Єдиний унікальний номер 725/1097/15-к
Номер провадження 1-кп/725/40/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.04.2015 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження №0000324 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, не працюючого, із середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 в лютому 2015 року вчинив грабіж при наступних обставинах:

Так, 06 лютого 2015 року близько 17:30 год. ОСОБА_4 , знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , з метою відкритого викрадення чужого майна, умисно, наніс потерпілій ОСОБА_3 удари рукою в обличчя, спричинивши тим самим тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя чи здоров`я, у вигляді синців в ділянці нижньої повіки лівого ока, навколо правого ока, по тильній поверхні правої кисті, по зовнішній поверхні правого передпліччя в нижній третині, по задній поверхні лівого стегна у верхній третині, а також саден в ділянці спинки носа, по задній поверхні правого передпліччя в середній третині, в ділянці підборіддя справа та крововиливу в ділянці слизової оболонки верхньої губи справа, які згідно висновку судово-медичного експерта №142 від 13.02.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого відкрито, шляхом ривка, зірвав з плеча потерпілої сумку, у якій знаходились гроші в сумі 1254 грн. та паспорт громадянина України. Після цього з місця скоєння кримінального правопорушення разом із викраденим майном зник, завдавши своїми діями потерпілій матеріальної шкоди на суму 1254 грн..
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у відкритому заволодінні чужого майна визнав частково. Пояснив, що з потерпілою ОСОБА_3 перебував у близьких стосунках. Напередодні 05 лютого 2015 року він запідозрив її у зраді, через що у них виник невеликий конфлікт. Наступного дня, 06 лютого 2015 року, прийшов додому до потерпілої, щоб з`ясувати відносини. Однак остання не захотіла з ним розмовляти і висловилася на його адресу нецензурними словами. Це його обурило і він не стримався та вдарив ОСОБА_3 . На плечі у потерпілої була сумка. Він зірвав її з плеча, оскільки хотів подивитися в телефон потерпілої (з ким вона спілкувалася). Втім, телефону в сумці не було, а були лише гроші в сумі 150 грн. та її паспорт. Гроші та паспорт він забрав, а сумку викинув. Наступного дня повернув потерпілій паспорт та частину грошей. В подальшому, в ході розслідування, відшкодував ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 3000 грн. Про вчинене шкодує.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні грабежу, його вина повністю доведена наступними дослідженими судом доказами, а саме:

· показами потерпілої ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що деякий час з обвинуваченим ОСОБА_4 знаходилася у близьких відносинах. Однак часті суперечки та вживання обвинуваченим алкоголю зруйнувало їх відносини. 06 лютого 2015 року вона поверталася додому. В під`їзді будинку до неї несподівано підійшов ОСОБА_4 та без жодних пояснень накинувся на неї: почав наносити удари в обличчя, а потім вихопив з плеча сумку. В сумці знаходились гроші в сумі 1254 грн., які залишились після покупок, та її паспорт. Після цього ОСОБА_4 вибіг з під`їзду разом з сумкою. Наступного дня обвинувачений повернув їй 100 грн. та паспорт. Підтвердила, що матеріальна шкода в сумі 3000 грн. їй відшкодована обвинуваченим. Покарання просила призначити на погляд суду;
· показами свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що потерпіла ОСОБА_3 його мама. 06 лютого 2015 року він повертався додому та побачив у під`їзді будинку маминого знайомого ОСОБА_8 , який чекав на маму. Пізніше, коли він (свідок) знаходився вдома, почув у під`їзді мамин крик. Вийшов у коридор і побачив як ОСОБА_4 наносить мамі удари в обличчя. Потім ОСОБА_4 вихопив з маминого плеча сумку та втік;
· показами свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила що є матір`ю потерпілої ОСОБА_3 . Підтвердила, що її донька та ОСОБА_4 деякий час перебували у близьких стосунках. 06 лютого 2015 року ОСОБА_4 прийшов до них додому та хотів зустрітися з дочкою, але її не було вдома. Пізніше додому повернулася дочка вся закривавлена. Як вона пояснила, її побив ОСОБА_4 та викрав у неї сумку з грошима.
Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується наступними дослідженими та проаналізованими судом письмовими доказами, зокрема:

· протоколом добровільної видачі та огляду, згідно якого у присутності понятих було оглянуто паспорт громадянина України ОСОБА_3 , а також грошові кошти в сумі 100 грн. з фототаблицею до нього;
· а.с.8-10;
· висновком судово-медичного експерта №142 від 13 лютого 2015 року, з якого вбачається, що потерпілій ОСОБА_3 спричинено легкі тілесні ушкодження
· а.с.14-15;
· DVD-диском, на якому міститься відеозапис із камер відеоспостережень, на якому міститься відео, на якому зафіксовано факт нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_3 та заволодіння її майном;
· а.с.18
· протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.02.2015 року, де потерпіла ОСОБА_3 вказала на обставини спричинення їй тілесних ушкоджень та заволодіння її майном ОСОБА_4
· а.с.32
Таким чином, проаналізувавши всі наведені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена в повному об`ємі.

Суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого по ст.186 ч.2 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за вказаною кваліфікуючою ознакою.

При призначенні ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те, що він відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд враховує особу обвинуваченого, зокрема те, що свою вину у вчиненні злочину він частково визнав, шкодує про вчинене, до кримінальної відповідальності притягується вперше, шкоду потерпілій відшкодував.

Наведені обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи в сукупності всі обставини справи та особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим вважає за можливе застосувати відносно нього при призначенні покарання ст.ст.75,76 КК України та звільнивши його від призначеного покарання з випробуванням.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що ж стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_3 , то суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Так, під час досудового розслідування потерпілою ОСОБА_3 було подано позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь 3000 грн. у якості завданої їй матеріальної шкоди.

До початку розгляду справи по суті потерпілою ОСОБА_3 було подано до суду заяву про те, що жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 вона не має, так як останній відшкодував їй збитки у повному обсязі. Вказані обставини були підтверджені в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_3 особисто. Однак під час слухання справи потерпіла просила суд стягнути з обвинуваченого на її користь ще й 3000 грн. у якості завданої моральної шкоди.

Втім, дослідивши позовну заяву потерпілої ОСОБА_3 , судом встановлено, що позовних вимог про спричинення моральної (немайнової) шкоди остання не заявляла, а вказувала лише на обставини спричинення їй матеріальної шкоди. Таким чином, враховуючи те, що матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_3 відшкодована, а позовних вимог про відшкодування їй моральної шкоди нею не заявлено, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_4 залишити обрану у вигляді особистого зобов`язання.

У задоволенні позову потерпілої ОСОБА_3 відмовити.

Речові докази:

· п`ять грошових купюр номіналом по двадцять гривень кожна, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження повернути потерпілій ОСОБА_3 ;
· паспорт громадянина України на ім`я « ОСОБА_3 », який переданий на зберігання потерпілої ОСОБА_3 залишити за останньою.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_10