Провадження №1-кп/761/231/2015
В И Р О К
іменем України
20 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0009765 від 12 вересня 2014 року, щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 04 листопада 2011 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 08 лютого 2013 року на підставі постанови Бориспільського міського суду Київської області від 31 січня 2013 року від відбування покарання умовно-достроково на строк 11 місяців 8 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и в:
стороною обвинувачення ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за наступних обставин.

11 вересня 2014 року, приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи на території парку «Дубки», що на вул. Стеценка № 1, під лавочкою знайшов ключ від автомобіля марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE» та пульт сигналізації до цього автомобіля, який забрав із собою. 11 вересня 2014 року, близько о 22 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне, повторне заволодіння транспортним засобом, ключі від якого він знайшов.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне, повторне заволодіння транспортним засобом, 12 вересня 2014 року, приблизно о 05 год. 00 хв., ОСОБА_4 вийшов з дому та почав ходити по дворам мікрорайону «Сирець» з метою знайти автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE», ключі від якого він знайшов. Цього ж дня, приблизно о 06 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ вул. Котовського № 25, звернув свою увагу на автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE», який відчинявся за допомогою пульту сигналізації, який був при ньому. Не маючи навичок водіння автомобіля, ОСОБА_4 зателефонував невстановленій слідством особі на ім`я ОСОБА_10 , якому розповів про необхідність перевезення автомобіля в інше місце. Зустрівшись з наглядно знайомим ОСОБА_10 , ОСОБА_4 дав йому ключі від автомобіля та показав його місце розташовування за адресою: м. Київ вул. Котовського № 25.

Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, разом із невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_10 підійшли до автомобіля марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE», д.н.з. НОМЕР_1 , та, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, сказав ОСОБА_10 за допомогою пульту сигналізації відчинити дверцята та сісти за кермо автомобіля, а сам сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE», д.н.з. НОМЕР_1 . Будучи в автомобілі, ОСОБА_10 за допомогою ключа завів двигун і ОСОБА_4 вказав йому напрямок руху та поїхав з місця вчинення злочину, таким чином незаконно, повторно заволодів транспортним засобом, а саме, автомобілем марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 650 000 грн., який належить ОСОБА_8

13 вересня 2014 року, за адресою: м. Київ вул. Маршала Гречки № 8-Д працівниками міліції виявлено та вилучено автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE», д.н.з. НОМЕР_1 , який в ході досудового розслідування повернуто власнику.

Таким чином, ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 категорично заперечив свою винуватість у незаконному заволодінні автомобілем марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE», д.н.з. НОМЕР_1 , а на досудовому розслідуванні він обмовив себе у вчиненні такого злочину, у зв`язку із застосуванням до нього з боку працівників міліції фізичного та психологічного тиску. Так дав показання, згідно з якими, у ніч на 13 вересня 2014 року він перебував на вул. Тираспільській в м. Києві, де спілкувався зі своїми знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Потім на вул. Котовського № 43 вони зустрілися зі знайомими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з якими відпочивали, а через деякий час до них приєднався ОСОБА_14 . Пізніше, всі розійшлися по домам, а йому зателефонувала знайома дівчина, до якої він пішов на вул. М. Гречка. Поспілкувавшись зі знайомою, приблизно о 04 год. 30 хв. ранку, він повертався додому та в цей момент біля будинку № 8-Д на вул. М. Гречка його затримали працівники міліції, які звинуватили його у незаконному заволодінні транспортним засобом. При цьому, під час затримання до нього не застосовувалося насильство. По доставці його в Шевченківське РУ ГУ МВС України в м. Києві на вул. О. Теліги, працівники міліції вимагали зізнатися у згаданому злочині, а співробітник міліції, якого називали ОСОБА_15 , застосовував до нього фізичну силу, в результаті чого спочатку завдав йому удар ногою в обличчя, а далі йому завдавали удари також і інші працівники міліції по тулубу. Крім того, цей же працівник міліції погрожував йому засунути гумовий кийок в анальний отвір у разі, якщо він не визнає свою вину в угоні автомобіля. В результаті побиття, в нього був синець під оком та синець в районі ребер. Приблизно об 11 год., його співробітники міліції повезли на місце вчинення злочину, а потім знову привезли в райуправління. Пізніше, уже зі слідчим та іншими працівниками міліції, його возили на вул. Тираспільську з метою пошуку ОСОБА_10 , а потім вони заїхали за місцем його мешкання, де перебували його мати та брат, при цьому, в квартирі працівники міліції шукали викрадені з автомобіля речі. Після цього, вони повернулися до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві та слідчий сказав їхати на слідчий експеримент, але він відмовився. Тоді слідчий вийшов із кабінету та запросив працівника міліції ОСОБА_16 , який знову завдав йому декілька ударів руками в тулуб в районі ребер, і він погодився їхати на слідчий експеримент, в ході якого на вул. Котовського № 25 працівники міліції показували йому, де стояв автомобіль і щоб він на слідчому експерименті вказував на це місце, що він і робив. Заяву про побиття він написав, коли перебував у слідчому ізоляторі. Зазначив, що 13 вересня 2014 року він разом із ОСОБА_17 не був затриманий, а останнього бачив біля автомобіля працівників міліції, крім того, він як сам так і з ОСОБА_17 не переклеював номерні знаки на автомобілі марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE».

