Справа № 161/850/15-к
Провадження № 1-кс/161/242/15
У Х В А Л А

м. Луцьк 22 січня 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий в ОВС СВ прокуратури Волинській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з старшим прокурором відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що слідчим відділом прокуратури області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 від 10.10.2014 року за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 368 КК України.

Так, дільничні інспектори міліції Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 , діючи в злочинній змові з ОСОБА_8 та іншими працівниками міліції, будучи службовими особами, представниками влади та працівниками правоохоронного органу 23.09.2014 року близько 13-ї години, перебуваючи неподалік супермаркету "Пакко", що в м. Луцьку по вулиці Ковельська, 68. Діючи за попередньою змовою між собою, умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи надану їм владу у власних інтересах, висунули вимогу ОСОБА_9 передати їм неправомірну вигоду в розмірі 5000 гривень за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

На виконання цієї незаконної вимоги, ОСОБА_5 01.12.2014 року в злочинній змові з ОСОБА_8 та в його присутності у приміщенні дільничного пункту міліції №8 Луцького МВ УМВС України у Волинській області, що за адресою м. Луцьк, вулиця Червоного Хреста, 16. Діючи умисно, з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 800 гривень за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Крім того, 24.12.2014 року ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні дільничного пункту міліції №8 Луцького МВ УМВС України у Волинській області, що за адресою м. Луцьк, вулиця Червоного Хреста, 16. Діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення та збагачення ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими працівниками міліції, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 1200 гривень за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Також, 20.01.2015 року ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні дільничного пункту міліції №8 Луцького МВ УМВС України у Волинській області, що за адресою м. Луцьк, вул. Червоного Хреста, 16. Діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення та збагачення ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими працівниками міліції, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 3000 гривень за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у одержанні службовою особою неправомірної вигоди за попередньою змовою групою осіб для себе за вчинення в інтересах того, хто дає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

20.01.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення даного злочину доводиться такими зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 368 КК України, про підозру у вчиненні якого повідомлений ОСОБА_5 , відносяться до категорії тяжких, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, є умисними та корисливим та вчинене працівником правоохоронного органу.

З положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України вбачається, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки ним вчинено тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше п`яти років, що обгрунтовано утворює ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на даний час органом досудового слідства не встановлено всіх свідків, які були присутні під час вимагання та одержання ОСОБА_5 та іншими працівниками міліції, предмета неправомірної вигоди. Органом досудового розслідування вживаються заходи щодо встановлення місцеперебування та участі у слідчих діях зазначених осіб.

В органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що підозрюваний буде незаконно впливати на свідка ОСОБА_9 , а також інших осіб, які були очевидцями вимагання та одержання неправомірної вигоди.

Слідством вживаються заходи щодо відсторонення ОСОБА_5 від займаної посади. Однак ця процедура займає певний час, є тривалою, що вимагає звернення з клопотанням до слідчого судді, винесення суддею відповідної ухвали, направлення її для виконання начальнику УМВС України у Волинській області, підготовки працівниками вказаної установи відповідних документів, ознайомлення з ними ОСОБА_5 . Водночас, є обґрунтований ризик, що ОСОБА_5 , обіймаючи займану посаду, будучи працівником правоохоронного органу, як особисто, так із використанням зв`язків, здобутих під час служби, може здійснювати незаконний тиск на свідків у вказаному кримінальному провадженні, підбурювати їх до давання неправдивих показань.

Зазначені обставини обгрунтовано свідчать про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, досудовим слідством встановлено причетність до вимагання та отримання неправомірної вигоди службових осіб ВДІМ Луцького МВ УМВС України у Волинській області, а тому спілкування між ними та ОСОБА_5 може сприяти розголошенню даних кримінального провадження та перешкоджати встановленню істини, що утворює ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зростання рівня злочинності та відчуття безкарності у правоохоронних органах, наявність численних зловживань в системі органів внутрішніх справ, а також правоохоронних органів у цілому, детермінувало державну політику на посилення боротьби зі злочинністю на вказаному напрямі. У зв`язку з цим, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, викличе негативний суспільний резонанс. Водночас, тримання ОСОБА_5 під вартою стане превентивним заходом для запобігання вчинення аналогічних злочинів.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слід прийти до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної поведінки, а також виконання процесуальних рішень ОСОБА_5 . Просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на два місяці.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до вимог ч. 1 ст. 107 КПК Украни.

