Справа № 212/1227/2012
Провадження №11/772/33/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 КОПІЯ.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Вінницької області у складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

засуджених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

при секретарі: ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці 23 квітня 2015 року кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_12 (зі змінами), захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , засудженого ОСОБА_10 та апеляцією (зі змінами та доповненнями) засудженого ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2014 року, яким

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

не судимий,

засуджений за ч.3 ст.368 КК України (в редакції закону від 07.04.2011 року) на 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки, з конфіскацією майна.

Позбавлено ОСОБА_9 спеціального звання майор міліції.

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

не судимий,

засуджений за ч.3 ст.368 КК України (в редакції закону від 07.04.2011 року) на 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки, з конфіскацією майна.

Позбавлено ОСОБА_10 спеціального звання старший лейтенант міліції.

Постановлено стягнути в рівних долях із засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду в сумі 1200 гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Як зазначено у вироку суду, ОСОБА_9 , будучи призначеним на посаду начальника сектору дільничних інспекторів міліції Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області наказом начальника УМВС України у Вінницькій області № 212 о/с від 05.10.2007 року, маючи спеціальне звання майор міліції, згідно функціональних обов`язків уповноважений здійснювати керівництво дільничними (старшими) інспекторами міліції, їх помічниками, інспекторами (старшими) по роботі з населенням та громадськими формуваннями, спрямовує і координує їх діяльність щодо проведення профілактичної роботи на адміністративних дільницях, контролює прийняття та своєчасний якісний і повний розгляд дільничними інспекторами міліції звернень громадян та службових осіб, які перебувають у них на виконанні, здійснює контроль за несенням служби дільничними інспекторами міліції, їх помічниками, та відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", являючись працівником правоохоронного органу та відповідно до примітки до ст. 368 КК України будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище за попередньою змовою з дільничним інспектором міліції Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_10 , призначений наказом начальника ГУМВС України у Вінницькій області № 104 о/с від 22.06.2009 року, маючи спеціальне звання старшого лейтенанта міліції, згідно функціональних обов`язків уповноважений здійснювати заходи щодо попередження та припинення злочинів і адміністративних правопорушень, виявляти обставини, які призводять до їх вчинення і в межах повноважень вживати заходів щодо усунення цих обставин, повідомляти чергову частину про одержання під час роботи на дільниці заяв і повідомлень громадян про злочини, що вчинені або готуються, вживати заходи щодо запобігання злочинам та їх припинення, затримувати злочинців, надавати допомогу потерпілим, та відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", являючись працівником правоохоронного органу та представником влади, отримали хабар в сумі 13 163 грн., поєднаний з вимаганням.

Так, 19.09.2011 року в ЖРЗПЗ Вінницького РВ УМВС за № 4850 від 19.09.2011 року зареєстрована заява ОСОБА_14 на незаконні дії ОСОБА_15 , яка в селі Вінницькі Хутори Вінницького району, 19.09.2011 року, під час розмови, забрала та не повернула її доньці ОСОБА_16 мобільний телефон.

Вказану заяву виконувач обов`язків начальника Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_17 для проведення перевірки в порядку ст. 97 КПК України направив начальнику сектору дільничних інспекторів міліції Вінницького РВ ОСОБА_9 , який доручив її перевірку дільничному інспектору міліції ОСОБА_10 ..

ОСОБА_10 під час дослідчої перевірки, 20.09.2011 року вилучив мобільний телефон ОСОБА_16 у ОСОБА_15 , після чого її мати ОСОБА_13 , не знаючи про результати перевірки та злякавшись кримінальної відповідальності для раніше судимої ОСОБА_15 , звернулась до дільничного інспектора з проханням відмовити в порушені кримінальної справи відносно її доньки.

ОСОБА_10 про прохання ОСОБА_13 відмовити в порушені кримінальної справи щодо ОСОБА_15 цього ж дня повідомив начальнику сектору дільничних інспекторів міліції Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_9 , який, використовуючи службове становище та маючи намір на протиправне збагачення, запропонував ОСОБА_10 за прийняття рішення про відмову в порушені кримінальної справи щодо ОСОБА_15 висунути ОСОБА_13 вимогу надати хабар в сумі 4000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 31 894 грн.

В подальшому ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , виконуючи спільний умисел на протиправне збагачення, 20.09.2011 року ОСОБА_10 виконуючи спільну з ОСОБА_9 домовленість, використовуючи службове становище, за прийняття рішення про відмову в порушені кримінальної справи, перебуваючи біля Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області висунув ОСОБА_13 протиправну вимогу передати йому хабар в сумі 4000 доларів США, яка знаючи про судимість ОСОБА_15 , спочатку погодилась на це.