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.
За правилами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.
Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, сторона обвинувачення, посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:
показання потерпілого ОСОБА_8 , згідно з якими, за два дні до викрадення належного йому автомобіля марки «HYUNDAI», д.н.з НОМЕР_1 , в його дружини, яка перебувала в дитячому освітньому закладі, викрали жіночу сумочку з ключами від автомобіля «HYUNDAI» та брелоком від сигналізації, мобільний телефон та гаманець. Замінити сигналізацію та замки в автомобілі після викрадення сумки з речами, вони з дружиною не встигли. 12 вересня 2014 року, приблизно о 08 год. 30 хв., із встановленої в його автомобілі сигналізації «Пандора», йому на мобільний телефон № НОМЕР_2 надійшло смс-повідомлення про спрацювання датчику тривоги сигналізації на його автомобілі. В той момент він перебував у м. Харкові. Зателефонувавши до дружини, він повідомив про сигнал та попросив з вікна квартири, розташованої в будинку АДРЕСА_2 , подивитися на стоянці біля будинку їх автомобіль «HYUNDAI». Виглянувши у вікно, його дружина виявила відсутність на стоянці їх автомобіля, у зв`язку з чим, викликала працівників міліції. Після цього, приблизно о 09 год., він скористався послугою сигналізації та за допомогою свого мобільного телефону заблокував автомобіль, однак чи було вимкнено двигун автомобіля після використання вказаної послуги, йому не відомо. Крім того, він скористався послугою сигналізації «Маячок», яка показала місце знаходження автомобіля в районі Інтернаціональної площі в м. Києві, про що він повідомив дружині. Зазначив, що йому було повернуто викрадений автомобіль «HYUNDAI» без жодних пошкоджень, але на автомобілі знаходилися інші номерні знаки, при цьому, з автомобіля було викрадено дитячу коляску, дитяче крісло та інструменти для автомобіля;

показання свідка ОСОБА_18 , згідно з якими, 12 вересня 2014 року, приблизно в період часу з 08 год. 30 хв. до 09 год., їй зателефонував чоловік ОСОБА_8 та повідомив, що на їхньому автомобілі «HYUNDAI SANTA FE», д.н.з НОМЕР_1 , спрацювала сигналізація. Вона подивилася через вікно на вулицю та побачила, що на стоянці біля будинку № 25 на вул. Котовського, на якій вони завжди припарковують автомобіль, його не було. Після цього, вона зателефонувала до чоловіка та повідомила, що автомобіль на стоянці біля будинку відсутній. Вона зразу ж зателефонувала до міліції. Через кілька хвилин до неї знову зателефонував чоловік та сказав, що заблокував автомобіль, крім того, повідомив місцезнаходження автомобіля, яке йому показала послуга сигналізації «Маячок». Приїхавши за вказаною чоловіком адресою на північну частину вул. Блюхера, оскільки приблизно за цією адресою показувалося місце знаходження автомобіля, але його там не було. Через деякий час за цією ж адресою приїхав і чоловік. Наступного дня до чоловіка зателефонували працівники міліції та повідомили, що знайшли автомобіль. Крім того, вказала про те, що 10 вересня 2014 року під час занять в дитячому закладі за адресою: м. Київ вул. Ольжича № 11, у неї було викрадено жіночу сумочку, в якій знаходилися особисті речі, грошові кошти та ключі від їх автомобіля «HYUNDAI», д.н.з НОМЕР_1 . Також зазначила, що з автомобіля було викрадено дитяче крісло, коляску, інструменти для автомобіля;

показання свідка ОСОБА_19 , згідно з якими, з обвинуваченим ОСОБА_4 він знайомий з дитинства, вони проживають в одному дворі, потерпілого ОСОБА_8 він не знає, жодних стосунків з ним не підтримує. 12 вересня 2014 року чи зустрічався він з ОСОБА_4 , не пам`ятає. Щодо викрадення автомобіля «HYUNDAI» д.н.з НОМЕР_1 , жіночої сумки, чи ключів від автомобіля, йому нічого не відомо. Крім того, йому нічого не відомо і про переклеювання ОСОБА_4 номерних знаків на автомобілі «HYUNDAI» д.н.з НОМЕР_1 . Де знаходиться будинок № 8-Д на вул. М. Гречка він не дуже знає, однак навчався у школі на цій вулиці. Стверджував про те, що жодних розмов з ОСОБА_4 про викрадення автомобіля, переклеювання номерних знаків, у них не було. При цьому, зазначив, що ОСОБА_4 був лише його знайомим та їх зустрічі були випадковими, оскільки вони проживали в одному дворі, і жодної характеристики щодо ОСОБА_4 він надати не може. Крім того, вказав, що не пам`ятає, чи перебував він разом із ОСОБА_4 в приміщенні міліції в ніч з 12 на 13 вересня 2014 року;

показання свідка ОСОБА_20 , згідно з якими, 12 вересня 2014 року була отримана оперативна інформація про викрадення автомобіля «HYUNDAI», д.н.з НОМЕР_1 , при цьому, було повідомлено адресу, за якою знаходиться автомобіль. Коли він разом з оперативними працівниками ОСОБА_21 та ОСОБА_22 прибули за вказаною їм адресою, то побачили, що неподалік автомобіля «HYUNDAI», д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, знаходиться дві особи, які змінювали номерні знаки на даному автомобілі. Вказав, що він чітко бачив як особи зривали задній номерний знак і приклеїли інший. Куди особи поділи зірвані номерні знаки, він не бачив. Чи зривав і переклеював номерні знаки саме обвинувачений ОСОБА_4 , він не бачив, але номерні знаки зривали і переклеювали дві особи, які ними потім і були затримані біля автомобіля та одним із них і був ОСОБА_4 . Під час затримання ОСОБА_4 та інша особа намагалися втекти, у зв`язку з чим, до останніх було застосовано залом руки за спину та на руки одягнуто кайданки. Зауважив на те, що затримання проводилося в рамках чинного законодавства, жодного фізичного чи морального тиску на затриманих вони не здійснювали, при цьому, на обличчі ОСОБА_4 він не бачив явних подряпин чи саден. Після цього, ними була викликана слідчо-оперативна група, а затриманих вони доставили на своєму автомобілі до чергової частини Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Також зазначив, що з моменту як в поле зору їм потрапили біля згаданого автомобіля дві особи, то він не бачив, щоб останні відходили від автомобіля;

показання свідка ОСОБА_22 , згідно з якими, 13 вересня 2014 року, приблизно о 04 год., перебуваючи на чергуванні в складі оперативно-пошукової групи разом із ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , до них надійшла оперативна інформація про викрадення автомобіля «HYUNDAI» д.н.з НОМЕР_1 . Після чого, на вул. Гречка № 8 в м. Києві ними було виявлено автомобіль «HYUNDAI» за схожими у повідомленні про викрадення ознаками. Зупинившись на протилежному боці вулиці, ОСОБА_21 доповів керівництву про знайдений автомобіль та вони чекали подальших вказівок керівництва та стали спостерігати за автомобілем. В цей час, до автомобіля «HYUNDAI» підійшло двоє осіб і почали щось робити біля номерних знаків автомобіля. ОСОБА_21 та ОСОБА_20 вирішили з`ясувати в чому справа та пішли до автомобіля, а він залишився у службовому автомобілі. При цьому, дві особи відійшли від автомобіля «HYUNDAI». Його колеги виявили, що на автомобілі «HYUNDAI» не було номерних знаків, після чого, повернулися до службового автомобіля. Приблизно через 10 - 15 хв., до автомобіля «HYUNDAI» повернулися дві особи та присіли біля номерного знаку на задній частині цього автомобіля. ОСОБА_21 та ОСОБА_20 пішли перевірити згаданих осіб. Через деякий час він також підійшов до автомобіля «HYUNDAI», де побачив затриманих осіб, серед яких був ОСОБА_4 , а також номерні знаки, що не належали автомобілю «HYUNDAI» та клей, за допомогою якого особи чіпляли номерні знаки. Зі слів колег йому стало відомо про те, що особи намагалися наклеїти номерні знаки на автомобіль «HYUNDAI». До затриманих були застосовані кайданки та на місце події вони викликали слідчо-оперативну групу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві. В подальшому вони доставили затриманих в райвідділ міліції на вул. О. Теліги, де старший їх групи ОСОБА_21 написав рапорт з приводу даної події;

показання свідка ОСОБА_21 , згідно з якими, 13 вересня 2014 року, перебуваючи на чергуванні з ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , приблизно о 04 год., він отримав від керівництва завдання перевірити інформацію щодо викраденого автомобіля «HYUNDAI» на вул. М. Гречка № 8 в м. Києві. Після прибуття на місце, ними був виявлений згаданий автомобіль, про що він доповів керівництву. Чекаючи в службовому автомобілі на подальші вказівки керівництва, він помітив біля викраденого автомобіля двох осіб, які присіли біля задньої частини і щось робили. Коли хлопці піднялися, то він помітив відсутність на автомобілі «HYUNDAI» заднього номерного знаку. Після цього, він із ОСОБА_20 пішли до автомобіля «HYUNDAI», а ОСОБА_22 залишився у службовому автомобілі. Однак, дві особи відійшли від автомобіля «HYUNDAI» та зникли з поля їх зору. Він з ОСОБА_20 виявили, що на автомобілі «HYUNDAI» не було номерних знаків, після чого, повернулися до службового автомобіля. Приблизно через 10 - 15 хв., до автомобіля «HYUNDAI» повернулися дві особи, присіли біля номерного знаку на задній частині цього автомобіля та намагались приклеїти інший номерний знак за допомогою клею. Після цього, він та ОСОБА_20 пішли до автомобіля «HYUNDAI», де затримали двох осіб, якими виявилися ОСОБА_19 та ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що останні при затриманні стали вириватися, то до них були застосовані кайданки, але фізичного насильства, окрім загину рук за спину, не застосовувалось. На місце події було викликано слідчо-оперативну групу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві. З приводу затримання згаданих осіб, ним був складений рапорт в приміщенні райвідділу на вул. О. Теліги. Зазначив, що біля автомобіля «HYUNDAI» було виявлено два номерні знаки, які не належали цьому автомобілю;

показання свідка ОСОБА_23 , згідно з якими, він працює заступником начальника слідчого відділу ТВМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві та 13 вересня 2014 року, приблизно після 12 год. дня, він прийняв до свого провадження кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , в якому розпочав досудове розслідування. З рапорта працівників міліції йому стало відомо, що ОСОБА_4 було затримано з ОСОБА_17 13 вересня 2014 року, в ранковий час, при цьому, він не з`ясовував, де перебував ОСОБА_4 з моменту затримання до 12 год. У протоколі про затримання він вказав, що фактично затримано ОСОБА_4 о 16 год. 30 хв. Під час відібрання у ОСОБА_4 пояснень, в останнього він бачив садно під оком. З метою перевірки пояснень ОСОБА_4 про причетність до злочину особи на ім`я ОСОБА_10 , ним разом з іншими працівниками міліції здійснювався виїзд для з`ясування місця знаходження вказаної особи. Крім того, вони їздили за місцем мешкання ОСОБА_4 , щоб повідомити його матір, при цьому, слідчих дій у квартирі вони не проводили. Зазначив, що проведення слідчого експерименту в день затримання, це була його ініціатива, щоб дізнатися, чи орієнтується ОСОБА_4 на місці події та з`ясувати, чи причетний ОСОБА_4 до злочину. В ході проведення слідчого експерименту, на його запитання ОСОБА_4 відповів, що садно він отримав у приміщенні Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві на вул. Теліги № 43-А. Він запропонував ОСОБА_4 написати заяву про побиття, на що той відмовився. Особисто ним як слідчим не вживалися заходи щодо перевірки тверджень ОСОБА_4 про спричинення йому тілесних ушкоджень працівниками міліції. Окрім того, відповідно до пояснень ОСОБА_4 , відібраних в ІТТ, останній отримав тілесні ушкодження 11 вересня 2014 року в побуті. Зазначив, що в ході досудового розслідування не вилучалися відбитки пальців рук з номерних знаків НОМЕР_1 від викраденого автомобіля «HYUNDAI SANTA FE», знайдених у стоку для води, а також ним не з`ясовувалося питання щодо переклеювання номерних знаків НОМЕР_3 на згаданий автомобіль, оскільки зі слів працівників міліції встановлено, що це було зроблено за допомогою клею;

