Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/705/15-к
Провадження № 1 кп /299/119/ 15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.05.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів кримінальне провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000048 від 15.01.2015 року) по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, розлученого, водія автобуса у ФОП ОСОБА_7 , раніше не судимого,

за ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2014 року, близько 16 години, ОСОБА_4 , знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , безпідставно затіяв сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 , де в прохожій кімнаті, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, схопив останню лівою рукою за праву руку в області плеча та наніс їй долонею правої руки декілька ударів по обличчю та один удар ногою по правій нозі, після чого ОСОБА_6 вирвавшись від нього вибігла на вулицю.

В подальшому, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні діяння підійшов до ОСОБА_6 , яка перебувала на вулиці Шевченка, біля будинку №6 в с. Підвиноградів та схопив лівою рукою останню за праву руку в області плеча і наніс їй долонею правої руки декілька ударів по обличчю та один удар ногою по правій нозі, у зв`язку з чим остання впала на землю опершись ліктями рук в тверду поверхню землі, а ОСОБА_4 схопив її за волосся та почав тягнути за собою, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді синців шкірних покровів в ділянці правої лопатки, в ділянці правого плечового суглобу, обох ліктьових суглобів по зовнішньо-задній поверхні, в ділянці правого кульшового суглобу та в ділянці правого гомілково-ступеневого суглобу, що підтверджуються висновком судово-медичного експертизи № 40 від 26 січня 2015 року та згідно п. 2.3.2. «б» «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом № 6» МОЗ України від 17.01.1995 р. кваліфікуються як легке тілесне пошкодження, що не спричинили короткочасний термін розладу здоров`я.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину заперечив та показав, що 29.12.2014 року прийшов з роботи додому, підійшов до внука ОСОБА_8 і почав з ним говорити. Однак його колишня жінка потерпіла по справі подумала, що він наговорює на неї. З цього приводу між ними почалася сварка, під час якої він жодних тілесних ушкоджень жінці не носив. На це прийшла їх донька ОСОБА_9 , забрала сина ОСОБА_8 та пішла до іншої кімнати. Після цього колишня жінка почала агресивно поводитися, кричати, взяла до рук ніж і вибігла на двір. Він вийшов за жінкою на двір і просив її заспокоїтися. Однак вона не заспокоювалася, а продовжувала кричати та кликати сусідів і вийшла на вулицю. Він вийшов за нею, взяв її заруку і потягнув її у двір, від чого вона втратила рівновагу та впала на землю. Жодних інших тілесних ушкоджень їй не наносив. Тоді до нього підійшов син ОСОБА_10 і затягнув його у двір. Після цього колишня жінка зателефонувала своєму брату ОСОБА_11 , який згодом приїхав та викликав голову села.

02.01.2015 р. колишня жінка була у травматолога, та травматолог їй сказав, що через те, що у неї була зламана нога 3 роки тому, вона інколи болить.

Обвинувачений зазначив, що потерпіла його обмовляє, оскільки 13.10.2014 р. вони розлучилися. Причиною розлучення було те, що жінка зловживала алкоголем. Він на протязі 6-ти років працював за кордоном, висилав додому гроші, а жінка всі гроші витратила.

Після розлучення вони продовжують проживати разом у будинку по АДРЕСА_1 . Разом з ними у вказаному будинку проживає їх син ОСОБА_10 , донька ОСОБА_12 з внуком ОСОБА_8 та його мати ОСОБА_13 .

Заявлений цивільний позов заперечував.

Однак у подальшому обвинувачений вину визнав частково та показав, що 29.12.2014 р. вдома дійсно наніс дружині декілька ударів лодонею по обличчю та кричав на неї. Свої дії пояснив тим, що дружина його провокувала тримаючи в руках ніж.

На вулиці він колишню дружину не бив, а тільки штовхнув.

Цивільний позов заперечує з тих мотивів, що колишня жінка не має морального права вимагати від нього гроші, оскільки коли вона травмувала ногу, вони вже перебували у неприязних відносинах, однак незважаючи на це він оплатив вартість лікування та доглядав за нею на протязі декількох місяців, коли вона була лежача.

Із запропонованою прокурором мірою покарання погоджується.

