Справа №1-297/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 04
травня 2007 року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області

під головуванням
судді Клок О.М.

за участю
секретаря Мартинюк О.Г.

прокурора
Ткачука М.М.

захисника -
адвоката ОСОБА_1

потерпілого
ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про
обвинувачення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, народився та мешкає АДРЕСА_1,
громадянин України, освіта середня-спеціальна, неодружений, не працює, судимий
вироком Луцького міськрайонного суду від 06 квітня 2004 року за ст.ст. 185 ч.І,
185 ч.3, 70 ч.І КК України на 3 роки позбавлення волі; звільнений 19 квітня
2006 року згідно постанови Рівненського районного суду від 12 квітня 2006 року
умовно-достроково на 10 місяців,-

у вчиненні злочинів,
передбачених ст.ст. 187 ч.2, 296 ч.2 КК України;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, народився та мешкає АДРЕСА_1,
громадянин України, освіта середня-спеціальна, одружений, має на утриманні
малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, не працює, в силу ст. 89 КК
України судимості не має, -

у вчиненні
злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.2, 296 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудні ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, 3 червня 2006 року, близько 22 год., перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, в парку, поблизу дискобару «Шанс» в с.м.т. Торчин
Луцького району, діючи гррупою осіб керуючись, мотивом явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нанесли ОСОБА_2 ряд
ударів по голові та тулубу, заподіявши тим самим потерпілому тілесні ушкодження,
що за ступенем тяжкості відносяться до легких, які спричинили короткочасний
розлад здоров'я. При цьому був пошкоджений годинник «Сітізен» вартістю 45 грн.,
належний ОСОБА_2.

Припинивши хуліганські дії, які полягали в нанесенні ударів потерпілому,
підсудні ОСОБА_4, а
ОСОБА_3 повторно, керуючись корисливими мотивом та метою, діючи за попередньою
змовою групою осіб, відкрито викрали майно ОСОБА_2, а саме, ОСОБА_3 заволодів
срібним ланцюжком та хрестиком, знявши їх з потерпілого, а ОСОБА_2 заволодів
гірським велосипедом «ROMET» та трьома
кроликами. Своїми діями підсудні спричинили
потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 580 грн.

В судовому засіданні підсудні свою вину у вчиненому
визнали повністю, а фактично частково.

Так підсудний ОСОБА_3
показав, що за вказаних обставин місця і часу він розпивав
алкогольні напої разом з ОСОБА_4 До них приєднався ОСОБА_2 В ході розмови
потерпілий обізвав його, у зв'язку з чим він дуже обурився та наніс удар рукою
в обличчя, від якого ОСОБА_2 впав. Коли потерпілий лежав на землі, то вони
разом з ОСОБА_4 наносили удари потерпілому. Після того, як вони перестали бити
потерпілого, який лежав, він нагнувся до ОСОБА_2 і зняв цепочку з хрестиком.
ОСОБА_4 забрав велосипед, який стояв неподалік, на велосипеді також була сумка
з кроликами. Підсудний ствердив, що намір заволодіти майном потерпілого виник
через певний проміжок часу після того, як вони з ОСОБА_4 перестали бити ОСОБА_2
У вчиненому розкаюється.

Підсудний ОСОБА_4 підтвердив показання підсудного ОСОБА_3 і повідомив, що
після того, як ОСОБА_3 вдарив потерпілого кулаком в обличчя і той впав, він
також наніс ОСОБА_2 один чи кілька ударів. Коли вони перестали бити
потерпілого, через певний проміжок часу ОСОБА_3 нагнувся до ОСОБА_2 і зняв
цепочку, а він забрав велосипед і кроликів, які пізніше продав свідку ОСОБА_5
Велосипед і кроликів разом з ОСОБА_3 завезли до ОСОБА_5, однак ОСОБА_3, не
чекаючи на ОСОБА_5 пішов. У вчиненому щиро розкаюється.

Зважаючи на часткове визнання своєї вини підсудними, їх винуватість у вчиненні
інкримінованих діянь повністю доведена дослідженими в судовому засіданні
доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_2 суду показав, що дійсно за заначених обставин місця
і часу, в ході розмови ОСОБА_3 вдарив його кулаком в обличчя, від якого він
впав, після чого його почали бити обоє підсудних. Хто і куди наносив удари
сказати не може, оскільки прикривав обличчя руками. Через деякий час, коли його
перестали бити і він лежав на землі, до нього нагнувся ОСОБА_3 і зняв цепочку з хрестиком.
Після цього він підвівся і втік. Претензій до підсудних не має.

Свідок ОСОБА_5 підтвердила той факт, що підсудний ОСОБА_4 приніс продати
велосипед та кроликів.

Згідно висновку судово-медичної експертизи (а.с.22-24) потерпілому ОСОБА_2
були заподіяні за ступенем тяжкості легкі тілесні ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи підсудний ОСОБА_4
міг і може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.99-100),
тобто є осудним.