дані, що містяться в протоколі огляду місця події від 12 вересня 2014 року, проведеного в період часу з 10 год. 30 хв. до 11 год. 00 хв., згідно з якими, об`єктом огляду є ділянка місцевості, на якій знаходяться бетонні блоки. Дана ділянка являється стоянкою для автотранспорту, яка не охороняється та знаходиться між будинками № 25 і № 27 на вул. Котовського в м. Києві. На місці, де знаходився викрадений автомобіль марки «Хюндай», припарковано автомобіль марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_4 , чорного кольору;

дані, що містяться в протоколі огляду місця події від 13 вересня 2014 року з фото таблицею до нього, проведеного в період часу з 05 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., згідно з якими, об`єктом огляду є ділянка місцевості біля будинку № 8-Д на вул. Маршала Гречки в м. Києві. На вище вказаній ділянці місцевості знаходиться автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE», білого кольору, державні номерні знаки на момент огляду НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_5 , зовні автомобіль не пошкоджений. При огляді салону даного автомобіля, виявлено, що порядок повністю порушений, при цьому, кришка запобіжників вирвана та знаходиться на підлозі перед сидінням водія. Перед переднім пасажирським сидінням знаходиться пляшка з під-напою «Редбул». Під час огляду, вказаний автомобіль та державні номерні знаки НОМЕР_3 було вилучено;

дані, що містяться у протоколі огляду від 13 вересня 2014 року з фото таблицею до нього, проведеного в період часу з 14 год. 20 хв. до 15 год. 00 хв., згідно з якими, об`єктом огляду є прилегла територія до зупинки громадського автотранспорту «Площа Інтернаціональна», розташована за адресою: м. Київ вул. Маршала Гречки № 8. Через зупинку проходить тротуарна доріжка з бетонним покриттям, яка від дороги відділяється бетонним бордюром, біля якого знаходиться два відсіки для стоку води, накриті зверху металевими решітками. В ході огляду у відсіку для стоку води було піднято металеву решітку, після чого, піднято державні номерні знаки НОМЕР_1 зігнуті посередині вдвоє;

дані, що містяться у заяві ОСОБА_4 , згідно з якими, останній добровільно видав слідчому мобільний телефон марки «Nokia 8920», IMEI НОМЕР_6 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф» номер НОМЕР_7 ;

дані, що містяться у протоколі огляду речей від 13 вересня 2014 року, проведеного в період часу з 13 год. 00 хв. до 13 год. 25 хв. в приміщенні кабінету № 17 СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ вул. О.Теліги 43А, згідно з якими, оглянуто мобільний телефон марки «Nokia 8920», білого кольору, IMEI НОМЕР_6 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф» номер НОМЕР_7 , які добровільно видав ОСОБА_4 . Мобільний телефон та сім-картку було вилучено;

дані, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 13 вересня 2014 року, проведеного в період часу з 18 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв., та відеозаписі цієї слідчої дії, переглянутого в судовому засіданні на DVD+R, згідно з якими, ОСОБА_4 за адресою: м. Київ вул. Котовського № 25, показав місце на дворовій стоянці та пояснив, що в цьому місці 12 вересня 2014 року, приблизно о 08 год. 00 хв., він незаконно заволодів транспортним засобом марки «Хюндай Санта фе», д.н.з НОМЕР_1 . Також ОСОБА_4 пояснив, що для викрадення автомобіля він запросив свого наглядно знайомого ОСОБА_10 , оскільки він погано володіє навиками водіння автомобілем, а ключі від згаданого автомобіля він знайшов в парку «Дубки». Після того, як він заволодів автомобілем, то залишив його за адресою: м. Київ вул. Маршала Гречки № 8-Д. Пізніше він один раз приходив до автомобіля, щоб подивитися чи він на місці, а для того, щоб автомобіль не знайшли працівники міліції, то він викрав номерні знаки з автомобіля «Жигулі» та 13 вересня 2014 року прийшов до місця знаходження автомобіля «Хюндай Санта фе», де з останнього зірвав реєстраційні номерні знаки та постановив нові. Реєстраційні номерні знаки від автомобіля «Хюндай Санта фе» він викинув на зупинці громадського транспорту у відсік для стоку води. Після цього, на зупинці громадського транспорту, ОСОБА_4 вказав на відсік для стоку води, куди він викинув номерні знаки від зазначеного автомобіля. По завершенні даної слідчої дії ОСОБА_4 повідомив слідчому ОСОБА_23 у присутності прокурора ОСОБА_5 про отримання ним в приміщенні Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві на вул. О. Теліги № 43А тілесних ушкоджень, які були очевидними на обличчі ОСОБА_4 в області лівого ока, що зафіксовано на відеозаписі;

дані, що містяться у протоколі тимчасового доступу до речей та документів від 29 жовтня 2014 року з додатком до нього опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду, згідно з якими, в ТОВ «Астеліт» вилучено на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року інформацію по абонентському номеру НОМЕР_8 ;

дані, що містяться у протоколі огляду речей від 29 жовтня 2014 року, проведеного в період часу з 17 год. 00 хв. до 17 год. 45 хв., з додатками до протоколу огляду від 27 жовтня 2014 року, згідно з якими, оглянуто диск DVD-R об`ємом 4.7 GB 120 MIN «VIDEX» з надписом «04858», який містить інформацію щодо деталізації телефонних з`єднань по абонентському номеру НОМЕР_8 з прив`язкою до місцевості та базових станцій, при цьому, в ході огляду роздруковано інформацію по даному номеру телефону, а також виготовлено додатки, які пояснюють суть огляду;

дані, що містяться у рапорті від 13 вересня 2014 року, складеного старшим оперуповноваженим ОПВ УКР ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_21 , згідно з якими, 13 вересня 2014 року, працюючи в складі оперативно-пошукової групи разом із ОСОБА_22 та ОСОБА_20 , приблизно о 04 год. 30 хв., на вул. М. Гречка № 8-Д в м. Києві ними були затримані ОСОБА_4 та ОСОБА_19 , які 11 вересня 2014 року на вул. Котовського № 25 незаконно заволоділи транспортним засобом «Хюндай Санта фе», д.н.з. НОМЕР_1 . Затримані були доставлені до 2-го відділу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві для проведення слідчих дій;