Незважаючи на часткове заперечення обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), що йому інкриміновано, його вина доводиться показами потерпілої та свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що обвинувачений її колишній чоловік, з яким вони розлучилися через іншу жінку, однак продовжують проживати в будинку в с.Підвиноградів з дітьми ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та свекрухою. Того дня, 29.12.2014 р. колишній чоловік прийшов додому, підійшов до внука ОСОБА_8 і почав говорити йому нецензурні слова про неї. Після цього він обізвав її нецензурними словами. Уникаючи сварки вона вийшла на кухню. Однак чоловік продовжував її обзивати, вибіг із спальні і почав її бити. Вдарив декілька разів долонею правої руки по обличчю. Після цього наніс їй ногою удар по правій нозі нижче коліна. Тоді вона вибігла на двір, а потім на вулицю і зайшла до сусідки ОСОБА_14 . Після цього на вулиці чоловік ще декілька разів вдарив її та копнув по нозі від чого вона впала, а чоловік ще потягнув її за волосся. Після син ОСОБА_10 забрав чоловіка у двір, а вона подзвонила братові. Коли приїхав брат, він викликав голову села. В той день чоловік був дуже роздратований, на автобусі він не їздив і був п`яний.

Також потерпіла зазначила, що заявлений цивільний позов до обвинуваченого про стягнення 551 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної підтримує. На лікування вона витрачала гроші, купувала ліки, на підтвердження чого надала копію чеків. Крім того неправомірними діями їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінила у 5000 грн.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що вона проживає по сусідству в с.Підвиноградів. В той день чула крики від сусідів. Вийшла на двір і побачила, що ОСОБА_16 штовхався із сином ОСОБА_10 . Після ОСОБА_17 і сказала, що її побив колишній чоловік. Після прийшов брат ОСОБА_18 , і вона побувши декілька хвилин, пішла до себе до дому. Сама свідком бійки не була, а тільки чула зі слів сусідки ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні показала, що вона проживає в с.Підвиноградів. 29.12.2014 р. вона перебувала вдома в АДРЕСА_2 . До неї додому приблизно в 16.00 год. прийшла сусідка ОСОБА_21 , мати ОСОБА_16 , яка була перелякана, тряслася і сказала, що дожила до того, що її син з невісткою б`ються. Після цього прийшла ОСОБА_22 і сказала, щоб вона йшла до них. Однак вона до ОСОБА_23 відразу не пішла, бо заспокоювала бабу, дала їй ліків.

Після вона вийшла на вулицю і бачила як ОСОБА_24 впала на вулицю, але від чого не розгледіла. ОСОБА_19 їй казала, що її вдарив ОСОБА_16 , від чого вона впала. На її думку ОСОБА_16 був випивший.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що обвинувачений ОСОБА_16 та потерпіла ОСОБА_19 її батьки. Вона проживає в АДРЕСА_1 разом з батьками, сином ОСОБА_8 , братом ОСОБА_10 та бабусею.

29.12.2014 року після обіду додому прийшов батько, пішов у спальну кімнату, де на той момент перебував син ОСОБА_8 , підійшов до нього та почав йому наговорювати на матір нецензурними словами. На зауваження батько взяв матір за руку та декілька разів лодонею правої руки вдарив матір по обличчю та ногою по нозі. Після цього вона з братом почали заспокоювати батька. Після цього мати пішла на двір, а вона взяла сина і пішла до іншої кімнати. Події, які після відбувалися на дворі та вулиці вона особисто не бачила.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показала, що вона сусідка ОСОБА_23 . 29.12.2014 р. вона прийшла з роботи та почала поратися по господарству. Приблизно в 16.00 год. до них додому зайшла ОСОБА_19 і просила вплинути на її колишнього чоловіка, який її побив. Її чоловік відмовився втручатися і сказав, щоб розбиралися самі без нього. Однак вона згодом вийшла на двір, а потім і на вулицю за ОСОБА_19 та побачила, як на вулиці до ОСОБА_26 підійшов її колишній чоловік ОСОБА_16 і між ними зав`язалася боротьба, вони один одного штовхали і в результаті ОСОБА_26 впала на вулицю. Вона дуже перелякалася, бо таке бачила вперше, однак підійшла до ОСОБА_26 , дала їй руку та допомогла встати на ноги. Після цього їх син ОСОБА_10 забрав ОСОБА_16 у двір.

