У Х В А Л А

Справа № 183/2453/15

№ 1-кп/183/391/15

20 травня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянув у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000356 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, не працюючого, освіта середня-спеціальна, не одруженого, судимого:
- 18.06.2010 року Бабушкінським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком 45 діб;
- 27.07.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України з випробуванням строком 2 роки; постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.12.2011 року випробування скасовано та направлено для відбуття покарання. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області звільнений від відбування покарання на підставі п. 7 ЗУ «Про амністію у 2014 році»,
який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
в с т а н о в и в:
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 22 квітня 2015 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000356 відносно ОСОБА_5 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України разом з угодою про визнання винуватості відповідно до якої сторони дійшли згоди про призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Прокурор вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену міру покарання.
Захисник вважав можливим затвердити угоду.
Обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Дослідивши угоду про визнання винуватості, суд приходить до переконання про неможливість затвердження угоди з наступних підстав.
Статтею 472 КПК України передбачений вичерпний перелік відомостей, які має містити угода про визнання винуватості.
В порушення вимог вищезазначеної статті в угоді про визнання винуватості, укладеної між прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області та ОСОБА_5 зазначено, що сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України, однак такий пункт зобов`язання ст. 472 КПК України не передбачений.
Крім того, в угоді про визнання винуватості зазначено, що ОСОБА_5 зобов`язується сприяти розслідуванню кримінального провадження, виявленню та припинення інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень, проте в тексті угоди не йдеться про будь-які домовленості сторін з цього приводу, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 472 КПК України.
Також в угоді про визнання винуватості зазначено, що ОСОБА_5 зобов`язується відшкодувати витрати на залучення експертів, які складають 614,40 гривень.
Проте, ані в обвинувальному акті, ані в угоді про визнання винуватості, ані в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано, що по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 було залучено експертів, а тільки вказано, що проводилася експертиза.
Тобто, можна дійти висновку, що обов`язки передбачені угодою, відповідно до п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України порушують права обвинуваченого, та суперечать абзацу другому частини п`ятої самої угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області та ОСОБА_5 .
Також необхідно зауважити, що в частині четвертій угоди зазначено, що ОСОБА_5 розуміє те, що внаслідок затвердження угоди про примирення він обмежений у праві на оскарження вироку, однак укладення угоди про примирення за ч. 1 ст. 309 КК України, за якою органами досудового слідства обвинувачується ОСОБА_5 , діючим Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено.
Крім того, анкетні відомості обвинуваченого, зазначені в угоді про визнання винуватості не співпадають з його анкетними відомостями, зазначеними в обвинувальному акті.
У зв`язку з вищевикладеним, відповідно до вимог п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд вважає необхідним відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості.
Разом з тим дослідивши обвинувальний акт, суд вважає його таким, що не відповідає вимогам КПК України, тому він має бути повернутий прокурору.
В обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 зазначено, що останній у лютому 2015 року знайшов та перевіз до свого місця мешкання газетний згорток з речовиною рослинного походження невстановленою масою, однак, саме маса даної речовини є основною складовою для визначення кваліфікації діянь особи за ст. 309 КК України, що вказує на порушення прокурором вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.
Однак, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 як обставина, яка обтяжує покарання не зазначено рецидив злочинів, оскільки останній вчинив новий умисний злочин маючи судимість за умисний злочин.
Зазначені обставини, у своїй сукупності, на думку суду є суттєвими та такими, що не відповідають вимогам КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 314 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області та ОСОБА_5 укладеної 21.04.2015 року у кримінальному провадженні №0000356 відносно ОСОБА_5 обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000356 відносно ОСОБА_5 обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України - повернути прокурору Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1