суддів Судової палати Верховного Суду України
справах у складі:
головуючого, судді
суддів
Заголдного В.В. та Лавренюка М.Ю.
засудженої та
розглянула в судовому засіданні 24 квітня
2008 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням прокурора на
вирок Апеляційного суду Донецької області від 21 листопада 2007 року, яким
засуджено:

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

неодноразово
судимого, останнього разу -

26.05.2000
р. за ч. 3 ст. 140 і ч. 3 ст. 142 КК України

1960
р. на вісім років позбавлення волі з конфіскацією

всього майна, яке є його власністю, умовно достроково

звільненого
4.05.2005 р. на один рік одинадцять місяців і двадцять три дні,

за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на
чотирнадцять років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
яке є його власністю, за ч. 4 ст. 187 КК України на дванадцять років з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ст. 304 КК України на три
роки позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
призначено чотирнадцять років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків йому призначено остаточне покарання - п'ятнадцять років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

неодноразово судимого, останнього разу

- 27.12.2000 р.
за ст. 102, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 144

і ч. 2 ст. 206 КК
України 1960 р. на п'ять років

шість місяців
позбавлення волі з конфіскацією всього

майна, яке є його
власністю,

за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на
чотирнадцять років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
яке є його власністю, за ч. 4 ст. 187 КК України на дванадцять років з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів йому призначено остаточне покарання -
чотирнадцять років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
яке є його власністю;

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

немаючу судимості,

за ч. 4 ст. 187 КК України з застосуванням
ст. 69 КК України три роки позбавлення волі;

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_4,

немаючу судимості,

за ч. 3 ст. 185 КК України три роки
позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбування
покарання з випробуванням на один рік іспитового строку.

Суд
визнав, що ОСОБА_3 запропонував, аОСОБА_4, ОСОБА_1 і ОСОБА_5 погодились учинити
крадіжку. Достеменно знаючи про неповнолітній вік ОСОБА_5, ОСОБА_3, обіцяючи їй
матеріальні блага, переконав узяти участь у цьому злочині і в такий спосіб
утягнув неповнолітню у злочинну
діяльність.

Одержавши
інформацію від ОСОБА_1 про можливість заволодіння майном у будинку її знайомого
ОСОБА_6., який мешкав у АДРЕСА_1, ОСОБА_3 іОСОБА_4, вирішили вчинити напад
наОСОБА_6 і не посвятили про свою домовленість ОСОБА_5 й ОСОБА_1.

Як і домовлялись,
вночі 2 лютого 2006 року ОСОБА_5, познайомившись із ОСОБА_6, і перебуваючи у
його будинку, подала умовний сигнал, відчинила вхідні двері озброєним
бейсбольними бітами ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які залишили ОСОБА_1 спостерігати з
автомобіля на вулиці, зайшли до спальної кімнати потерпілого, вчинили розбійний
напад на нього, під час якого почерговими ударами бітами по голові умисно вбили
його і заволоділи майном, грошима на загальну суму 31.165 грн.

У
касаційному поданні прокурор просить скасувати вирок у зв'язку з
призначенням засудженим надмірно м'яких покарань. Твердить, що суд не в повній мірі врахував
ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини справи й особи
винуватих.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, який частково підтримав
доводи касаційного подання, виступи засудженої ОСОБА_1 та її захисника - адвоката
ОСОБА_2 щодо відмови у задоволенні касаційного подання, думку прокурора
стосовно скасування вироку в частині засудження ОСОБА_5 і ОСОБА_1., оскільки
лише їм призначено надмірно м'які покарання і в решті вирок залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів не вбачає підстав для задоволення касаційного подання прокурора.

Свої висновки про
винуватість ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_1 і ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, за які їх
засуджено, суд, як видно з вироку, побудував на тих даних, що містяться у протоколах огляду місця
події, виїмки, і на висновках судово-медичних експертиз про кількість, характер
і локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених на трупі потерпілогоОСОБА_6. В
основу вироку суд поклав показаннях засуджених про те, що вони дійсно мали
попередню домовленість заволодіти майном потерпілого. Спосіб виконання
задуманого ОСОБА_3 з ОСОБА_4 змінили і, скориставшись тим, що ОСОБА_5, відкрила
їм вхідні двері будинку потерпілого і показала де саме знаходиться господар,
удвох напали на нього та позбавили життя.

Ураховуючи це і
беручи до уваги конкретні дії, які виконували засуджені, зокрема ОСОБА_1, суд
визнав її винуватою у крадіжці, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - в розбійному
нападі, а перших двох ще й в умисному вбивстві потерпілого.

Зазначені докази
і висновки суду щодо юридичної оцінки дій кожного з засуджених у касаційному
поданні не оспорюються і під сумнів не ставляться.

Вважати, що суд
призначив надмірно м'які
покарання засудженим, як про це стверджується в касаційному поданні, колегія
суддів підстав не виявила.

З мотивувальної
частини вироку вбачається, що суд урахував характер і ступінь злочинів, які
вчинили винуваті, всі дані, які їх характризують, фактичну роль кожного при
здійсненні злочинів і конкретний обсяг злочинних дій, вчинений кожним. Були
враховані також обставини, що пом'якшують відповідальність засуджених, зокрема
щире каяття ОСОБА_5 й ОСОБА_1. Перша з них - неповнолітня, її було втягнуто у
злочинну діяльність. Друга вперше притягається до кримінальної відповідальності
і характеризується позитивно. Тому рішення суду про призначення покарання
ОСОБА_5 з застосуванням ст. 69 КК України, а так само звільнення ОСОБА_1 від
відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням є обгрунтованим.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання
прокурора залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Донецької області
від 21 листопада 2007 року щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 - без
зміни.

Судді:

Редька
А.І. Лавренюк
М.Ю. Заголдний
В.В.