Свідок ОСОБА_27 у судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_16 та потерпіла ОСОБА_19 його батьки та скористався правом наданим ст.63 Конституції України не свідчити проти близьких родичів.

Не дивлячись на часткове визнання своєї вини в скоєнні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його вина також стверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, а саме:

- рапортом ДІМ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_28 від 14.01.2015 р., згідно якого в ході розгляду матеріалів СО № 24 від 02.01.2015 року по факту спричинення гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, мешк. АДРЕСА_1 тілесних ушкоджень, - було зроблено відповідний висновок від 02.01.2015 року.

Згідно з висновку спеціаліста № 5 від 08.01 .2015 року, виданого судово-медичним експертом Виноградівського районного бюро СМЕ ОСОБА_29 гр. ОСОБА_6 отримала легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний термін розладу здоров`я, що свідчить про наявність у даній події ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а.с.7);

- заявою ОСОБА_6 від 02.01.2015 р. на ім`я начальника Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області, згідно якої просить прийняти міри до колишнього чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , який 29.12.2014 р. приблизно о 16.00 год. ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою та наніс їй декілька ударів по обличчю (а.с.13);

- рапортом оперативного чергового Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_30 , згідно якого 02.01.2015 року о 14.20 год. по телефону 102 надійшло повідомлення від лікаря травматологічного відділення ЦРЛ ОСОБА_31 , про те, що 02.01.2015 року о 14.00 год. за меддопомогою з діагнозом: "забій, побої, підшкірні крововиливи тулуба та кінцівок", звернулася ОСОБА_6 , 1965 р.н., непрацююча, мешканка АДРЕСА_1 , яка дані т/у отримала 29.12.2014 року близько 21.00 год., по місцю проживання, від свого чоловіка ОСОБА_4 1965 р.н., водій ПП "Фурман" м. Виноградів, проживають разом, який вчинив з нею сварку, під час якої побив її (а.с.12);

- висновком експерта №404 (вих. №108 від 26.01.2015 р.), згідно якого у ОСОБА_6 , 1965 р.н. мали місце тілесні пошкодження у вигляді: синців шкірних покровів в ділянці правої лопатки, в ділянці правого плечового суглобу, обох ліктьових суглобів по зовнішньо-задній поверхні, в ділянці правого кульшового суглобу та в ділянці правого гомілково-ступневого суглобу.

Дані тілесні пошкодження виникли внаслідок дії тупого предмету, яким могла бути стиснута в кулак рука, обута нога чи інші подібні предмети при нанесенні ударів ними , при цьому вона могла знаходитися в будь-якому положенні, повернутою травмованими ділянками тіла до травмуючого предмету.

Яких-небудь тілесних пошкоджень, які б виникли внаслідок вільного падіння з висоти власного зросту на тверду поверхню - не виявлено.

Описані вище тілесні пошкодження не спричинили розладу здоров`я і по цій ознаці згідно п.2.3.2 «б» "Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень", затверджених "Наказом № 6" МОЗ України від 17.01.95 р. кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасний термін розлад здоров`я (а.с.36-37);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2015 року за участі потерпілої ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 показала, де і як обвинувачений ОСОБА_6 наносив їй тілесні ушкодження (а. с. 52-64).

Суд відкидає доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що на вулиці не завдавав ударів потерпілій ОСОБА_6 , оскільки такі спростовані показами потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_25 , які особисто бачили, як обвинувачений ОСОБА_4 29.12.2014 р. наносив тілесні ушкодження потерпілій. Зокрема свідок ОСОБА_25 показала, що обвинувачений був роздратований, кричав на потерпілу, хапав її за руки і вона бачила, як потерпіла впала і після цього син ОСОБА_32 забрав обвинуваченого у двір, а вона допомогла встати потерпілій із землі.

Крім того свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_20 хоч і не були безпосередніми свідками нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій, однак ствердили, що під час зазначених подій бачили особисто потерпілу, яка перебувала у переляканому стані, плакала та просила про допомогу та повідомила, що під час сварки її побив колишній чоловік обвинувачений ОСОБА_33 .

Показання потерпілої та свідків є послідовними, узгоджуються як між собою, так з іншими матеріалами справи.

Свою чергу показання обвинуваченого є непослідовними та суперечливими. Оскільки при дачі пояснень він категорично заперечував факт нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, піддавав під сумнів об`єктивність експертизи, проведеної з його слів через місяць після подій. Однак з матеріалів справи вбачається, що факт наявності у потерпілої тілесних ушкоджень зафіксовано наявними у справі доказами після подій 29.12.2014 р. рапортом травматолога від 02.01.2015 р. (а.с.12). Крім того потерпіла була освідувана 02.01.2015 р., що стверджується змістом висновку спеціаліста від 08.01.2015 р. (а.с.8-9), тобто фактично через декілька днів після обставин подій 29.12.2014 р. Отже доводи обвинуваченого, що у потерпілої на момент проведення експертизи не могли залишитися тілесні ушкодження, а отже висновок є сумнівним спростовується матеріалами справи.

За вказаних обставин суд вважає, що частково заперечуючи як вину так і факт нанесення тілесних ушкоджень обвинувачений реалізує своє конституційне право на захист.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку та прийняв наступне рішення.

Суд вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце. Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України умисне легке тілесне ушкодження. Обвинувачений винний у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані особистості на обліку у лікаря психіатра та нарколога на Д обліку не перебуває, перебуває на Д обліку у лікаря - фтизіатра з 12.05.2010 р. (а.с. 78), характеризується посередньо (а.с.76), раніше не судимий (а. с. 79 зв.).

За таких обставин, беручи до уваги характеристику обвинуваченого та інші обставини справи, до нього необхідно обрати покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано її дії у вигляді штрафу, і таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення 551 грн. майнової шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов мотивовано тим, що 29.12.2014 р. обвинувачений спричинив їй легкі тілесні ушкодження, її визнано потерпілою. в результаті протиправних дій обвинуваченої зазнала матеріальних збитків, які складаються з витрат на лікування та моральних страждань. На обґрунтування понесених матеріальних долучено копії розрахункових чеків від 08.01.2015 р. на суму 328,62 грн. та від 13.01.2015 р. на суму 222,60 грн.

Понесені моральні страждання мотивує тим, що порушений звичний ритм життя, вона перенесла біль, має страх за життя.

Вирішуючи заявлений цивільний позов суд виходить з того, що статтею 55 Конституції України закріплене право громадян на судовий захист від протиправних посягань. Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст.1166 1167, 1168 ЦК України, матеріальна та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

На підтвердження понесених витрат на лікування потерпілою надано копії розрахункових чеків від 08.01.2015 р. на суму 328,62 грн. та від 13.01.2015 р. на суму 222,60 грн. на придбання ліків, сума яких становить заявлене потерпілою 551 грн. вказані докази є належними та допустимими і позов в цій частині підлягає задоволенню.

Доводи захисника про те, що у справі відсутні направлення та призначення лікаря на придбання ліків не спростовують факт придбання ліків на лікування, а відтак до уваги не приймаються.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що у зв`язку із спричиненням тілесних ушкоджень потерпіла зазнала душевного болю, який полягає в морально-психічних стражданнях, які вона перенесла.

За загальним правилом розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Всі вищенаведені обставини в дотримання вимог ст.23 ЦК України враховуються судом при з`ясуванні питання про обґрунтованість заявленого позивачем розміру моральної шкоди. Тому на підставі всього вищенаведеного, керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає, що вимогу про стягнення моральної шкоди завданої злочином у заслуговує на увагу частково, оскільки є завищеним. Вимоги цивільного позову в цій частині підлягають до задоволення частково у розмірі 2500 грн.

Доводи обвинуваченого про те, що потерпіла не має права вимагати від нього гроші, оскільки коли вона травмувала ногу, вони вже перебували у неприязних відносинах, однак незважаючи на це він оплатив вартість лікування та доглядав за нею на протязі декількох місяців, коли вона була лежача, характеризують відносини між ними у минулому, і суті справи не стосуються.

Речові докази не визнавалися.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 94, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , код НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 551 гривень матеріальної шкоди та 2500 гривень моральної шкоди, а всього 3051 гривень.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1