У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Жука В.Г., Заголдного В.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 8 лютого 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Арбузинського районного суду
Миколаївської області від 31 серпня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду
Миколаївської області від 18 листопада 2004 року щодо ОСОБА_2

Вироком Арбузинського районного суду
Миколаївської області від 31 серпня 2004 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,
-

засуджено
за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Постановлено стягнути із засудженого
ОСОБА_2 та цивільного відповідача ОСОБА_3 солідарно: на користь потерпілого
ОСОБА_4 25000 грн. матеріальної шкоди та 51000 грн. моральної шкоди; на користь
Южноукраїнської спеціалізованої медико-санітарної частини 582 грн. 15 коп. за стаціонарне
лікування ОСОБА_4

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської
області від 18 листопада 2004 року виключено з резолютивної частини зазначеного
вироку вказівку про стягнення коштів на користь Южноукраїнської спеціалізованої
медико-санітарної частини. У решті вирок щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської
області від 14 лютого 2006 року вирок щодо ОСОБА_2 у частині вирішення
цивільного позову скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд в
порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 22 вересня 2003
року, приблизно о 9 годині, керуючи за дорученням автомобілем “Мерседес Бенц
300 Е”, державний номер НОМЕР_1, рухаючись автошляхом Ульянівка - Миколаїв, з
боку м. Южноукраїнськ у напрямку м. Первомайськ, поблизу повороту на смт.
Арбузинка Миколаївської області, маючи намір здійснити обгон іншого
транспортного засобу, в порушення вимог п.п. 14.2 в, г, 13.1, 13.3, 11.2 Правил
дорожнього руху, перед початком обгону не переконався, що смуга зустрічного
руху вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, та після
обгону він зможе повернутися на займану смугу, не врахувавши дорожню
обстановку, безпечну дистанцію та інтервал, щоб не створити небезпеки для
дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем
“Деу - Ланос”, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який рухався у
зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП останньому були заподіяні тяжкі тілесні
ушкодження, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1
вказує на однобічність та неповноту досудового та судового слідства, зазначає,
що протокол огляду місця події сфальсифіковано, та інші порушення
кримінально-процесуального закону, судом безпідставно не враховані дані
висновку спеціаліста-автотехніка від 30.07.2004р. та показання свідка ОСОБА_5,
посилається на суворість призначеного ОСОБА_2 покарання. Просить судові рішення
щодо останнього скасувати, а справу направити на нове розслідування, чи змінити,
застосувавши ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та
доводи скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у
вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних у
справі доказах, зокрема, показаннях потерпілого ОСОБА_4, свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, експерта-криміналіста ОСОБА_9, даних протоколу огляду місця
події, висновків судово-автотехнічних, судово-транспортно-трасологічної та
судово-медичної експертиз.

Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_1 про
необґрунтованість неврахування судом даних висновку спеціаліста-автотехніка від
30.07.2004р. та показання свідка ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки суд зазначив
у вироку, чому не приймає до уваги зазначені докази. Висновок про те, що
невиконання водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху призвело до
дорожньо-транспортної пригоди, суд зробив, крім інших доказів, на підставі
повних, об'єктивних і науково обґрунтованих даних висновків
судово-автотехнічних та судово-транспортно-трасологічної експертиз.

Суд дав правильну юридичну оцінку зібраним у справі
доказам і вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України.

За цим Законом йому призначено мінімальне, передбачене
санкцією статті покарання, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з
урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та
обставин, які пом'якшують покарання. Підстав для пом'якшення покарання та
застосування ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Посилання у скарзі захисника на фальсифікацію протоколу
огляду місця події є надуманими, оскільки, як убачається з показань свідка
ОСОБА_6, ОСОБА_2 спочатку затягував підписання протоколу, а потім відмовився
його підписувати. Свідок ОСОБА_8 також показав суду, що ОСОБА_2 пропонували
підписати протокол огляду місця події та схему до нього, але останній
відмовився.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону
України не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні касаційної скарги
захисника ОСОБА_10 відмовити.

С у д д і:

Редька А.І. Жук
В.Г. Заголдний В.В.