Слідчий в судовому засіданні підтримав своє клопотання з підстав у ньому викладених. Просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що клопотання підлягає до задоволення з підстав у ньому викладених та повністю підтримав доводи слідчого. Просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний із взяттям під вартою.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши письмові матеріали клопотання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання встановлено, що у провадженні СВ прокуратури Волинській перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 від 10.10.2014 року , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 368 КК України

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало те, що дільничні інспектори міліції Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 , діючи в злочинній змові з ОСОБА_8 та іншими працівниками міліції, будучи службовими особами, представниками влади та працівниками правоохоронного органу, 23.09.2014 року близько 13-ї години, перебуваючи неподалік супермаркету "Пакко", що в м. Луцьку по вулиці Ковельська, 68. Діючи за попередньою змовою між собою, умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи надану їм владу у власних інтересах, висунули вимогу ОСОБА_9 передати їм неправомірну вигоду в розмірі 5000 гривень за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

На виконання цієї незаконної вимоги, ОСОБА_5 01.12.2014 року, в злочинній змові з ОСОБА_8 та в його присутності у приміщенні дільничного пункту міліції №8 Луцького МВ УМВС України у Волинській області, що за адресою м. Луцьк, вулиця Червоного Хреста, 16. Діючи умисно, з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 800 гривень за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Крім того, 24.12.2014 року ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні дільничного пункту міліції №8 Луцького МВ УМВС України у Волинській області, що за адресою м. Луцьк, вулиця Червоного Хреста, 16. Діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення та збагачення ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими працівниками міліції, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 1200 гривень за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Також, 20.01.2015 року ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні дільничного пункту міліції №8 Луцького МВ УМВС України у Волинській області, що за адресою м. Луцьк, вулиця Червоного Хреста, 16. Діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення та збагачення ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими працівниками міліції, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 3000 гривень за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Також судом встановлено і це підтверджується наданими стороною кримінального провадження письмовими матеріалами справи, що у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .

Також судом при розгляді клопотання встановлено і цього не заперечувалося самим підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником, що 20 січня 2015 року підозрюваному ОСОБА_5 слідчим в ОВС СВ прокуратури Волинській області ОСОБА_7 , обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України (а.с. 7). Таким чином суд приходить до висновку, що надані стороною кримінального провадження докази та обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України.

Також встановлено і це вбачається із змісту самого клопотання, що стороною кримінального провадження на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України вказується на те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснювати незаконний тиск на свідків, сприяти розголошенню даних кримінального провадження та перешкоджати встановленню істини.

Однак дане твердження не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду клопотання по суті. Так як стороною кримінального провадження, на підтвердження наявності таких ризиків, не додано жодного доказу у відповідності до вимог ст. ст. 84 86 КПК України. При цьому у суду не виникає сумнівів щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує ризик, який передбачений статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, а саме незаконно впливати на свідків. Таким чином суд приходить до висновку, що наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Також в ході судового розгляду клопотання судом встановлено і це також вбачається із самого клопотання, що стороною кримінального провадження в обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні посилається на те, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, викличе негативний суспільний резонанс. Водночас, тримання ОСОБА_5 під вартою стане превентивним заходом для запобігання вчинення аналогічних злочинів. Однак дане твердження судом не приймається до уваги, так як незрозумілим є твердження сторони кримінального чому викличе негативний суспільний резонанс застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Однак таке твердження не ґрунтується на вимогах КПК України. Оскільки тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і застосовується у виняткових випадках. При цьому стороною кримінального провадження взагалі не розмежовано та не мотивовано чому не можливо застосувати до ОСОБА_5 інших запобіжних заходів починаючи з більш тяжкого до більш м`якого. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку, що стороною кримінального провадження не виконано вимоги п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, так як не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що стороною кримінального провадження при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою доведено обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, для запобігання ризику, який в дійсності знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду клопотання по-суті та доведений стороною кримінального провадження. При цьому стороною кримінального провадження не виконано вимоги п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, так як не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, який суд приймає до уваги та зазначений у клопотанні. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому суд приходить до висновку про застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та забороною цілодобово залишати місце свого проживання.

