Єдиний унікальний номер 722/541/15-к
Номер провадження 1-в/722/91/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

представника СВК ОСОБА_4

та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сокирянської виправної колонії Відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 , 30.03.2015 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив про заміну покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав з підстав, зазначених в клопотанні.

Представник СВК №67 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що згідно висновку атестаційної комісії СВК засуджений став на шлях виправлення, тобто досяг належного ступеню виправлення, достатнього для застосування до нього вимог ст.82 КК України, однак на думку Кримінально-виконавчої інспекції, останній не підпадає під дію ст.82 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував з тих підстав, що засуджений не має відповідної освіти для роботи соціалшьним працівником, сам потребує соціального патронажу та супроводу, а також проживає поза місцем знаходження підприємства, на якому має намір працювати.

Дослідивши додані до клопотання письмові документи, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 та інші документи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.12.2010 року, за ст.ст. 185 ч. 2, 187 ч.2, 70 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В даний час засуджений відбуває покарання в Сокирянській виправній колонії.З досліджених судом долучених адміністрацією СВК-67 до клопотання засудженого документів, а також документів, що містяться в особовій справі засудженого встановлено наступні обставини:

В місцях позбавлення волі засуджений перебуває з 01.02.2010 року. За час перебування в СІЗО м. Чернівці ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Мав одне заохочення у виді оголошення подяки.

До СВК №67 засуджений прибув 19.04.2011 року.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається із атестаційних листів засудженого ОСОБА_5 , зокрема за період:

з 21.07.2014 року по 15.10.2014 року за результатами позачергової атестації засуджений стає на шлях виправлення;

з 21.07.2014 року по 19.01.2015 року по підсумках роботи за ІІ півріччя 2014 року засуджений став на шлях виправлення.

З довідки про заохочення та стягнення встановлено, що за час перебування в установі до моменту звернення з клопотанням до суду ОСОБА_5 5 разів був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання, однак всі стягнення погашені та зняті у встановленому законом порядку.

Разом з тим, за період з 08.02.2011 року по 19.01.2015 року ОСОБА_5 винесено 6 заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці.

Як встановлено із змісту характеристики від 27.03.2015 року, по прибуттю в установу засуджений працював у гірничій дільниці №1, а також різноробочим у будівельній бригаді. У подальшому ОСОБА_5 був переведений і працевлаштований днювальним відділення, де й працює по теперішній час. До роботи відноситься сумлінно. Свої обов`язки та поставлені йому завдання виконує добросовісно. Приймає активну участь у роботах з благоустрою відділення. По відношенню до представників адміністрації колонії ввічливий і тактовний, виконує їх законні вимоги.

З виданої відділом організації та нормування праці СВК №67 довідки №248 від 18.03.2015 року встановлено, що за період з липня 2011 року по січень 2012 року засуджений щомісячно виконував норми виробітку на 100%, з лютого 2012 року по лютий 2015 року виконував норми виробітку погодинно.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно п.2 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На день звернення до суду та на день розгляду даної справи ОСОБА_5 фактично відбув більше 1/2 строку призначеного покарання.

Враховуючи наведені вище вимоги законів та встановлені обставини в їх сукупності, із врахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі довів, що став на шлях виправлення.

При цьому суд враховує, що задоволення судом клопотання засудженого про застосування щодо нього вимог ст.82 КК України має на меті не остаточно звільнити засудженого від відбування покарання, а передбачає продовження відбування ним більш м`якого виду покарання, продовження процесу виправлення та подальшу можливість доведення свого виправлення.

За таких обставин, ОСОБА_5 заслуговує заміни йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Належними та допустимими доказами підтверджується, що в разі звільнення ОСОБА_5 має намір працевлаштуватися в якості соціального працівника в мале колективне підприємство консультативна фірма «Консул-97» в м. Чернівці, вул. Г. Сковороди, буд. 1 та проживатиме за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно повідомлення начальника Чернівецького МВ КВІ №16/13-341 від 20.03.2015 року прокуратурою області звільнення засудженого ОСОБА_5 в порядку ст. 82 КК України не погоджено, у зв`язку з тим, що засуджений після звільнення має намір проживати за адресою: смт.Неполоківці Кіцманського району Чернівецької області та враховуючи те, що працювати він повинен в м. Чернівці, вартість проїзду до роботи, процент відрахувань із заробітної плати, її розмір, то фактично грошей для нормального проживання засудженого не лишається. Також прокуратурою під час погодження було враховано, що засуджений не має відповідного рівня освіти для роботи соціальним працівником та взагалі сам потребує соціальної допомоги в процесі ресоціалізації після звільнення з місць позбавлення волі.

Однак, суд не приймає до уваги обставини, зазначені в даному повідомленні, оскільки відбування засудженою особою покарання, у тому числі і у виді виправних робіт, не має на меті отримання останнім певного рівня доходів, а має на меті доведення свого виправлення. Засуджений погодився відбувати покарання у виді виправних робіт в малому колективному підприємстві консультативна фірма «Консул-97» на умовах, що зазначені в гарантійному листі даної фірми, що свідчить про те, що дані умови його задовольняють.

Своїм письмовим зобов`язанням №16 від 05.02.2015 року колектив МКП КФ «Консул-97» зобов`язався здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення вчинення засудженим нових злочинів, перевиховання і виправлення, також підприємством надається психологічна допомога, працюють програми та проекти для інтеграції реабілітаційного характеру людям, що опинилися в тяжких життєвих обставинах та після звільнення з місць позбавлення волі.

Також, смт.Неполоківці Кіцманського району розташовані неподалік місця розташування працедавця засудженого та забезпечені добрим автомобільним сполученням з м.Чернівці, тому з врахуванням даних, а також вищезазначених обставин, відсутні підстави вважати, що засуджений буде позбавлений можливості відбувати покарання у виді виправних робіт в малому колективному підприємстві консультативна фірма «Консул-97».

У зв`язку з наведениим, суд вважає необгрунтованими заперечення проти клопотання засудженого та представника СВК та прокурора.

За таких обставин, клопотання засудженого підлягає до задоволення.

На підставі ст. 82 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.3, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_5 замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.12.2010 року, за ст.ст. 185 ч. 2, 187 ч.2, 70 КК України на 01 (один) рік 09 (дев`ять) місяців 25 (двадцять п`ять) днів виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7-ми днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд.

Суддя Сокирянського районного

суду Чернівецької області ОСОБА_1