Справа № 5-386/2009
Провадження № 11/779/35/2015
Категорія ст. 307 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляцією захисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2009 року, ?

в с т а н о в и л а :
Вказаною постановою щодо ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженої, на утриманні четверо неповнолітніх дітей, засудженої вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2009 року за ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України (далі КК) із застосуванням ст.69 цього ж Кодексу на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, і на підставі ст.79 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу, громадянки

України, -

задовольнено подання начальника Коломийського МРВ КВІ УДДУПВП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 про передачу матеріалів щодо неї до суду та постановлено скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено її для відбування покарання в місця позбавлення волі згідно вищезгаданого вироку.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 , перебуваючи на обліку в Коломийському МВ КВІ з 16 лютого 2009 року, не виконала покладені на неї судом обов`язки, а саме не прибувала на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи 03 серпня 2009 року, 07 вересня 2009 року, 05 жовтня 2009 року без поважних причин, і як встановлено перевіркою, по місцю її проживання була відсутня, оскільки зі слів її співмешканця ОСОБА_9 вона поїхала на роботу до Республіки Польща. Оскільки ОСОБА_7 не виконує покладених на неї судом обов`язків, а саме не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи; суд дійшов до переконання, що засуджену до відбування умовного покарання слід направити для реального відбування покарання згідно з вироком Коломийського міськрайонного суду від 26 січня 2009 року.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, захисник засудженої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляцію, однак з пропущенням строку на апеляційне оскарження разом із заявою про його поновлення. Постановою Коломийського міськрайонного суду від 19 травня 2015 року захиснику ОСОБА_6 було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази того, що ОСОБА_7 надсилалась копія постанови суду від 28 грудня 2009 року, і що вона її взагалі отримувала.

У своїй апеляції захисник засудженої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 покликається на необґрунтованість та незаконність постанови, оскільки представник КВІ не надав суду першої інстанції переконливих доказів про те, що ними було вжито достатньо заходів для здійснення контролю за засудженою, і що вона ігнорувала обов`язки, покладені на неї за вироком суду, та не виконувала законні вимоги КВІ, однак суд першої інстанції цього не перевірив, і тому його висновок про необхідність скасувати ОСОБА_7 звільнення від покарання з випробуванням, є передчасним і необґрунтованим.

Просить постанову судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про направлення засудженої ОСОБА_7 для відбування покарання за вироком суду від 26 січня 2009 року.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення захисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляцію, просив скасувати постанову суду та відмовити у задоволенні подання; пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечив доводи апеляції адвоката ОСОБА_6 , постанову суду вважає законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали справи за поданням та оглянувши матеріали особової справи на ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію адвоката ОСОБА_6 слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.323 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК в редакції 1960 року), вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Цим же вимогам мають відповідати ухвали та постанови суду першої інстанції.

Законним визнається вирок, постанова чи ухвала суду, коли вони постановлені за умови правильного застосування норм матеріального закону і дотримання при провадженні справи кримінально-процесуального закону.

Оскаржувана постанова суду таким вимогам не відповідає.

Відповідно до ч.5 ст.79 КК, у разі, коли звільнена від відбування покарання з випробуванням жінка відмовилася від дитини, передала її в дитячий будинок, зникла з місця проживання, ухиляється від виховання дитини, догляду за нею, не виконує покладених на неї судом обов`язків або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, суд за поданням контролюючого органу направляє засуджену для відбування покарання згідно з вироком суду.

Суд вказану норму закону застосував неправильно.

Покликання адвоката ОСОБА_6 на те, що суддя неповно дослідив всі обставини справи, однобічно та неповно розглянувши її, є обґрунтованими.

Дійсно, як передбачено положеннями ч.1 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), у разі ухилення засудженого від покладених судом обов`язків, кримінально-виконавча інспекція застосовує до засудженого застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

В подальшому, згідно ч.2 ст.166 КВК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, КВІ вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Як вбачається з постанови суддя в обґрунтування свого рішення послався виключно на матеріали перевірки від 17 серпня 2009 року, а також на пояснення співмешканця засудженої ОСОБА_9 , з чого зробив передчасний висновок про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на обліку в КВІ, безпідставно не з`являлася для періодичної реєстрації 03 серпня 2009 року, 07 вересня 2009 року та 05 жовтня 2009 року. Однак, поза увагою суду залишилось те, що в матеріалах справи відсутній такий документ, як письмове попередження ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

З постанови також не вбачається, чи суд першої інстанції перевіряв належність виконання ОСОБА_7 покладеного на неї вироком Коломийського міськрайонного суду від 26 січня 2009 року обов`язку повідомляти про зміну місця проживання. Зокрема, суду слід було оглянути матеріали особової справи на засуджену та пересвідчитись, чи дійсно працівниками КВІ перевірялась можливість зміни ОСОБА_10 місця свого проживання. Таким же чином судді слід було перевірити можливість перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, а також спростувати чи підтвердити наявність актового запису в документах органу РАЦС про її смерть, що б унеможливило повідомлення ОСОБА_7 причин своєї відсутності, однак цього не було зроблено. Судом не перевірялось, чи ОСОБА_7 притягалась до відповідальності за вчинення правопорушення, і чи вона ухилялась від виховання дітей і догляду за ними, як це випливає з положень ч.5 ст.79 КК.

Окрім цього, з мотивувальної частини постанови взагалі не вбачається, що суд дійсно досліджував матеріали особової справи, на основі яких орган виконання покарань зробив висновок про те, що ОСОБА_7 безпідставно не з`являлася для реєстрації в КВІ. Зокрема, судом першої інстанції не взято до уваги, що довідки із стаціонарних лікувальних закладів та з відділу РАЦС датовані серпнем 2009 року, а довідка СГІРФО про відсутність реєстрації ОСОБА_7 проживанням на території м.Коломиї видана ще у вересні 2009 року, а саме подання подане до суду в жовтні 2009 року. Таким чином, судом не взято до уваги дані з цих документів, які свідчить про недостовірне встановлення органом виконання покарання на момент внесення подання до суду обставин, за наявності яких засуджена могла би бути позбавлена можливості повідомити причини своєї неявки до органу КВІ.

Апеляційний суд зазначає, що хоча суд і послався на пояснення співмешканця засудженої - ОСОБА_9 про те, що з серпня 2009 року ОСОБА_7 перебувала на роботі в Республіці Польща, однак з метою повного та об`єктивного розгляду справи, суду слід було викликати та допитати вказану особу, однак цього не було зроблено.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази про те, що ОСОБА_7 викликалась до суду для розгляду подання щодо неї, і судовий розгляд відбувся без її участі. Апеляційний суд вважає, що оскільки у поданні ставилось питання про погіршення становища ОСОБА_7 , суду першої інстанції слід було повідомити не тільки її захисника, але і безпосередньо саму засуджену. Однак, цього не було зроблено, і колегія суддів вважає такі дії суду першої інстанції порушенням права ОСОБА_7 на захист. Окрім цього, як вірно зазначено у апеляції захисника, ОСОБА_7 навіть не надсилалась копія постанови Коломийського міськрайонного суду від 28 грудня 2009 року, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні докази.

Враховуючи всі вищеперелічені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено невиправдану однобічність та неповноту судового розгляду, що виразилось у неповному з`ясуванні обставин, що мали істотне значення для правильного вирішення справи, а також допущено порушення права засудженої ОСОБА_7 на захист, оскільки її не було повідомлено про розгляд справи і розглянуто справу без її участі. Такі порушення кримінального процесуального закону спричинили потягли застосування судом першої інстанції до ОСОБА_7 положень ч ч.5 ст.79 КК, що в сукупності з вище переліченими обставинами, дає апеляційному суду підстави для скасування постанови суду щодо ОСОБА_7 .

Колегія суддів зазначає, що оскільки при апеляційному розгляді справи встановлені істотні порушення судом першої інстанції кримінально-процесуального закону, які виключали ухвалення законної і справедливої постанови щодо ОСОБА_7 , а тому її слід скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, в ході якого слід ретельно дослідити всі зазначені вище апеляційним судом обставини, і з урахуванням отриманих доказів, винести законне і справедливе рішення.

За таких обставин, апеляція захисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366, 367, 368, 370, 374 КПК (в редакції 1960 року), п.п. 11, 15 розд.11 Перехідних положень КПК (в редакції 2012 року), колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляцію захисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2009 року щодо ОСОБА_7 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд іншим складом суду.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2