При вирішенні питання про обрання у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, крім наявності ризику, який судом приймається до уваги та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, їх оцінці в сукупності суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; наявність в нього родини; постійного місця роботи; репутацію; розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оскільки суд у відповідності до положень ч. 4 ст. 194 КПК України застосовує у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та забороною цілодобово залишати місце свого проживання. А також суд приходить до висновку покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Щодо покладення на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язку цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , то він підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Судом при розгляді клопотання достовірно встановлено і це підтверджується письмовими матеріалами як самого клопотання так і кримінального провадження, що на даний час підозрюваний ОСОБА_5 ухвалою суду від 22 січня 2015 року відсторонений від займаної посади, то він не буде нести службу. Придбати необхідні засоби гігієни та продукти харчування зможуть його рідні, оскільки він проживає разом з ними. Також на них покладатиметься обов`язок щодо його утримання, та звільнить державний бюджет України нести додаткові витрати на його утримання в умовах ІТТ та СІЗО. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку заборонити підозрюваному ОСОБА_5 цілодобово залишати житло.

Щодо покладення на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язку прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю то він підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю.

При розгляді клопотання встановлено і це вбачається із матеріалів клопотання, що слідчим у вказаному кримінальному провадженні є слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_7 , прокурором старший прокурор відділу прокуратури Волинської область ОСОБА_4 . А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про покладення на ОСОБА_5 обов`язку, прибувати до слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_7 , старшого прокурора відділу прокуратури Волинської область ОСОБА_4 , якщо у разі неможливості прибути до слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_7 , старшого прокурора відділу прокуратури Волинської область ОСОБА_4 у визначений час і дату завчасно повідомити про це особу, яка здійснила виклик.

Щодо покладення на ОСОБА_5 обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду то він підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

При розгляді клопотання встановлено і це підтверджено самим підозрюваним, що підозрюваний ОСОБА_5 являється уродженцем смт. Маневичі Волинської області. Там проживають його рідні та близькі. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про покладення на підозрюваного обов`язку не відлучатися за межі м. Луцька Волинської області без дозволу слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинській області ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 .

Щодо покладення на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язку повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи то він підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_5 може змінити місце свого проживання, так як за вище зазначеною адресою проживають його батьки а він проживав в смт. Маневичі Волинської області. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про покладення на підозрюваного обов`язку повідомляти слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинській області ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 про зміну місця свого проживання.

Щодо покладення на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язку утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом, то він підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.

При розгляді клопотання достовірно встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 може з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . З метою недопущення будь-якого впливу на вказаних осіб та з метою виконання вимог ст.. 2 КПК України щодо охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про покладення на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язку утримуватися від спілкування з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строк домашнього арешту для підозрюваного ОСОБА_5 становить два місяці, початок строку 22 січня 2015 року кінець строку 22 березня 2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Судом при розгляді клопотання достовірно встановлено, що ОСОБА_5 проживає за адресою АДРЕСА_1 . Оскільки підозрюваний ОСОБА_5 проживає на території, яку обслуговує Луцький МВ УМВС України у Волинській області. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про передачу ухвали суду про застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту для виконання до Луцький МВ УМВС України у Волинській області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 177, 181, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити слідчому в ОВС СВ прокуратури Волинській області ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Маневичі Волинської області та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, працюючого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді - домашнього арешту упродовж шістдесяти днів та заборонити йому залишати житло цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинській області ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 за першою вимогою, а разі неможливості прибути у визначений час завчасно повідомити про це особу, яка здійснила виклик;

- не відлучатися за межі м. Луцька Волинської області без дозволу слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинській області ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 ;

- повідомляти слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинській області ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Ухвалу для виконання передати Луцькому МВ УМВС України у Волинській області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 .

Строк дії ухвали два місяці з дня постановлення ухвали.

Повний текст ухвали буде проголошено о 14.10 годині 26 січня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Ухвала в повному об`ємі

складена 26 січня 2015 року