дані, що містяться у копії доручення для здійснення захисту особи, затриманої за підозрою у вчиненні злочину та/або відносно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою від 13 вересня 2014 року № 026-0008294, згідно з якими, Київським міським центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначено адвоката ОСОБА_24 для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_4 , затриманому старшим слідчим Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_23 на підставі ст. 208 КПК України, та покладено на адвоката ОСОБА_24 зобов`язання забезпечити надання безоплатної вторинної правової допомоги у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст. ст. 46, 47 КПК України, протягом терміну дії цього доручення і прибути 13 вересня 2014 року о 17 год. 57 хв. за адресою: м. Київ вул. О. Теліги № 43А;

дані, що містяться у заяві ОСОБА_4 від 13 вересня 2014 року, з наявним у ній підписом адвоката ОСОБА_24 , згідно з якими, ОСОБА_4 відмовився від послуг цього захисника;

дані, що містяться у копії висновку службової перевірки за зверненням ОСОБА_25 щодо неправомірних дій стосовно її сина ОСОБА_4 , затвердженого начальником УКР ГУМВС України в м. Києві 24 жовтня 2014 року, згідно з якими, проведеною старшим оперуповноваженим УКР Головного управління перевіркою фактів, які б свідчили про заподіяння працівниками ОПВ УКР ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_20 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 під час затримання останнього 13 вересня 2014 року, не встановлено;

дані, що містяться у копії пояснень ОСОБА_4 від 13 вересня 2014 року, відібраного фельдшером Ізолятора тимчасового тримання, згідно з якими, ОСОБА_4 отримав гематому та садно в ділянці лівого ока, гематому спини з правого боку 11 вересня 2014 року в побуті.

Допитаний за клопотанням прокурора в якості спеціаліста ОСОБА_26 , працюючий на посаді начальника відділу взаємодії та кореспонденції ТОВ «Астеліт» дав усні роз`яснення стосовно інформації по абонентському номеру НОМЕР_7 , яким користувався ОСОБА_4 , одержаної в ТОВ «Астеліт» відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року. Згідно з роз`ясненнями спеціаліста, радіус дії кожної базової станції залежить від її параметрів, покриття, на яке впливає багато факторів, зокрема, це забудова місцевості, навантаження на мережу, сила сигналу інших вишок операторів та багато інших факторів. Радіус дії базової станції на відкритій місцевості становить до 30 км, а в межах міста, в залежності від забудови, може бути до 3 км і більше, все залежить від того, де саме знаходиться базова станція та чи є якісь перешкоди у прийняті нею сигналу. Азимутом є напрямок, з якого приймається сигнал базовою станцією у момент з`єднання. Встановити по інформації, наданої ТОВ «Астеліт» у даному кримінальному провадженні, конкретного місця знаходження абонента з абонентським номером НОМЕР_7 , не можливо, так як не можливо встановити на якій конкретно відстані перебував цей абонент від базової станції, це може бути від 100 м до кількох кілометрів. З наданої інформації можливо встановити азимут та конкретне місце розташування базової станції, яка сприймала сигнал з абонентського номеру НОМЕР_8 , в даному випадку, зокрема, базові станції відповідно за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ;

Крім того, в ході судового розгляду судом безпосередньо досліджено наступні докази, надані стороною захисту.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 , яка є матір`ю обвинуваченого, дала показання, згідно з якими, 13 вересня 2014 року, приблизно о 13 - 14 год., її сина ОСОБА_4 привели додому, а саме, в квартиру АДРЕСА_5 , три працівники міліції в цивільному одязі та повідомили, що син затриманий за підозрою у викраденні автомобіля, а також, що він знімав номерні знаки з автомобіля. Серед працівників міліції представився лише один, це був ОСОБА_27 , але документів їй не надав. Її син ОСОБА_4 був у наручниках та на ньому були наявні тілесні ушкодження у вигляді синця під лівим оком і розсіченої брови. Коли син переодягався, то вона побачила, що в нього певні ділянки тіла були у синцях. Син їй повідомив, що його побили у райвідділі. Працівники міліції запитали в неї дозволу провести обшук в квартирі, на що вона дала згоду, але жодних документів на проведення обшуку вони їй не надавали. Під час обшуку працівники міліції шукали якісь коляски. Останній раз вона бачила свого сина увечері 12 вересня 2014 року та на ньому не було тоді ніяких тілесних ушкоджень. У той вечір, приблизно о 20-21 год., він пішов зустрітися з дівчиною. Зазначила, що з приводу тілесних ушкоджень на синові, вона написала скаргу до міліції.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 , який є братом обвинуваченого, дав суду показання, згідно з якими, останній раз вдома він бачив свого брата ОСОБА_4 13 вересня 2014 року, в обідній час, він перебував за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_5 та до його кімнати зайшов брат з трьома невідомими йому раніше чоловіками, які нічого не пояснювали, та він зрозумів, що це працівники міліції. В той момент його брат ОСОБА_4 був у кайданках та в нього була розсічена брова і синяк під оком. Коли брат переодягав футболку, то він ще помітив у нього синці на ребрах. Брат йому не пояснював, де він отримав дані ушкодження, а про те, що він отримав їх в міліції під час допиту, йому стало відомо зі слів матері. Де його брат був у ніч з 12 на 13 вересня 2014 року, йому не було відомо. Зазначив, що з братом у нього дружні стосунки та в той час останній не працював, при цьому, він інколи йому допомагав і давав гроші на цигарки та відпочити з дівчиною. Пізніше йому стало відомо причину затримання його брата ОСОБА_4 , що того обвинувачують у викраденні автомобіля.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 дала показання, згідно з якими, 12 вересня 2014 року, приблизно о 02 год., вона зі своїм хлопцем поверталася за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_6 . Біля третього під`їзду будинку вона зустріла своїх друзів, з якими стала спілкуватися. Приблизно о 03 год., до них підійшов ОСОБА_29 та вони всі разом спілкувалися, веселились і випивали, так як рідко збираються. Біля пів на четверту, ОСОБА_30 зателефонував ОСОБА_31 , який проживає в будинку АДРЕСА_7 в другому під`їзді, а потім останній підійшов до них. Щодо викрадення автомобіля білого кольору їй нічого не відомо, однак їй відомо, що ОСОБА_29 не вміє керувати автомобілем. Пізніше, приблизно о 05 год. вона пішла додому, а біля під`їзду ще залишилися ОСОБА_31 і ОСОБА_32 .

Згідно з даними, що містяться у заяві про злочин ОСОБА_4 від 22 вересня 2014 року, останній звернувся до прокурора Шевченківського району м. Києва з приводу побиття його 13 вересня 2014 року та спричинення йому тілесних ушкоджень співробітниками міліції Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві в приміщенні територіального відділу міліції на вул. О. Теліги № 43А в м. Києві, порушивши питання про початок досудового розслідування за даним фактом. Вказану заяву написано в Київському слідчому ізоляторі та передано ОСОБА_4 для адресата через захисника ОСОБА_9 .

Згідно з даними, що містяться в адресованій ОСОБА_9 відповіді заступника прокурора Шевченківського району м. Києва від 08 жовтня 2014 року № 165, повернуто ОСОБА_9 звернення, подане ОСОБА_4 щодо можливих неправомірних дій з боку працівників Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві у зв`язку з тим, що воно не відповідає вимогам ст. 5 Закону України «Про звернення громадян».

Згідно з даними, що містяться у копії заяви адвоката ОСОБА_9 , зареєстрованої прокуратурою Шевченківського району м. Києва 14 жовтня 2014 року за № 5017, останній просив невідкладно внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування з приводу побиття ОСОБА_4 працівниками Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, крім того, просив провести перевірку законності дій працівників прокуратури району, які безпідставно відмовили у внесенні відомостей до ЄРДР за заявою про злочин ОСОБА_4 на підставі ст. 214 КПК України.

Згідно з даними, що містяться в адресованій адвокату ОСОБА_9 відповіді заступника прокурора Шевченківського району м. Києва від 22 жовтня 2014 року № 73-521-14, звернення останнього щодо можливих неправомірних дій з боку працівників ВКР Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві направлено для проведення службової перевірки до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, а звернення від 14 жовтня 2014 року направлено до слідчого відділу прокуратури м. Києва для прийняття рішення згідно з чинним законодавством України.

Згідно з даними, що містяться у копії відповіді, адресованій ОСОБА_25 з Департаменту внутрішньої безпеки УВБ в м. Києві від 30 вересня 2014 року № 18/10-П-456, звернення останньої щодо можливих неправомірних дій стосовно сина ОСОБА_4 з боку окремих працівників ОПВ УКР ГУ МВС України в м. Києві направлено керівництву управління карного розшуку ГУ МВС України в м. Києві.

Згідно з даними, що містяться у копії супровідного листа за підписом заступника прокурора Шевченківського району м. Києва від 18 вересня 2014 року, адресованого заступнику начальника СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_33 та ОСОБА_25 , звернення останньої щодо можливого вчинення кримінального правопорушення та з інших питань для розгляду і прийняття рішення відповідно до вимог чинного кримінального процесуального законодавства направлено за належністю до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Згідно з даними, що містяться в копії відповіді, адресованій адвокату ОСОБА_9 за підписом начальника Київського слідчого ізолятора від 17 жовтня 2014 року № 15-22560, по прибутті до Київського слідчого ізолятора 25 вересня 2014 року ОСОБА_4 пройшов первинний медичний огляд, за даними якого, виявлено тілесні ушкодження у вигляді гематоми під лівим оком та грудної ділянки справа.

У відповідності з вимогами ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, за правилами ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Суд, безпосередньо, всебічно, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки частина з них здобута з порушенням норм процесуального законодавства, а інші, як самі по собі, так і в сукупності, прямо чи не прямо не підтверджують причетність ОСОБА_4 до діянь, про які зазначено в обвинувальному акті.

Так, висунуте ОСОБА_4 обвинувачення, зокрема, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі слідчого експерименту та відеозаписі цієї слідчої дії, який переглянуто в судовому засіданні.

Проаналізувавши дані докази, суд прийшов до висновку про їх недопустимість з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 був затриманий 13 вересня 2014 року, приблизно о 04 год. 30 хв., працівниками ОПВ УКР ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_20 , після чого, доставлений до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві на вул. О. Теліги № 43А. При цьому, з боку останніх до ОСОБА_4 не застосовувалося фізичне насильство, а також на момент затримання в ОСОБА_4 на обличчі не було тілесних ушкоджень, що було підтверджено згаданими співробітниками міліції в судовому засіданні.

У подальшому, слідчий ОСОБА_23 , прийнявши до свого провадження дане кримінальне провадження, відібрав у ОСОБА_4 пояснення після 12 год. дня 13 вересня 2014 року та на обличчі останнього вже були наявні тілесні ушкодження, при цьому, слідчий не з`ясовував, де ОСОБА_4 перебував з моменту його фактичного затримання до відібрання у нього пояснень.

Після цього, з ОСОБА_4 проводилися певні процесуальні дії, зокрема, у супроводі слідчого та працівників міліції його вивезли з приміщення Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві нібито для встановлення місця знаходження особи на ім`я ОСОБА_10 , а потім доставили ОСОБА_4 за місцем його мешкання, де було проведено огляд квартири щодо виявлення викрадених з автомобіля речей.

Пізніше, 13 вересня 2014 року слідчий ОСОБА_23 склав протокол затримання ОСОБА_4 , в якому вказав про затримання останнього о 16 год. 35 хв. в приміщенні СВ 2-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Далі, 13 вересня 2014 року, в період часу з 18 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв., за участю ОСОБА_4 було проведено слідчий експеримент, в ході якого останній нібито добровільно розповів та показав за яких обставин ним на АДРЕСА_2 вчинено незаконне заволодіння автомобілем «HYUNDAI» моделі «SANTA FE». З переглянутого в судовому засіданні відеозапису даної слідчої дії убачається, що не ОСОБА_4 , а слідчий ОСОБА_23 повідомляє обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину, при цьому, останній на питання слідчого, які фактично містили відповіді, лише підтверджував сказане слідчим. По завершенні даної слідчої дії ОСОБА_4 повідомив слідчому ОСОБА_23 у присутності прокурора ОСОБА_5 про отримання ним в приміщенні Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві на вул. О. Теліги № 43А тілесних ушкоджень, які були очевидними на обличчі ОСОБА_4 в області лівого ока, що зафіксовано на відеозаписі.

З відповіді № 15-22560 від 17 жовтня 2014 року начальника Київського слідчого ізолятора, наданої на запит адвоката ОСОБА_9 , убачається, що по прибутті до Київського слідчого ізолятора 25 вересня 2014 року ОСОБА_4 пройшов первинний медичний огляд, за даними якого, виявлено тілесні ушкодження у вигляді гематоми під лівим оком та грудної ділянки справа.

Згідно з вимогами ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

За правилами ч. 4 ст. 207 КПК України, уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень ст. 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

У відповідності з положеннями ч. 5 ст. 207 КПК України, про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених ст. 104 цього Кодексу, зокрема, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень ст. 209 цього Кодексу.

Таким чином, беззаперечним є встановлений судом факт того, що тілесні ушкодження ОСОБА_4 отримав в приміщенні Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві на вул. О. Теліги № 43А, та останній незаконно утримувався в даному приміщенні до 16 год. 35 хв. без роз`яснення та забезпечення йому права на захист, оскільки таке право йому було роз`яснено лише під час затримання в порядку ст. 208 КПК України о 16 год. 35 хв. та забезпечено на підставі доручення Київського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для здійснення захисту особи, затриманої за підозрою у вчиненні злочину та/або відносно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою від 13 вересня 2014 року № 026-0002194. При цьому, з ОСОБА_4 до 16 год. 35 хв., тобто до моменту затримання в порядку ст. 208 КПК України, проводилися процесуальні дії, зокрема, були відібрані пояснення, які в подальшому стали підставою для проведення слідчого експерименту.

З досліджених в судовому засіданні доказів сторони захисту убачається, що як обвинувачений ОСОБА_4 так і захисник ОСОБА_9 зверталися до прокурора Шевченківського району м. Києва із заявами відповідно від 22 вересня 2014 року та від 14 жовтня 2014 року щодо побиття ОСОБА_4 співробітниками Шевченківського РУ ГУ МВС України. Крім того, з даного приводу до правоохоронних органів зверталася і мати ОСОБА_4 ОСОБА_25 .

У той же час, з приводу тверджень ОСОБА_4 та його захисника про застосування до обвинуваченого на досудовому розслідуванні незаконних методів, в результаті чого він обмовив себе, органи прокуратури не провели адекватної перевірки таких заяв обвинуваченого та захисника, не намагались з`ясувати, що сталось із обвинуваченим в період його перебування в приміщенні Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві на вул. О. Теліги № 43А в м. Києві з моменту його доставки після фактичного затримання 13 вересня 2014 року, приблизно о 04 год. 30 хв., до моменту відібрання у нього пояснень слідчим ОСОБА_23 після 12 год. цього ж дня. Тобто, ОСОБА_4 був позбавлений ефективного розслідування за його скаргою та скаргою його захисника на погане поводження з боку працівників міліції, що є безумовним порушенням ст. 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини. Про аналогічні обставини зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Маслова і Налбандов проти Росії» від 24 січня 2008 року та «Барабанщиков проти Росії» від 08 січня 2009 року.
При цьому, на підставі ч. 12 ст. 290 КПК України суд не бере до уваги як докази сторони обвинувачення відомості, що містяться у копії висновку службової перевірки за зверненням ОСОБА_25 щодо неправомірних дій стосовно її сина ОСОБА_4 та копії пояснень ОСОБА_4 від 13 вересня 2014 року, відібраного фельдшером Ізолятора тимчасового тримання, оскільки стороною обвинувачення не здійснено відкриття цих матеріалів відповідно до положень ст. 290 КПК України.

Аналізуючи вищенаведені обставини в сукупності, суд дійшов однозначного висновку про те, що дані, які містяться у протоколі слідчого експерименту та відповідно у відеозаписі цієї слідчої дії в силу ст. 87 КПК України є недопустимими доказами, що не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_4 , оскільки вони отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме, їх отримано внаслідок катування, жорсткого, нелюдського, такого, що принижує гідність особи, поводження та погрози застосування такого поводження.

Таким чином, стороною обвинувачення не спростовано показання ОСОБА_4 про застосування до нього на досудовому розслідуванні недозволених методів

Крім того, доводячи перед судом обвинувачення, прокурор надав суду протокол огляду речей від 29 жовтня 2014 року з роздруківками деталізації телефонних з`єднань абонента з номером НОМЕР_8 , яким користувався ОСОБА_4 , та додатками до протоколу огляду від 27 жовтня 2014 року.
Дослідивши зазначені докази, суд не вважає їх належно здобутими та відповідно допустимими для покладення в основу обвинувачення ОСОБА_4 .

Так, відповідно до протоколу огляду речей від 13 вересня 2014 року, оглянуто мобільний телефон марки «Nokia 8920», імеі НОМЕР_6 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_7 , які добровільно видав ОСОБА_4 , що підтверджується заявою останнього.
На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року слідчим ОСОБА_23 відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 29 жовтня 2014 року з додатком до нього опису речей і документів, які були вилучені, в приміщенні ТОВ «Астеліт» вилучено інформацію по абонентському номеру НОМЕР_8 .