За таких обставин суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів
явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка
полягала в нанесенні потерпілому ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, що
спричинили короткочасний розлад здоров'я, вчиненому групою осіб, і кваліфікує
дії підсудних за ст.296 ч.2 КК України.

Однак, суд виключає з обвинувачення підсудних таку ознаку як винятковий
цинізм, оскільки, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 постанови
№ 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство»,
хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані
дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад
проявом безсоромності, чого у даному випадку не було.

Разом з тим, оскільки в суді встановлено, що тілесні ушкодження підсудні
заподіяли потерпілому в ході хуліганських дій, а майном ОСОБА_2 відкрито
заволоділи через певний проміжок часу, суд приходить до висновку, що корисливий
мотив і мета виникли у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 лише після побиття потерпілого, а
тому суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікації дій підсудний
з ст. 187 ч. 2 КК України на ст. 186 ч. 2 КК України і вважає їх винуватість у
вчиненні відкритого викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб,
а ОСОБА_3 - повторно, доведеною.

Про змову на вчинення грабежу групою осіб свідчить
узгодженість дій підсудних, спрямовану на заволодіння чужим майном, як під час вчинення даного злочину, так і той

факт, що після вчинення злочину вони разом несли викрадене до свідка
ОСОБА_5 щоб продати.

Суд виключає з обвинувачення підсудного ОСОБА_3 такі обтяжуючі обставини
покарання як вчинення злочину повторно, вчинення злочину за попередньою змовою
групою осіб, а підсудному ОСОБА_4 - вчинення злочину за попередньою змовою
групою осіб, оскільки дані обставини є кваліфікуючими.

Призначаючи підсудним ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість
вчинених злочинів, один з яких відносяться до середньої тяжкості, інший є
тяжким, особу винних та конретні обставини справи.

Обставиною, що обтяжує покарання обох підсудних є вчинення ними злочину в
стані алкогольного сп'яніння.

Так, підсудний ОСОБА_4 судимості не має, позитивно характеризується за
місцем роботи, має на утриманні малолітню дочку та батьків пенсіонерів,
обставинами, що пом'якшують його покарання є щире розкаяння, активне сприяння
розкриттю злочину, повне добровільне відшкодування завданих злочином збитків, а
потерпілий просив не позбавляти волі ОСОБА_4

За таких обставин суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування
покарання, тому застосовує щодо нього ст. 75 КК України.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_4 негативно характеризується за місцем
проживання, хоч і не судимий, однак раніше притягувався до кримінальної
відповідальності, суд встановлює йому максимальний іспитовий строк,
передбачений ст. 75 ч. З КК України.

Обставинами, що пом'якшують покарання ОСОБА_3 є щире розкаяння, активне
сприяння розкриттю злочину, повне добровільне відшкодування завданих злочином
збитків, а потерпілий просив не позбавляти волі підсудного.

Разом з тим, ОСОБА_3 негативно характеризується за місцем проживання,
раніше засуджувався за вчинення в тому числі і тяжкого злочину, відбував покарання
в місцях позбавлення волі, однак після звільнення на шлях виправлення не став і
в період невдбутої частини покарання знову вчинив злочини середньої тяжкості і
тяжкий.

Тому суд приходить до висновку про неможливість виправлення і перевиховання
ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства.

Судові витрати
по справі суд стягує з підсудного ОСОБА_4

Речові докази по справі слід залишити за належністю потерпілому ОСОБА_2
(а.с.14).

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст.296 ч. 2 та ст.
186ч.2 КК України, і призначити покарання:

за ст. 296 ч. 2
КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

за ст. 186 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки
б(шість) місяців;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 4(чотири) роки б(шість)
місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання,
призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за
вироком Луцького міськрайонного суду від 06.04.2004 року і остаточно визначити
ОСОБА_3 до відбування 5(п'ять) років позбавлення волі.

Строк відбування
покарання ОСОБА_3 рахувати з 25.06.2006 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу
залишити попередній -взяття під варту.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст.296 ч. 2 та ст.
186ч.2 КК України, і призначити покарання

за ст. 296 ч. 2
КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

за ст. 186 ч. 2
КК України у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 4(чотири) роки позбавлення
волі.

В сток відбуття
покарання зарахувати термін перебування ОСОБА_4 під вартою з 16.06.2006 року по
16.11.2006 року.

На підставі ст.ст. 75, 76 ч.І п.п.2,3,4 КК України звільнити ОСОБА_4 від
призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку
тривалістю З (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов'язки, а саме:

не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи;

повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця свого
проживання, роботи;

періодично
з'являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити
попередній - підписку про невиїзд.

Судові витрати за проведення експертизи в сумі 141 (сто сорок одна) грн. 21
коп. стягнути з ОСОБА_4
в доход держави.

Речові докази по
справі залишити за належністю потерпілому ОСОБА_2

Апеляція на вирок може бути подана до Апеляційного суду Волинської
області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а ОСОБА_3 - в той
ж строк з моменту отримання копії вироку, через Луцький міськрайонний суд.