони її постійно штовхали, а ще ОСОБА_3 носила воду і обливала її. Удари наносила їй ОСОБА_3 палицею та руками. На медичне обстеження вона пішла в пятницю, до цього часу лікувалася сама, хоча події відбувалися в середу. СМЕ вже не працювало в середу, і в четвер у них був неробочий день. Крім того потерпіла просила стягнути з підсудної на свою користь 20000 грн. спричиненої матеріальної шкоди як витрати, які вона понесла з приводу лікування після отриманих тілесних ушкоджень;

- показами свідка ОСОБА_4, яка, будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що 22 чи 23 березня 2009 року ОСОБА_1 попросила її допомогти на присадибній ділянці за її місцем проживання. Близько 10 години ранку вона прийшла до ОСОБА_1 і вона показала їй, що потрібно робити, а саме розкопати стовпчики паркану. Сама вона в цей час кудись поїхала. Вона зробили те, що ОСОБА_1 її попросила. Коли вона закінчувала роботу, ОСОБА_1 повернулася та попросила її прийти до неї також наступного дня, щоб допомогти. ОСОБА_1 повідомила їй, що будуть два хлопці різати паркан. Наступного дня вона прийшла також допомагати. Ще було двоє хлопців. Вони одрізали одну секцію паркану поблизу гаража, далі обрізала паркан ОСОБА_1 сама електропилою. Коли раптом вискочила ОСОБА_3 з відром води, яке вилила на ОСОБА_1 Вона виключила електропилу, оскільки це електроінструмент. ОСОБА_6 стояла до паркану спиною, в той момент коли ОСОБА_3 хотіла її вдарити палкою. Так як вона підставила під удар руку, щоб захистити ОСОБА_1, то ОСОБА_3 вдарила і її. ЇЇ також було облито водою, тому вона пішла в будинок викручувати одяг. Саме в цей момент ОСОБА_1 та ОСОБА_3 билися. ОСОБА_1 потім викликала працівників міліції. Також повідомила, що ОСОБА_3 зайшла на територію подвіря ОСОБА_1 через зняту секцію паркану. ОСОБА_3 била ОСОБА_1 штахетиною з деревяного паркану, який вони знімали. Також вона бачила, як ОСОБА_3 била, а ОСОБА_1 захищалась. ОСОБА_3 вдарила ОСОБА_1 в голову, потім схопила за куртку і почала шарпати її, бійка зупинилася, коли син ОСОБА_1 розборонив їх, саме тоді приїхала міліція. Вона не виходила до працівників міліції, бо була без одягу і стояла в хаті;

- показами свідка ОСОБА_7, який, будучи допитаним в судовому засіданні, показав, що ОСОБА_1 приходиться йому матірю, а ОСОБА_3 сусідка. У них вдома між його матірю та ОСОБА_3 постійні скандали з приводу розміщення паркану. Межу порушує ОСОБА_3 Минулої весни у них у дворі відбувся конфлікт. Він бачив як ОСОБА_3 чинили протиправні дії відносно його матері, які виражалися в рукоприкладстві. ОСОБА_3 била його матір руками та ногами, він ще їх розбороняв, щоб не повбивали одна одну. Все відбувалося у них у дворі. ОСОБА_3 рвала волосся його матері, била її руками та ногами, потім повалила на землю та далі била ногами, він втрутився та розняв їх. Вони неодноразово того дня викликали міліцію, вона приїжджали, проте сказали, щоб ми самі розбиралися. Після бійки у матері було побите та подряпане обличчя, синяки під очима, а також травма ноги. Також бачили це все хлопці-робітники, його дружина, дитина, знайома матері ОСОБА_4, яку матір запросила допомагати їй з парканом. Ударів було нанесено багато, він постійно їх рознімав, проте силу не застосовував. Почалося все близько 10 години ранку і тривало майже до вечора. Мати після отриманих тілесних ушкодження лікувалася в Боярській ЦРЛ, куди він відвіз її особисто. Освідування мати проходила не в той же день, оскільки тоді був вихідний, тому на зняття побоїв вона пішла пізніше. Також повідомив, що ОСОБА_8 прийшла, щоб допомогти демонтувати старий паркан та встановити новий, підкопувала стовпчики. Стовпчики, як і паркан належать ОСОБА_3, ОСОБА_4 підкопувала стовпчики на прохання матері, ОСОБА_3 заперечували проти таких їх дій. Бійка відбулася у дворі ОСОБА_1 біля будинку. Із-за демонтованої секції паркану вискочила ОСОБА_3, почала атакувати матір, з цього і почалася бійка, він втрутився лише тоді, коли дійсно бачив, що матір бють;

- показами свідка ОСОБА_9, яка, будучи допитана в судовому засіданні, показала, що ОСОБА_1 її свекруха, ОСОБА_3 сусідка, з якою вона майже не спілкується. У березні минулого року, 24 числа, між ними було непорозуміння. ОСОБА_6 розбирала поламаний паркан, а ОСОБА_3 її били і обливали водою. Вона бачила, як ОСОБА_3 були у них в дворі, це все відбувалося десь в обідню пору, можливо після обіду, хоча до цього все йшло ще з самого ранку. Все це відбулося через те, що запросили людей допомогти знімати паркан. Була сварка, вся сімя ОСОБА_3 була, вони сварилися, били палками і обливали водою, а коли вже винесли кусок паркану, то зайшли до них на подвіря. Вона була в будинку, все бачила з вікна кухні, яке знаходиться на другому поверсі навпроти гаража, бачила як ОСОБА_6, яка розбирала паркан, обливали водою зі сторони ОСОБА_3, а у неї був електроінструмент. ОСОБА_10 вийшла зі сторони, де вже був знятий паркан, між нею та ОСОБА_6 почалася словесна перепалка, а коли зійшлися ближче, то почалася бійка. ОСОБА_10 взяла штахетину і вдарила нею по голові і по плечах ОСОБА_6, яка саме навпроти неї стояла. Бійку між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вона бачила з відстані близько 2 -3 метрів, тому все дуже добре бачила. Члени сімї ОСОБА_3 побили їм калитку та підбурювали ОСОБА_10. ЇЇ чоловік їх розборонив, оскільки вони сильно билися. Потім вони відвезли до лікарні ОСОБА_6, швидку вони також викликали, але не дочекалися їх і поїхали;

- скаргою ОСОБА_1 (а. с. 1-3); копією постанови від 31.03.2009 року про відмову у порушенні кримінальної справи (а.с. 4-5); копією виписки з медичної картки стаціонарного хворого (а. с. 25);акт судово-медичного освідування № 84 від 27.03.2009 року (а. с. 39-40); довідками з Боярської ЦРЛ (а. с. 50-52); копією витягу з хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_1 (а. с. 55); копією довідки Боярської ЦРЛ (а. с. 93); висновком експерта № 108/Д, відповідно до якого при огляді 27.03.2009 року у ОСОБА_1 виявлені: синці на обличчі і лівій верхній кінцівці, садно на обличчі, які утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути руки, леревяна палка та відносяться до легких тілесних ушкоджень, синці виникли за 2-5 діб до огляду, садно за 1-3 доби до огляду (а.с. 166).

Суд визнає, що потерпіла та свідки ОСОБА_4, ОСОБА_7В та ОСОБА_9 давали суду правдиві та не суперечливі покази, які підтверджують встановлені судом обставини справи.

Оцінюючи покази підсудної суд вважає їх неправдивим та такими, що направлені на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин і є її лінією захисту, оскільки вони спростовуються показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_9, потерпілої ОСОБА_1.

Покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суд оцінює критично та відхиляє їх, оскільки вказані особи не були очевидцями нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 24.03.2009 року, свідчать про неприязні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та не впливають та кваліфікацію дій підсудної.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд визнає, що вина підсудної у вчинені злочину доведена повністю, її дії кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

При визначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу підсудної.

Призначаючи покарання, суд враховує, що вчинений злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, підсудна за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставин, що помякшують або обтяжують покарання, судом не встановлено, та вважає за можливим призначити покарання у вигляді штрафу у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 КПК України постановляючи вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь 20000 грн. матеріальної шкоди суд вважає таким, що не підлягає до задоволення, оскільки потерпілою не надано доказів, яке саме лікування їй було призначено з приводу нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_13 та що саме ці ліки та лікування, на які вона витратила 20000 грн. необхідно було з цього приводу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 28,328, КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот пятдесят) грн. на користь держави.

У цивільному позові потерпілої ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 20000 грн. завданої матеріальної шкоди відмовити.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення, а засудженою в той же строк, з часу отримання копії вироку.

Суддя М.М. Омельченко