Справа № 300/795/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14.07.2015 місто Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі :
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання
ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду кримінальне провадження за № 11-кп/777/254/15 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2015 року, яким
уродженця та мешканця
раніше не судимого,
громадянина України,-
засуджено за ч.1 ст. 122 КК України до обмеження волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ухвалено звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 4000 грн. на відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди.
Згідно з вироком ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 10 травня 2014 року приблизно о 15-ій годині на вул. Верховинській в с.Н.Ворота Воловецького району Закарпатської області під час сварки з потерпілим ОСОБА_6 , умисно наніс останньому декілька ударів дерев`яною палицею по правій нозі, лівій частині тіла, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді посттравматичного підкапсулярного розриву лівої нирки та позаочеревинної гематоми зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_7 порушують питання про скасування вказаного судового рішення та закриття кримінального провадження за відсутності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, посилаючись на те, що ні органом досудового розслідування, ні судом першої інстанції не добуто доказів того, що наведені у обвинувальному акті, вироку тілесні ушкодження заподіяв потерпілому саме ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, доводи прокурора, потерпілого ОСОБА_6 про залишення вироку без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи, викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. ст. 2, 91, 92 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення; форма вини, мотив і мета злочину; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального провадження, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність і є підставою для закриття кримінального провадження тощо.
Обов`язки доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення, відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України, має міститися в обвинувальному акті.
На суд, у випадку визнання особи винуватою, згідно ст. 374 КПК України покладається формулювання у вироку обвинувачення, визначеного доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотив кримінального правопорушення, зазначення доказів на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим, прокурором та судом першої інстанції не додержані.
Так, з обвинувального акта у кримінальному провадженні убачається, що ОСОБА_8 10 травня 2014 року о 15-ій годині на вул. Верховинській в с.Н.Ворота Воловецького району умисно наніс ОСОБА_6 декілька ударів кінцем дерев`яної палиці по правій нозі та лівій частині плеча, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді посттравматичного підкапсулярного розриву лівої нирки та позаочервинної гематоми зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Однак, яким чином ОСОБА_8 наніс потерпілому ОСОБА_6 декілька ударів дерев`яною палицею по правій нозі і лівій частині плеча, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді розриву лівої нирки, позаочервинної гематоми в обвинувальному акті не зазначено.
З висновків судово-медичних експертиз від 13 травня 2014 року, від 17 липня 2014 року, від 19 грудня 2014 року убачається, що у потерпілого ОСОБА_6 при його медичному освідуванні були виявлені і інші тілесні ушкодження, однак такі чомусь у обвинувальному акті не зазначені.
На порушення вимог ст. 291 КПК України у обвинувальному акті не зазначені всі необхідні передбачені цією нормою кримінального процесуального закону анкетні дані обвинуваченого, потерпілого; не вказано, коли його складено слідчим (а.с. 2-3).
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у якому виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, і формулювання обвинувачення неузгоджені між собою, вимогам ст. 291 КПК України не відповідає.
Згідно ст. 404 КПК України суддя апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції,виключно, якщо про їх доручення заявили клопотання учасники судового провадження під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення оскарженого судового рішення.
З матеріалі кримінального провадження убачається, що клопотання про дослідження доказів, які б давали апеляційному суду можливість розглянути кримінальне провадження згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції сторони не заявили.
З мотивувальної частини оскарженого судового рішення убачається, що суд першої інстанції, зазначаючи, що « ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину» - не встановив фактичних обставин у кримінальному провадженні, що у відповідності з вимогами наведених норм кримінального процесуального закону, відсутності будь-яких клопотань учасників кримінального провадження, позбавляє апеляційний суд ухвалити інше рішення, окрім як скасувати оскаржений вирок і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Посилання у апеляційній скарзі на необхідність закриття кримінального провадження, не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки таке рішення апеляційного суду суперечило б правилам, викладеним у ч.ч. 1,2 ст. 404, ст.ст. 417, 420 КПК України.
Згідно ст. 314 КПК України перевірка обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону і прийняття з цього приводу відповідного законного рішення, віднесені законом до компетенції суду першої інстанції на стадії підготовчого судового провадження.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-
постановив :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 , скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: