У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого - судді

Пивовара В.Ф.,

суддів

Пошви Б.М. і Гошовської Т.В.,

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула в судовому засіданні 27
грудня 2007 року в м. Києві
кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора
Херсонської області та касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на вирок
Дніпровського районного суду м. Херсона від 16 серпня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Херсонської області від 21 листопада 2006 року щодо ОСОБА_2.

Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 16 серпня 2006 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Херсона, раніше не судимого,

засуджено за ст. 116 КК України на
3 роки обмеження волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 6000грн. на
відшкодування матеріальної шкоди та 14000грн. на відшкодування моральної шкоди,
також стягнуто судові витрати.

За вироком суду ОСОБА_2. визнано винуватим і засуджено за те, що він
ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно о 20 год. 30 хв., виконуючи обов'язки охоронника клубу
“Санрайз” по вул. Текстильників, 10а в м. Херсоні та, перебуваючи в стані
сильного душевного хвилювання, яке раптово виникло внаслідок протиправних дій
ОСОБА_3, що виразилося в образах і погрозах застосуванні фізичного насильства
щодо нього, умисно завдав ОСОБА_3 один удар ножем у груди, спричинивши тілесне
пошкодження у вигляді поранення грудної клітини, проникаюче у ліву плевральну
порожнину із наскрізним пораненням лівого легкого від якого потерпілий
помер.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 21 листопада 2006 року вирок щодо ОСОБА_2. залишено без
зміни.

У касаційному поданні прокурор просить судові рішення щодо ОСОБА_2. скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись при цьому на неправильне
застосування кримінального закону, істотне порушення норм
кримінально-процесуального законодавства, та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним
про особу засудженого.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить судові рішення щодо ОСОБА_2. скасувати, справу направити на новий
судовий розгляд, вказує при цьому на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, та неправильне застосування кримінального закону, в зв'язку
з чим дії ОСОБА_2. за ст. 116 КК України кваліфіковано невірно.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, яка
підтримала касаційні подання та скаргу, перевіривши матеріали кримінальної справи
та обговоривши доводи касаційних подання та скарги, колегія суддів вважає, що
вони підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, визнаючи винним ОСОБА_2. у вчиненні злочину, передбаченого ст. 116 КК
України, суд дійшов висновку, що останній вчинив умисне вбивство в стані
сильного душевного хвилювання, яке раптово виникло внаслідок протиправних дій
ОСОБА_3, який ображав, погрожував і застосував фізичну силу щодо ОСОБА_2.

При цьому суд послався на висновок амбулаторної комплексної судової
психолого-психіатричної експертизи за № 319 від 22.06.2006 року, згідно якої у
період часу інкримінованого йому злочинного діяння, ОСОБА_2 перебував у стані
фізіологічного афекту (а.с. 188-192).

Як убачається з протоколу судового засідання, після оголошення матеріалів
справи, прокурором, який підтримував державне обвинувачення, було заявлено
клопотання про призначення судово-психологічної експертизи в суді, однак дані
про зміст запитань, які перед експертами хотів поставити державний обвинувач у
протоколі судового засідання відсутні (а.с. 183 зворот).

Однак головуючим було винесено постанову про призначення амбулаторної
комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи для вирішення питання про
наявність чи відсутність у діях підсудного стану сильного душевного хвилювання
(а.с. 184, 185 зворот).

У відповідності до вимог ст. 310 КПК України експертиза в суді
призначається з додержанням правил, передбачених главою 18 КПК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 310 КПК України, після з'ясування обставин,
що мають значення для висновку експерта, головуючий пропонує прокуророві, іншим
учасникам судового розгляду подати у письмовому вигляді питання, які вони
бажають поставити експертові. Суд повинен обміркувати ці питання, враховуючи
думку учасників судового розгляду.

Як убачається з протоколу судового засідання, суд, у порушення вимог ст.
310 КПК України, таких питань в учасників судового розгляду не з'ясовував, а
поставив перед експертами питання з власної ініціативи, чим порушив вимоги ст.
161 КПК України.

Висновок амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної
експертизи № 319 від 22.06.2006 року, як один із доказів не має наперед
встановленої сили і переваг перед іншими доказами, а тому підлягає перевірці та
оцінці у сукупності з іншими доказами: показаннями ОСОБА_2., який стверджував,
що після того як з ОСОБА_3 виник конфлікт, останній висловлювався на його
адресу нецензурною лайкою, погрожував застосуванням фізичного насильства та
завдав удари по обличчю. Він побачив як під час конфлікту ОСОБА_3 поліз в
кишеню, а тому сприйняв це як загрозу для свого життя, вважаючи, що в ОСОБА_3
є зброя, і завдав йому удар ножем (а.с.
98-103, 108, 114, 175-176, 188-192); показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9 ОСОБА_10 про те, що після того як між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 виникла бійка, ОСОБА_2 зайшов у приміщення клубу, але ОСОБА_3
залишався на вулиці. ОСОБА_2 невдовзі вибіг з приміщення клубу, підбіг до
ОСОБА_3 і вдарив його ножем у груди (а.с. 69-77, 80-83, 87, 88).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінюючи наведені показання
свідків, повинен був усунути наявні суперечності між такими показаннями і
висновком № 319 від 22.06.2006 року комплексної судової психолого-психіатричної
експертизи, однак цього не зробив.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним
обставинам справи і це вплинуло на вирішення питання про правильність
застосування кримінального закону.

Указані порушення залишилися поза увагою й апеляційного суду, який, у
порушення вимог ст. 377 КПК України, в ухвалі не навів усіх підстав, по яких
апеляцію потерпілого ОСОБА_1 визнано необґрунтованою.

З урахуванням наведених вище обставин, постановлені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, під час
якого необхідно ретельно дослідити всі обставини справи, та прийняти законне й
обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 та касаційне подання прокурора
задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 16 серпня 2006 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Херсонської області від 21 листопада 2006 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд у той же суд, але в іншому складі суддів.

с у д д і :

Пивовар В.Ф. Пошва
Б.М. Гошовська
Т.В.