Справа № 500/2571/15-к
Провадження № 1-кп/500/276/15
УХВАЛА
Іменем України

03 серпня 2015 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

малолітнього - ОСОБА_5

законного представника малолітнього - ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

законного представника потерпілого ОСОБА_8

представника служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради - ОСОБА_9

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 кримінальне провадження № 0000343 за клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Ізмаїл Одеської області, учень 9 класу ЗОШ м.Ізмаїла, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не засуджений,

який скоїв суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2015 року приблизно о 14 годині неповнолітній ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном неповнолітнього ОСОБА_7 , а саме мопедом марки «Honda Dio 27 F», мобільним телефоном марки «Lenovo», набором ключів, шляхом зловживання довірою, яке виразилось в тому, що знаючи про те, що це майно знаходиться за адресою АДРЕСА_2 у ОСОБА_10 , звернувся до останнього з проханням надати йому мопед марки «Honda Dio 27 F» вартістю 1500 гривень, в якому знаходився мобільний телефон марки «Lenovo» вартістю 1320 гривень, набор ключів вартістю 800 гривень, хоча не мав наміру повертати майно потерпілому ОСОБА_7 , заволодів вищевказаним майном, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3620 гривень. Своїми діями він скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.190 КК України.

У судовому засіданні малолітній ОСОБА_5 винним себе визнав повністю та пояснив, що ОСОБА_10 попросив мопед у Сібоглова, той віддав йому мопед, ОСОБА_11 мопед не повернув, і він забрав мопед у Горда та продав його, телефон залишив собі, інструменти продав. У скоєному кається, запевняє, що подібних вчинків більше не буде скоювати та не заперечує проти застосування заходів виховного характеру.

Законний представник малолітнього ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що її син дійсно вчинив вказані дії, згодна на застосування до нього заходів виховного характеру.

Потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечували проти застосування до малолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру, та пояснили, що вартість ключів їм ще не повернута.

Вина ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, знайшла підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки ОСОБА_5 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру задовольняється.

При визначенні виду заходу виховного характеру, суд, враховуючи дані про особу, матеріально-побутові умови проживання і виховання, вважає можливим застосувати примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження, а також передати його під нагляд матері.

Керуючись ст.97, 105 КК України, ст. 497 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 строком на два роки.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1