У подальшому, слідчим згідно з протоколом огляду речей від 29 жовтня 2014 року, із застосуванням ноутбука «Samsung R 508» та принтера «Samsung SCX 465ON» оглянуто диск DVD+R об`ємом 4.7 Gb 120 Min «VIDEX» з надписом «04858», який містить інформацію по абонентському номеру НОМЕР_8 , відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року. В ході огляду з`ясовано, що на диску знаходиться один файл, дослівно, формату « », при відкритті якого з допомогою, дослівно, програми « » на екрані з`явилася інформація по абонентському номеру НОМЕР_8 , яка була роздрукована на 10 аркушах формату А-4, що в подальшому були склеєні між собою, в результаті чого утворилося 5 аркушів альбомного типу.

Наведене свідчить про те, що слідчим оглянуто диск DVD+R об`ємом 4.7 Gb 120 Min «VIDEX» з надписом «04858», який визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, джерело походження якого не відоме, оскільки такий диск в ході здійснення тимчасового доступу до речей та документів 29 жовтня 2014 року з приміщення ТОВ «Астеліт» не вилучався, що підтверджується як самим протоколом такої слідчої дії так і додатком до нього опису речей і документів, які були вилучені.

Окрім того, з протоколу огляду речей від 29 жовтня 2014 року убачається, що в ньому не вказано формату файлу, в якому слідчим нібито виявлено інформацію по абонентському номеру НОМЕР_8 , а так само не вказано найменування програми, за допомогою якої нібито відкрито вказаний файл.

Також, зазначаючи у згаданому протоколі про виготовлення додатків, які пояснюють суть огляду, слідчий не конкретизує, яким чином та звідки отримано інформацію, що міститься у цих додатках до протоколу. Більше того, в додатках до цього протоколу наявні відомості про те, що вони є додатками до протоколу від 27 жовтня 2014 року, що викликає об`єктивні сумніви стосовно належності цих додатків саме до протоколу огляду речей від 29 жовтня 2014 року.

Таким чином, речовий доказ диск DVD+R об`ємом 4.7 Gb 120 Min «VIDEX», а так само дані протоколу огляду від 29 жовтня 2014 року цього диску, дані отриманих в результаті цієї слідчої дії роздруківок деталізації телефонних дзвінків абонента з номером НОМЕР_8 та дані додатків до цього протоколу огляду від 27 жовтня 2014 року, суд визнає недопустимими доказами, оскільки вони отримані з істотними порушеннями вимог процесуального закону.
Аналізуючи інші докази, які надані прокурором на підтвердження обвинувачення ОСОБА_4 , слід зазначити наступне.

Так, за показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 13 вересня 2014 року на вул. М. Гречка № 8-Д ними були виявлені та в подальшому затримані ОСОБА_4 і ОСОБА_19 , які за допомогою клею переклеювали номерні знаки на автомобілі марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE».

З показань свідка ОСОБА_23 убачається, що в ході досудового розслідування не вилучалися відбитки пальців рук з номерних знаків НОМЕР_1 від викраденого автомобіля «HYUNDAI SANTA FE», знайдених у стоку для води, а також ним не з`ясовувалося питання щодо переклеювання номерних знаків НОМЕР_3 на згаданий автомобіль, оскільки зі слів працівників міліції встановлено, що це було зроблено за допомогою клею.

Дані протоколу огляду місця події від 13 вересня 2014 року з фото таблицею до нього, свідчать про те, що на викраденому автомобілі наявний ззаді державний номерний знак НОМЕР_3 , а в ході огляду було вилучено державні номерні знаки НОМЕР_3 та автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE», білого кольору номер кузова НОМЕР_5 .

Обвинувачений ОСОБА_4 категорично заперечив свою причетність до переклеювання номерних знаків на автомобілі «HYUNDAI» моделі «SANTA FE», а своє перебування біля цього автомобіля в момент затримання його працівниками міліції пояснив тим, що після зустрічі з дівчиною на вул. М. Гречка, він повертався додому.

З урахуванням наведеного, показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в зазначеній частині суд не бере до уваги, оскільки вони не підтверджені іншими об`єктивними даними, при цьому, стороною обвинувачення не надано достовірних доказів щодо перебування обвинуваченого ОСОБА_4 біля автомобіля марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE» на вул. М. Гречка № 8-Д в м. Києві саме з метою переклеювання номерних знаків.

Водночас не спростованими залишилися показання обвинуваченого ОСОБА_4 , що його перебування на місці затримання обумовлено тим, що саме в цей час він повертався додому після зустрічі з дівчиною на вул. м. Гречка в м. Києві.

Таким чином, сам факт затримання ОСОБА_4 на вул. М. Гречка № 8-Д біля автомобіля марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE» не може бути достатнім доказом його причетності до незаконного заволодіння цим автомобілем.

Інші, надані стороною обвинувачення докази, наведені вище, як самі по собі так і в сукупності не підтверджують винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині.

Таким чином, судом встановлено, що кримінальне правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_8 мало місце, але з урахуванням доказів, які були досліджені в судовому засіданні, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_4 12 вересня 2014 року на вул. Котовського № 25 в м. Києві незаконно заволодів належним потерпілому ОСОБА_8 автомобілем марки «HYUNDAI» моделі «SANTA FE», д.н.з. НОМЕР_1 .

На підставі наведеного, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки стороною обвинувачення не доведено, що ним вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже з урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне виправдати ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, вчинено ОСОБА_4 .
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та виправдати його у зв`язку з недоведеністю, що ним вчинено це кримінальне правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти із зали суду.

Речові докази: автомобіль марки «Hyundai Santa Fe» та його реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 , які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , повернути останньому; реєстраційні номерні знаки НОМЕР_3 , передані на зберігання ОСОБА_34 , повернути останньому; мобільний телефон марки «Nokia 8920» та сім-карту оператора мобільного зв`язку «Лайф» НОМЕР_8 , передані згідно з квитанцією № 02625 на зберігання до камери схову речових доказів Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, повернути ОСОБА_4 ; диск «DVD+R» із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 зберігати при матеріалах кримінального провадження; диск «DVD+R» із інформацією по абонентському номеру НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_4 , зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя