У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.

суддів

Кузьменко О.Т., Мороза М.А.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 3 квітня 2008 року
кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на постановлені щодо нього
судові рішення.

Вироком Дарницького районного суду
м. Києва від 4 травня 2007 року
засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, судимого: вироком Дарницького районного
суду м. Києва від 9 квітня 1998 року за ч.2 ст.141, ч.2 ст.143, ч.1 ст.229-6 КК
України на п”ять років шість місяців позбавлення волі; вироком цього ж суду від
24 червня 2003 року за ст.395, ч.2 ст.185 КК України на три роки шість місяців
позбавлення волі,

за ч.4 ст. 296 КК України на п'ять років позбавлення волі, ч.1 ст.121
КК України на сім років позбавлення волі, ч.1 ст.296 КК України на два роки
обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_1 призначено сім років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2007 року вирок залишено
без змін.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він у стані алкогольного сп'яніння 22
липня 2006 року у м. Києві, застосовуючи кухонний ніж, учинив хуліганські дії
щодо ОСОБА_2, у процесі яких заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження,
небезпечні для життя в момент заподіяння. Крім того, ОСОБА_1 у стані
алкогольного сп'яніння 22 вересня 2006 року в м.Києві, грубо порушуючи
громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою зухвалістю, висловлювався нецензурною лайкою й кинув
у вітрину магазину пусту пляшку, розбивши скло, внаслідок чого заподіяв ТОВ
“Даял ЛТД” матеріальну шкоду на суму 850 грн.

За змістом касаційної скарги та
доповнень до неї засуджений ОСОБА_1, посилаючись на безпідставність засудження
за ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, суворість покарання, а також на істотні
порушення вимог кримінально - процесуального закону, зокрема, неознайомлення
його з матеріалами кримінальної справи та порушення права на захист, просить
судові рішення змінити й пом'якшити покарання.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи скарги й доповнення, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга засудженого
задоволенню не підлягає.

Суд правильно встановив фактичні обставини
справи і дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Такий висновок ґрунтується на зібраних у
встановленому законом порядку та перевірених судом за згодою учасників судового
розгляду в порядку ч.3 ст.299 КПК України доказах, в тому числі показаннях ОСОБА_1, який в судовому засіданні не оспорював фактичні обставини
справи, характер заподіяних ним потерпілому ОСОБА_2 тілесних ушкоджень,
серед яких проникаюче колото - різане поранення грудної клітини, яке відповідно
до висновку судово - медичної експертизи відноситься до тяжких тілесних ушкоджень,
небезпечних для життя в момент заподіяння. Кваліфікація дій засудженого є правильною.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд згідно
з вимогами ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, два з яких
(ч.4 ст.296 та ч.1 ст.121 КК України), відповідно до ст.12 КК України, є тяжкими,
особу винного, а також те, що ОСОБА_1 має непогашені та незняті у встановленому
законом порядку судимості та вчинив злочини через місяць після звільнення від відбування
покарання за попереднім вироком, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин твердження засудженого
ОСОБА_1 про суворість покарання є необґрунтованими.

Посилання засудженого ОСОБА_1 на істотні порушення
вимог кримінально - процесуального закону, зокрема, неознайомлення його з матеріалами кримінальної справи та порушення
права на захист, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи, клопотання
від ОСОБА_1 про ознайомлення його з матеріалами кримінальної справи після
призначення справи до судового розгляду на адресу суду не надходило, а тому посилання
засудженого на те, що суд порушив вимоги ст.255 КПК України, не відповідають дійсності.

Крім того, в матеріалах кримінальної справи
є дані про те, що під час досудового слідства ОСОБА_1 роз'яснювалося право
мати захисника, однак останній відмовився від його участі, зазначивши про це в протоколі
про відмову від захисника, а також заявив про свою відмову від участі захисника
в суді першої інстанції, чим спростовуються доводи скарги засудженого про порушення
його права на захист.

З огляду на викладене передбачені законом підстави для призначення справи
до касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст.394 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1.

Судді:

СКОТАРЬ А.М. КУЗЬМЕНКО О.Т. МОРОЗ М.А.