Проте усвідомлюючи, що вимога ОСОБА_10 про передачу грошових коштів в розмірі 4000 доларів США незаконна та маючи намір викрити злочинну діяльність дільничного інспектора, 26.09.2011 року ОСОБА_13 звернулася із заявою до УСБ України у Вінницькій області, у якій добровільно повідомила про вимагання ОСОБА_10 хабара за прийняття рішення про відмову в порушені кримінальної справи відносно ОСОБА_15 .

У подальшому дільничний інспектор ОСОБА_10 діючи з відому та за попередньою змовою з ОСОБА_9 , використовуючи службове становище та з метою отримання хабара 26.09.2011 року, біля 15.00 год. зустрівся в приміщенні Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області з ОСОБА_13 та її сином ОСОБА_18 , які перебуваючи під контролем працівників Управління СБУ у Вінницькій області, повідомили ОСОБА_10 , що згодні передати йому частину хабара в сумі 2000 грн., які ОСОБА_10 , порадившись з ОСОБА_9 , погодився отримати.

Після цього, ОСОБА_18 , в приміщенні Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, що розташований в м. Вінниці по вул. Мечнікова 7, діючи під контролем працівників УСБ України у Вінницькій області, передав ОСОБА_10 частину хабара - грошові кошти в сумі 2000 грн., а він усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, умисно отримав їх, і в цей же день передав ОСОБА_9 ..

ОСОБА_9 з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та використовуючи службове становище, розділив отримані як хабар гроші в сумі 2000 грн., залишив для себе 1000 грн. та розраховуючи на подальше отримання хабара визначеного в сумі 4000 доларів США, передав 1000 грн. ОСОБА_10 ..

В подальшому, 27.09.2011 року, біля 15.00 год. ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , використовуючи службове становище та маючи намір на протиправне збагачення, з метою одержання решти хабара за прийняття рішення про відмову в порушені кримінальної справи, зустрівся із ОСОБА_13 та її сином ОСОБА_18 в приміщенні Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, що розташований в м. Вінниці по вул. Мечнікова 7, які діяли з відому та під контролем працівників Управління СБУ у Вінницькій області.

При цьому, ОСОБА_13 повідомила ОСОБА_10 , що принесла ще одну частину хабара - грошові кошти в сумі 1400 доларів США за прийняття рішення про відмову в порушені кримінальної справи відносно ОСОБА_15 , які ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_9 погодилися отримати.

В свою чергу, боячись бути викритим в одержані хабара, ОСОБА_9 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зателефонував зі свого мобільного телефону № НОМЕР_1 на мобільний телефон CDMA колишнього дільничного інспектора ОСОБА_19 № НОМЕР_2 , якому повідомив про необхідність приїхати автомашиною до Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, де отримати від незнайомого, який підійде до автомобіля, пакунок.

При цьому ОСОБА_9 не бажаючи бути викритим, умисно не повідомив в розмові, що ОСОБА_18 має передати для нього хабар в сумі 1400 доларів США, розраховуючи в подальшому грошові кошти забрати в ОСОБА_19 ..

Також з метою уникнення від відповідальності у разі викриття факту хабарництва, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , наказав останньому особисто не отримувати від ОСОБА_18 хабар в сумі 1400 доларів США, а повідомити йому, щоб він передав грошові кошти ОСОБА_19 , автомобіль якого знаходився біля приміщення Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області.

Діючи узгоджено, ОСОБА_10 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_9 , маючи спільний умисел на отримання хабара, використовуючи службове становище, умисно підвів ОСОБА_18 до вікна в коридорі райвідділу та вказав на автомобіль марки «Деу - Ланос», державний номерний знак НОМЕР_3 , наказавши ОСОБА_18 хабар в сумі 1400 доларів США передати водієві вказаного автомобіля.

ОСОБА_18 виконуючи вимогу ОСОБА_10 , діючи під контролем працівників УСБ України у Вінницькій області 27.09.2010 року, біля 15.00 год. в автомобілі марки «Деу-Ланос», державний номерний знак НОМЕР_3 , передав як хабар для ОСОБА_10 1400 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 27.09.2011 року складає 11 163 грн., які ОСОБА_19 отримав для ОСОБА_9 , не знаючи про те, що зазначені грошові кошти є хабарем для останнього.

Таким чином, вимагаючи хабар в сумі 4000 доларів США ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 отримали його частину в загальній сумі 13 163 грн., після чого були викриті та затримані працівниками правоохоронних органів.

