Справа № 11-427/07 Головуючий
187 ч.2 по 1 інстанції Щербіна С.В.
КК України Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31
травня 2007 року колегія суддів судової палати
у кримінальних

справах
Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Карпія В.М.

суддів Олещук Т.Л., Салтовської І.Б.

при секретарі Гарусенко Л.М.

за участю
прокурора Осипенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві
кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у судовому
засіданні по першій інстанції Шерстневої С.М., засудженого ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 на вирок Заводського районного суду
м. Миколаєва від 8
лютого 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець м. Дрезден, Германія, раніше не судимий

засуджений за ст. 186 ч.2 КК України до 4
років позбавлення волі

за ст. 187 ч. 2 КК
України, з застосуванням ст. 69 КК України, до 5 років позбавлення
волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна,

за ст. 146 ч. 2 КК України до 2
років обмеження волі

за ст. 357
ч. З КК України до 1
року обмеження волі.

На підставі ст.
70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
остаточно призначено ОСОБА_1 покарання - 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2
частини належного йому майна.

Згідно з вироком, 21 березня 2002 року близько 20 год. ЗО хв. ОСОБА_1 та засуджені вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2003 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на автомобіле ВАЗ 21013 держномер НОМЕР_1, який належав ОСОБА_7 та під його керуванням рухались по вул. Пушкінській в м. Миколаєві, зупинились
біля пицерії "Оаза".

За попередньою змовою між собою з метою відкритого заволодіння чужим майном ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зупинили ОСОБА_8,
який проходив мимо, стали його обшукувати, заволоділи належним
йому майном -газовим
балончиком, ключами, грошима в сумі 2 грн., студентським квитком, передали вказане майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Після цього ОСОБА_1 та ОСОБА_3 застосувавши фізичне насильство, яке не було небезпечне для життя чи
здоров'я потерпілого, схопили ОСОБА_8 за руки та потягли до автомобілю. При
цьому ОСОБА_1 причинив удар
потерпілому ногою по голові, потім разом з ОСОБА_3 вони почали наносити
удари потерпілому кулаками по голові, спричинив потерпілому фізичний біль. Від завданий ударів потерпілий впав на землю,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3
відкрито заволоділи шкіряною курткою потерпілого,
вартістю 360
грн.

В той же день ОСОБА_1 та інші
близько 23 год. 20 хв.
в районі перехрестя вулиці Бузника та пр. Леніна біля стадіону "Евіс"
в м. Миколаєві побачили ОСОБА_9 та вирішили його зупинити. ОСОБА_6 зупинив
автомобіль, на якому вони рухались, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наздогнали потерпілого, за
допомогою ОСОБА_4, ОСОБА_5 та

ОСОБА_6 схопили потерпілого та насильно, з метою незаконного позбавлення волі, поклали його до багажнику
автомобіля та зачинили там.

Після цього всі поїхали в район "Намив", де витягли потерпілого з
багажнику, побили його, заволоділи його ланцюжком, шкіряною курткою та іншим
майном на загальну суму 770
грн.

Крім того, в процесі пограбування ОСОБА_1 та інші з
застосування погроз заволоділи паспортом потерпілого, посвідченням
водія, талоном попередження, свідотством
про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль ВАЗ-21-63 держномер НОМЕР_2,
після чого залишили місце події.

23 квітня 2002
року близько опівночі біля будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння за попередньою змовою з ОСОБА_3, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 побачили ОСОБА_12, який під'їхав до
будинку на мопеді "Ямаха", підійшли до нього та скоїли на потерпілого розбійний напад з ціллю заволодіння
мопедом, застосувавши насилля, небезпечне для життя та здоров'я
потерпілого. ОСОБА_1 вдарив потерпілого ОСОБА_12 ногою по голові, від чого
потерпілий впав. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ногами наносили удари
в різни частини тіла. В процесі бійки ОСОБА_3 наніс потерпілому два удари ножем, спричинивши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом
здоров'я. Потерпілий вирвався та побіг, а вони заволоділи його мопедом вартістю
570 грн. та поїхали з місця події.

14 січня
2003 р.
близько 4 год. 45 хв.
ОСОБА_1, знаходячись в стані алкогольного
сп'яніння за попередньою змовою з ОСОБА_13, (засудженим за цей злочин Заводським районним судом м. Миколаєва вироком від 16
квітня 2003
року) біля будинку АДРЕСА_2, побачили ОСОБА_14, застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя потерпілої, нанесли
удар по ногах, від чого потерпіла впала, та відкрито заволоділи її майном - сумкою, в якій був гаманець та гроші в сумі 17
грн., косметика, її паспорт, всього на суму 136 грн.

Прокурор,
який приймав участь в судовому
засіданні, в апеляції не оспорює
висновків суду про винуватість засудженого та кваліфікацію його дій, але вказує, що суд необгрунтовано застосував при
призначенні покарання ст. 69 КК України. На його думку ОСОБА_1 в судовому засіданні дійсно щиро розкаявся та визнав свою
вину, але, суд необгрунтовано, на
думку прокурора, вказав, що ОСОБА_1 вчинив злочин в силу тяжких сімейних
обставин, так як це не знайшло свого підтвердження в судовому
засіданні.

Просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_1
покарання за ст. 186
ч.2, 187 ч.2, 146 ч. 2, 357 ч. З, 70 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

Засуджений ОСОБА_1 в апеляції просить призначити йому покарання, не пов'язане з
позбавлення волі. Він вказує, що щиро розкаявся, має сім'ю та вагітну сестру,
яка потребує допомоги.

Захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1
також просить пом'якшити вирок
суду. Вказує, що злочини він вчинив внаслідок
тяжких сімейних обставин, має на утриманні вагітну сестру, яка потребує допомоги.

Заслухавши доповідача, прокурора,
яка підтримала доводи апеляції, засудженого
ОСОБА_1, який заперечував проти апеляції прокурора та просив залишити вирок суду без змін, вивчивши
матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора, засудженого та захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого
задоволенню не підлягають.

Доведеність вини та кваліфікація злочинів, скоєних
засудженим ОСОБА_1 доведена в судовому засіданні та не оскаржується в апеляціях.

Що стосується призначеної судом міри покарання, то вона є справедливою, відповідає вимогам ст. 65
КК України. Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених засудженим
злочинів, в тому числі й тяжких,
його роль при скоєнні злочинів, а також особу винного, який щиро покаявся в скоєному, скоїв злочин внаслідок тяжких
сімейних обставин, характеризується посередньо, має на утриманні вагітну
сестру.

Доводи прокурора в апеляції про те, що суд необгрунтовано
застосував ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч. 2
ст. 187 КК України, безпідставні.

При призначенні покарання суд врахував декілька
пом'якшуючих покарання обставин, а також дані про
особу винного та призначив засудженому покарання, яке є справедливим, призначеним з урахуванням як обтяжуючих, так й пом'якшуючих покарання обставин. Посилаючись
та тяжкі сімейні обставини, суд вказав, що в
засудженого померла мати, а потім і батько, сестра залишилась на його утриманні.

Доводи засудженого та його захисника ОСОБА_2 про пом'якшення призначеного судом покарання також безпідставні.
Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд послався та врахував
саме ті пом'якшуючі покарання обставини, на які є
посилання в апеляціях.

Керуючись ст. ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляції прокурора, який приймав участь в розгляді справи
судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_1,
захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого залишити без
задоволення.

Вирок Заводського районного суду м.
Миколаєва від 8 лютого
2007 року
по відношенню до ОСОБА_1 -
залишити без змін.