У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Скотаря А.В.,

суддів

Кривенди О.В., Мороза М.А.

розглянула
у судовому засіданні 19 липня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1. на вирок Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 27 грудня
2005 року.

Цим вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,

не судимого,

за ч. 2
ст. 364 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення
волі, за ч. 2 ст.
366 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК
України остаточно визначено 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено
від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

В апеляційному порядку справа не
розглядалася.

ОСОБА_1
визнано винним у тому, що він, працюючи на посаді начальника відділу культури
Дрогобицької районної адміністрації й, являючись службовою особою, умисно,
зловживаючи службовим становищем, в інтересах третіх осіб, всупереч інтересам
служби, із метою отримання з державного бюджету коштів у сумі 36 999 грн. 60
коп., 23 грудня 2004 року підписав завідомо неправдиві документи: довідки про
вартість виконаних ремонтних робіт по поточному ремонту та акти приймання
виконаних ремонтних робіт по поточному ремонту народного дому у с. Новий
Кропивник на суму 6 999 грн. 60 коп., музичної школи у с. Доброгостіві на суму
15 000 грн. та народного дому у м.
Дрогобичі на суму 15 000 грн., хоча станом на 4-9 березня 2005 року ці роботи
проведені не були, що спричинило тяжкі наслідки у виді заподіяння державному
бюджету збитків на загальну суму 36 999 грн. 60 коп.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений
ОСОБА_1посилається на однобічність і
неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи. Вважає, що в його діях немає складу злочину,
оскільки державі не була заподіяна шкода і цивільний позов не було заявлено.
Зазначає, що суд незаконно не закрив справу за ст. 7 КПК України, ст. 48 КК
України внаслідок зміни обстановки. Указує, що суд не в достатньої мірі
врахував пом'якшуючи його вину обставини. Просить скасувати судові рішення і
направити справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає.

З вироку убачається, що висновок суду про доведеність винуватостіОСОБА_1 у
вчиненні зазначених злочинів ґрунтується
на сукупності зібраних у справі доказів і є правильним.

Посилання у касаційній скарзі засудженого на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанції,
та їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 398 КПК України вони
перегляду в касаційному порядку не підлягають. Отже, при розгляді доводів
касаційних скарг колегія суддів виходить із фактичних обставин справи,
встановлених судом.

Твердження у скарзіОСОБА_1
про те, що в його діях відсутній склад зазначених злочинів, оскільки істотної
шкоди охоронюваним державним інтересам заподіяно не було, необґрунтовані і
спростовуються розглянутими у судовому засіданні доказами.

Так, сам засуджений ОСОБА_1не заперечував, що він, будучи
обізнаним, що жодних ремонтних робіт у Новокропивницькому і Дрогобицькому
народних домах та у Доброгостівській музичній школі проведено не було, підписав
довідки про вартість виконаних ремонтних робіт по поточному ремонту та акти
приймання виконаних ремонтних робіт, після чого Дрогобицьким відділенням
Державного казначейства у Львівській області на банківські рахунки КП
“Трембіта”, ТОВ “Криниця”, ТОВ “Дрогобицька ПМК-33” були перераховані кошти на
загальну суму 36 999 грн. 60 коп.

Ці його показання узгоджуються з показаннями свідків
ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.,ОСОБА_5. та інших, та об'єктивно підтверджуються
даними протоколів огляду місця події, виїмки та огляду речових доказів,
договорами про поточний ремонт, актами обстеження приміщень, платіжними
дорученнями та іншими матеріалами справи.

Дії засудженогоОСОБА_1 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК
України кваліфіковані правильно.

Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень
кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну
постановлених у справі судових рішень.

Що стосується призначеного ОСОБА_1. покарання, то при
вирішенні цього питання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, врахував
характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, дані про
його особу, обставини справи, які впливають на ступінь його відповідальності, у
тому числі й ті, на які посилається у скарзі засуджений, і обрав покарання, яке
є обґрунтованим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого та
попередження нових злочинів.

При цьому суд, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов до
обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_1. покарання нижче від
найнижчої межі, встановленої санкціями ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України,
та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Отже, передбачені ст. 398 ч. 1 КПК
України підстави для призначення справи щодоОСОБА_1 до касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги засудженогоОСОБА_1 відмовити.

С у д д
і :

Кривенда О.В.
Мороз М.А.
Скотарь А.В.