Не погоджуючись із вироком суду, прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_12 подав апеляцію (зі змінами), в якій посилаючись на допущення судом першої інстанції під час розгляду справи істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону та невідповідності призначеного ОСОБА_9 покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати, а справу направити - на новий судовий розгляд. Зазначає також про те, що суд у вироку, як на доказ вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України послався на роздруківку розмов від 22.09.2011 року між ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , проте, вказаний доказ окремою постановою суду від 08.09.2014 року фактично визнаний недопустимим, оскільки слідча дія проведена до порушення кримінальної справи, що на, думку прокурора, свідчить про порушення судом першої інстанції ст.327 КПК України 1960 року.

В апеляціях:

- захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим через однобічність та неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, просить вирок суду скасувати, а справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, які були досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності.

- захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у зв`язку з відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Стверджує, що у справі допущено неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, порушення права засуджених на захист. Вказує, що стороною обвинувачення докази зібрані під час досудового розслідування з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, та є сфальсифікованими. Твердить, що засуджені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були незаконно затримані.

- захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , посилаючись на неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, просить вирок суду щодо ОСОБА_10 скасувати, а кримінальну справу щодо нього закрити за відсутністю складу злочину. Зазначає, що докази зібрані під час досудового розслідування з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, у зв`язку з чим, на думку захисника, вина ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, є недоведеною.

- засуджений ОСОБА_10 , вважаючи вирок суду незаконним, просить його скасувати та закрити справу за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Вказує, що вирок суду побудований на припущеннях, а докази, які були досліджені судом першої інстанції, були зібрані під час досудового розслідування з порушенням закону.

Засуджений ОСОБА_9 у своїй апеляції (зі змінами та доповненнями) просить вирок суду скасувати як незаконний та закрити справу за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, повернувши власнику кошти в сумі 537 грн. та мобільний телефон, а також зняти арешт із земельної ділянки. Основними доводами апеляції є те, що вирок суду побудований на припущеннях і доказах зібраних незаконним шляхом та штучно створених. Твердить, що судом першої інстанції порушено ст.ст.22, 64 КПК України 1960 року, допущено істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, однобічність та неповноту судового слідства, упередженість при розгляді справи та необ`єктивність. Зазначає також про те, що суд всупереч ст.67 КК України необґрунтовано визнав обставиною, що обтяжує його покарання та покарання ОСОБА_10 - вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. Вказує, що при винесені вироку суд не вирішив питання щодо коштів, які були в нього вилучені, а саме 537 грн. та 1500 грн., які були вилучені у ОСОБА_10 . Зазначає, що було порушено його право на захист та презумпцію невинуватості. Крім того, посилається на те, що суд першої інстанції при постановленні вироку не врахував наявності у нього алібі, а також те, що потерпіла ОСОБА_13 провокувала ОСОБА_10 на отримання хабара. Вказує також на те, що під час судового розгляду справи не було доведено корисливої мети в його діях та діях ОСОБА_10 . Стверджує, що суд першої інстанції задовольняючи частково цивільний позов ОСОБА_13 не навів у вироку конкретних підстав його задоволення. Посилається також на те, що під час судового розгляду не була доведена об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Відсутня повна фіксація технічними засобами судового процесу, хоча таке клопотання було судом задоволено.

На апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_12 засуджений ОСОБА_9 подав заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні апеляції прокурора через її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляцію (зі змінами) прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали подані ними апеляції, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Згідно статті 323 КПК України 1960 року вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Проте зазначеним вимогам закону вирок суду не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 367 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни вироку є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону.

Згідно п.10 ч.2 ст.370 КПК України 1960 року вирок вусякому разі належить скасувати, якщо у справі відсутній протокол судового засідання або перебіг судового процесу у передбачених цим Кодексом випадках не фіксувався технічними засобами.

За змістом ч.4 ст.87 КПК України 1960 року на вимогу хоча б одного учасника судового розгляду справи або за ініціативою суду у суді першої чи апеляційної інстанції здійснюється повне фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Як вбачається із матеріалів справи, захисник ОСОБА_6 07.02.2012 року подала до суду першої інстанції клопотання про повне фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу (т.3, а.с.7). Водночас, в матеріалах справи відсутні відомості про повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічному засобу, як того вимагає закон. Зокрема, із актів, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що через несправність технічних засобів записи від 07.02.2012 року (попередній розгляд справи), 22.02.2012 року, 29.02.2012 року, 06.03.2012 року, 11.04.2012 року, 19.04.2012 року, 05.06.2012 року, 11.06.2012 року, 14.06.2012 року, 03.07.2012 року, 18.07.2012 року, 31.07.2012 року, 11.10.2012 року, 09.11.2012 року, 27.11.2012 року, 05.12.2012 року, 20.12.2012 року, 24.01.2013 року, 08.02.2013 року, 15.02.2013 року, 06.03.2013 року, 08.10.2013 року, 25.10.2013 року, 21.02.2014 року, 13.05.2014 року не можливо відтворити (т.6, а.с.185, 186, т.7 а.с.125-128, 142). Те, що весь перебіг судового процесу не зафіксований за допомогою звукозаписувального технічного засобу підтверджується також відповідними листами головуючого у справі судді ОСОБА_1 (т.7, а.с.70, 147, 224, 231, 238).

Зазначені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції вимог п.10 ч.2 ст.370 КПК України та однієї з основних засад судочинства, встановлених ст.129 Конституції України - гласності судового процесу та його повного фіксування технічними засобами, що є безумовною підставою для скасування вироку суду.

Окрім наведених порушень кримінально-процесуального закону, судом першої інстанції порушено також вимоги ст.273 КПК України 1960 року, згідно якої ухвали про направлення справи для проведення додаткового розслідування та призначення експертизи виносяться судом у нарадчій кімнаті і викладаються у виді окремого документу.

Так, зокрема 08.02.2013 року в судовому засіданні засуджений ОСОБА_9 заявив клопотання про направлення кримінальної справи щодо нього та ОСОБА_10 прокурору Вінницької області для проведення додаткового розслідування, яке судом першої інстанції було відхилено без видалення у нарадчу кімнату та без винесення окремого документу (т.6, а.с.30-31). Із аналогічними порушеннями кримінально-процесуального закону 27.06.2013 року судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про призначення почеркознавчої експертизи (т.6, а.с.59).

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції судові засідання 05.12.2012 року та 20.12.2012 року проведені без участі захисника ОСОБА_20 , який діяв в інтересах засудженого ОСОБА_9 , хоча засуджений ОСОБА_9 заперечував проти розгляду справи за відсутності захисника ОСОБА_20 (т.6, а.с.21, 24), що є порушенням права засудженого ОСОБА_9 на захист та, відповідно до п.3 ч.2 ст.370 КПК України 1960 року, є істотним порушенням кримінально-процесуального закону.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи також встановлено, що судом першої інстанції допущено і неправильне застосування кримінального закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання зі змінами, рішення про призначення додаткового покарання, наведене в резолютивній частині вироку, має містити посилання на статтю Загальної частини КК України, якою передбачено умови та порядок застосування цього виду покарання.

Однак, призначаючи засудженим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання суд першої інстанції у резолютивній частині вироку не вказав кримінальний закон, який підлягає застосуванню.

Крім того суд першої інстанції необґрунтовано визнав обставиною, що обтяжує покарання засуджених вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки ця обставина є ознакою складу злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а тому відповідно до ч.4 ст.67 КК України суд не може враховувати її при призначенні покарання як таку, що обтяжує його.

Враховуючи наведене, вирок суду підлягає скасуванню через істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, а справа направленню на новий судовий розгляд зі стадії попереднього розгляду справи, оскільки саме з цієї стадії перебіг судового процесу не фіксувався з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оскільки, відповідно до положень ч.3 ст.374 КПК України 1960 року скасовуючи вирок, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого кримінального закону та покарання, відтак доводи наведені в апеляціях слід перевірити при новому судовому розгляді, який необхідно провести з дотриманням усіх вимог кримінально-процесуального закону та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

З підстав наведених вище скасуванню підлягає також винесена по цій справі окрема постанова суду від 08.09.2014 року.

Оскільки вирок, яким ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були взяті під варту в залі суду, скасовується, засудженим слід змінити запобіжний захід на раніше обраний - у виді підписки про невиїзд.

ОСОБА_10 з-під варти звільнити у залі суду.

Враховуючи, що відносно засудженого ОСОБА_9 , відповідно до повідомлення Вінницького міського суду Вінницької області по інші кримінальній справі №232/2937/12, де він обвинувачується за ст.ст.146 ч.2, 186 ч.1, 357 ч.3 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою він звільненню з-під варти не підлягає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляції (зі змінами) прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , засудженого ОСОБА_10 та апеляцію (зі змінами та доповненнями) засудженого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2014 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та окрему постанову цього ж суду від 08 вересня 2014 року скасувати, а справу направити в той же суд на новий судовий розгляд іншим суддею зі стадії попереднього розгляду справи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 , 1980 року народження, та ОСОБА_10 , 1983 року народження, змінити на підписку про невиїзд.

ОСОБА_10 , 1983 року народження, звільнити з-під варти в залі суду.

ОСОБА_9 , 1980 року народження, звільненню з під варти не підлягає, оскільки стосовно нього обрано запобіжний захід взяття під варту по кримінальній справі №232/2937/12, яка перебуває у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: (підписи)
З оригіналом згідно. Суддя: