Справа № 466/112/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/478/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження № 0000652 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Камінь-Риболов Ханкайського району Приморського краю Російської Федерації, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 10.02.2012 року Радехівським районним судом Львівської області за ч.1 ст.186, ч.1 ст.15, ч.2 ст. 186, ст.69, ст. 70 КК України на два роки позбавлення волі (звільнився з місць позбавлення волі 16.01.2014 р.), за п.6 ч.2. ст.115, ч.3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_8

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2015 року ОСОБА_6 засуджений за п.6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст.185 КК України на 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому на праві власності майна.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з часу фактичного з 13 жовтня 2014 року.

Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 13 жовтня 2014 року близько 19 години 30 хвилин, знаходячись в селі Вовків Перемишлянського району Львівської області на подвір"ї господарства громадянки ОСОБА_9 , 1931 року народження, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті сусідці ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, з метою заволодіння її грошовими коштами та майном, використовуючи довірливі сусідські стосунки з потерпілою, вчинив умисне вбивство ОСОБА_9 , у ході якого, використовуючи свою переважаючу фізичну силу, утримуючи та долаючи її опір, позбавляючи останню можливості закликати на допомогу, завдав їй кулаком, а потім ножем множинні удари в голову та інші ділянки її тіла, чим заподіяв ОСОБА_9 , згідно з висновком судово-медичної експертизи за №52/14 від 19.11.2014 р.,тілесні ушкодження у вигляді синця в скроневій ділянці справа,синця на лівій щоці,синця в лівій підключичній ділянці та синця в проекції правого ліктьового суглобу,що відноситься до легких тілесних ушкоджень,а також тілесні ушкодження у вигляді двох ран на правому передпліччі,трьох ран на лівому передпліччі, п`яти ран на лівій кисті, рани на правій щоці, рани на правій вушній раковині, двох ран на підборідді,що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю не перебувають,та в даному випадку могли сприяти гострій крововтраті, а також тілесні ушкодження у вигляді ран на шиї та обличчі з пошкодженням м"язів, органів та судин, що призвели до гострої крововтрати, а саме:чотири рани на правій щоці, котрі проникають в ротову порожнину з пошкодженням м"яких тканин, органів та судин, обширну рану на шиї з повним пересіченням органів, м"язів та судин шиї, та рану на шиї, що проникли в порожнину гортані, котрі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечними для життя в момент заподіяння, і в даному випадку спричинили смерть потерпілої.

Продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 , повторно, після умисного вбивства, проник у жиле приміщення ОСОБА_9 , звідки викрав чуже майно, а саме майно,яке належало потерпілій - грошові кошти в загальній сумі 24 гривні та мобільний телефон марки "Філіпс" моделі 180 вартістю 150 гривень, після чого з місця події втік .

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2015 року змінити та призначити йому більш м`яке покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що при призначенні покарання судом першої інстанції не були враховані пом`якшуючі обставини, а саме, характеристика з місця навчання, молодий вік, а також те, що він навчався у школі-інтернаті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляційної скарги - без задоволення, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що викладені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за п.6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст.185 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, а тому, у відповідності до норм ст.404 КПК України, ці обставини у апеляційному порядку не перевіряються.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України та роз`ясненнями, наведеними в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, апеляційні доводи обвинуваченого щодо того, що ОСОБА_6 являється особою молодого віку та виховувався у школі-інтернаті - не може вважатися обставиною, що істотно знижує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, а так само і сукупність даних про особу винного та обставин, що пом`якшують покарання, які були встановлені судом першої інстанції.

При цьому належить взяти до уваги те, що апеляційні доводи обвинуваченого про визнання вини та щире каяття, - враховані судом першої інстанції, про що свідчить зміст відповідних висновків у мотивувальній частині вироку, які стосуються об`єктивно встановлених обставин подій злочинів, кваліфікації дій обвинуваченого за п.6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст.185 КК України та об`єктивно досліджених даних про особу обвинуваченого, які суд брав до уваги при призначені покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років.

Твердження у апеляційній скарзі обвинуваченого, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими і дійшла висновку про те, що при призначені цього покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 65, 66, 67 КК України, призначивши покарання в межах санкцій п.6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст.185 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши данні про особу обвинуваченого та об`єктивно встановивши, що ОСОБА_6 , раніше судимий, розкаявся у вчиненому, що є обставиною, що пом`якшує покарання, а також обставина, що його обтяжує - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого - про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4