Справа № 751/1756/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/319/2015
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ЧВК-44 ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що за час відбуття покарання засуджена не зарекомендувала себе з позитивної сторони: до праці ставилась посередньо, відсоток виконання денного завдання мала нижчий за середньо бригадний, не приймала участі в безоплатних роботах по благоустрою установи та прилеглої території, поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт із забезпечення установи продовольством; немає жодного заохочення та має 3 стягненення.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджена ОСОБА_8 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить переглянути ухвалу Новозаводського районного суду та застосувати щодо неї положення ст. 81 КК України, звільнивши умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні заохочення оскільки на даний час у виправному закладі вони не надаються . Зазначає, що наявна характеристика не відповідає дійсності є шаблонною в той час як майстри виробництва можуть надати протилежну тій, яку врахував суд в своєму рішенні.

Заслухавши доповідача, думку засудженої ОСОБА_8 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила застосувати щодо неї умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, представника ЧВК 44, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, суд при розгляді подання дотримався вказаних вимог Закону, належним чином дослідив наявність необхідних умов для умовно-дострокового звільнення засудженої та обґрунтував свою відмову у задоволенні подання переконливими доводами.

При цьому, розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд достатньо перевірив сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та особу засудженої в цілому.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 була засуджена 04 червня 2014 року вироком Іллічівського міського суду Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 01.04.2014 року та покарання призначеного цим вироком, остаточно визначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання рахується з моменту затримання з 29 серпня 2009 року, кінець строку покарання визначено 05.07.2015 року. Отже, на момент розгляду клопотання, ОСОБА_8 відбула, встановлену частину строку покарання, відповідно до ч.3 ст. 81 КК України.

Під час апеляційного перегляду та в ході судового розгляду в суді першої інстанції було достеменно встановлено, що ОСОБА_8 не довела своєю сумлінною поведінкою, що стала на шлях виправлення та може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.

З характеристики ОСОБА_8 в Чернігівській виправній колонії № 44 утримується з 08.09.2014 року. Розподілена до відділення № 11, працевлаштована до швейного виробництва установи швачкою, до праці ставилась посередньо. У період з 08.10.2014 року по 23.12.2014 року засуджена перебувала у слідчому ізоляторі м. Одеси, де до праці не залучалась. По поверненню до установи розподілена до відділення № 4, працевлаштована до швейного виробництва установи швачкою, до праці продовжує ставитися посередньо, працює під контролем майстра, відсоток виконання денного завдання залишається нижчим за середньобригадний. За час відбування покарання характеризується негативно, вимоги встановленого режиму відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку порушує, за що на неї було накладено 3 стягнення, два з яких погашені у встановленому законом порядку. Заохочення не оголошувались. За характером особа емоційна, запальна, вимоглива. У взаємовідносинах з іншими засудженими не користується авторитетом, підтримує стосунки з засудженими негативної спрямованості, агресивно реагує на зауваження. Участь у роботі самодіяльних організацій засуджена не приймає, не проявляє соціально-корисну активність в організації роботи самодіяльних організацій.

З вищевикладеного вбачається, що доводи апеляційної скарги засудженої про те, що вона сумлінно працює є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

15.01.2015 року комісією установи розглядалось питання застосування зміни умов триманні згідно ст. 100, 101 КВК України засудженій відмовлено, так як засуджена не стає на шлях виправлення.

15.01.2015 року комісією установи розглядалось питання застосування заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України комісією відмовлено, так як засуджена не стає на шлях виправлення.

З врахуванням досліджених матеріалів особової справи щодо ОСОБА_9 та вищевикладених доводів, колегія суддів приходить до висновку, що засуджена відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, враховуючи те, що ОСОБА_8 з позитивного боку себе не зарекомендувала, порушувала вимоги режиму відбування покарання, раніше звільнялась умовно-достроково, належних висновків для себе не зробила, а отже не має впевненості у її подальшій право слухняній поведінці, тому підстави для умовно-дострокового звільнення згідно з вимогами статті 81 КК України відсутні.

Таким чином, ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є законною, та такою, що відповідає вимогам Кримінально-виконавчого кодексу України та чинному Кримінальному процесуальному кодексу України.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час розгляду матеріалів справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 81 КВК України, ст. ст. 404, 405, 407, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4