Ухвала

іменем україни

25 листопада 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Зубара В.В.,

суддів Широян Т.А., Марчук Н.О.,

при секретарі Шапулі В.В.,

за участю прокурора Щербака А.М.,

розглянувши в судовому засіданні
кримінальне провадження
№ 0000148 відносно ОСОБА_1 за
касаційною скаргою прокурора, який
брав участь у розгляді кримінального
провадження у суді апеляційної
інстанції, на вирок Апеляційного суду
Черкаської області від 25 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 05 квітня 2013
року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянка України, уродженка та
мешканка АДРЕСА_1, раніше судима

24 вересня 2012 року вироком
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК
України до 100 годин громадських робіт,-

засуджена за ч. 2 ст. 389 КК України до
покарання у виді обмеження волі на
строк 2 роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України
ОСОБА_1 звільнена від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим
строком 1 рік.

Вироком Апеляційного суду Черкаської
області від 25 вересня 2013 року
вирок суду першої інстанції в частині
призначення ОСОБА_1 покарання
скасовано. Ухвалено вважати ОСОБА_1
винною у вчинені злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та
засуджено до покарання призначеного
судом першої інстанції у виді
обмеження волі на строк 2 роки. На
підставі ст.ст. 71, 72 КК України до
призначеного покарання частково
приєднано покарання за вироком від
24.09.2012 року та остаточно ОСОБА_1
визначено покарання у виді обмеження
волі на строк 2 роки і 10 днів. На
підставі ст. 79 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування призначеного
покарання з випробуванням з іспитовим
терміном 3 роки.

Згідно з вироком суду першої інстанції
та апеляційної інстанцій ОСОБА_1
визнана винною та засуджена за те, що
вона, будучи засудженою вироком
Золотоніського міськрайонного суду
від 24 вересня 2012 року за ч. 1 ст. 185 КК
України до 100 год. громадських робіт та
перебуваючи на обліку в Золотоніському
міськрайонному підрозділі
кримінально-виконавчої інспекції,
умисно не з'явилася до виконавчої
служби і не відпрацювала 100 год.
громадських робіт, чим умисно
ухилилася від відбування покарання, не
пов'язаного з позбавленням волі.

У касаційній скарзі прокурор просить
вирок апеляційного суду скасувати
через неправильне застосування закону
України про кримінальну
відповідальність та призначити новий
розгляд у суді апеляційної інстанції.
При цьому посилається на те, що суд, в
порушення вимог ст. 61 КК України,
призначив засудженій, яка має
малолітню дитину 2010 р.н., покарання у
виді обмеження волі та зазначає про
неправильне звільнення засудженої від
відбування призначеного їй покарання у
виді громадських робіт.

Заслухавши доповідь судді, прокурора,
який частково підтримав касаційну
скаргу, перевіривши матеріали
кримінального провадження,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню, вирок
апеляційного суду - скасуванню з
призначенням нового розгляду у суді
апеляційної інстанції з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України
підставою для скасування або зміни
судових рішень при розгляді справи в
суді касаційної інстанції є
неправильне застосування закону
України про кримінальну
відповідальність.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК
України неправильним застосуванням
закону України про кримінальну
відповідальність, що тягне за собою
скасування або зміну судового рішення,
є незастосування судом закону, який
підлягає застосуванню.

Суд першої інстанції, розглянувши
матеріали кримінального провадження,
визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і
призначив покарання у виді обмеження
волі на строк 2 роки і на підставі ст. 75
КК України звільнив ОСОБА_1 від
відбування призначеного покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1
рік.

Не погоджуючись з вироком суду першої
інстанції прокурор подав апеляційну
скаргу, в якій порушував питання про
скасування вироку суду першої
інстанції з підстав неправильного
застосування кримінального закону,
просив постановити новий вирок, яким
призначити ОСОБА_1 покарання з
застосуванням положень ст. ст. 71, 72 КК
України у виді позбавлення волі та на
підставі ст. 74 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування покарання як
особу, засуджену за діяння, караність
якого законом усунена.

Поряд з цим у матеріалах провадження
містяться зміни до апеляційної скарги
прокурора.

Апеляційний суд, розглянувши матеріали
кримінального провадження та
перевіривши доводи апеляційної скарги
прокурора, дійшов висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги прокурора і постановив свій
вирок, яким засудив ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 389
КК України, із застосуванням положень
ст. ст. 71, 72 КК України до 2 років і 10 днів
обмеження волі, при цьому залишивши
взагалі поза увагою як самі зміни до
апеляційної скарги, так і доводи, які
наведені у цих змінах.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України
обмеження волі не застосовується до
неповнолітніх, вагітних жінок і жінок,
що мають дітей віком до чотирнадцяти
років, до осіб, що досягли пенсійного
віку, військовослужбовців строкової
служби та до інвалідів першої і другої
групи.

Як вбачається з матеріалів
кримінального провадження, судом
ОСОБА_1, яка має на утриманні
малолітнього сина 2010 року народження,
всупереч наведеним вимогам закону про
кримінальну відповідальність,
призначено такий вид покарання як
обмеження волі і, разом з цим, судом
неправильно витлумачено зміст ст. 79 КК
України щодо можливості
застосування відносно ОСОБА_1 положень
цієї статті.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної
інстанції при призначенні засудженій
ОСОБА_1 неправильно застосував закон
України про кримінальну
відповідальність, а тому вирок
апеляційного суду підлягає скасуванню
з призначенням нового розгляду у суді
апеляційної інстанції, під час якого
суду необхідно усунути вказані
недоліки, повно і всебічно перевірити
доводи поданої апеляційної скарги
прокурора та обґрунтованість доводів
касаційної скарги і постановити
законне та обґрунтоване рішення з
дотриманням всіх вимог кримінального
та кримінального процесуального
закону.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 376, 433, 434, 436, 441 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав
участь у розгляді кримінального
провадження у суді апеляційної
інстанції, задовольнити.

Вирок Апеляційного суду Черкаської
області від 25 вересня 2013 року відносно
ОСОБА_1 - скасувати, призначити новий
розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

Зубар В.В.
Марчук Н.О. Широян Т.А.