АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

27 січня 2015 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження №0000599 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та який, в силу ст. 89 КК України, не має судимостей,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, повернутий прокурору Дніпропетровської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері, для усунення виявлених недоліків,

за участю прокурора ОСОБА_8 .

В апеляції прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор посилається на те, що органом досудового розслідування в обвинувальному акті зазначено фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, зокрема зазначено час (15.10.2014 приблизно о 12 год. 45 хв.), місце (на зупинці тролейбуса №20 Теремок, навпроти будинку № 19 по проспекту Миру м. Дніпропетровська), спосіб вчинення злочину (шляхом купівлі та тримання наркотичних засобів при собі), однак судом першої інстанції не взято до уваги, що 15.10.2014 обвинуваченим ОСОБА_7 одним діянням фактично вчинено два злочини (ідеальна сукупність злочинів), які органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 та за ч. 2 ст. 307 КК України, тобто обвинуваченим одночасно придбано наркотичний засіб - опій ацетильований, масою не менше 0,1169 г., як з метою збуту так і без мети збуту. Після чого, частину раніше придбаного особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений - опій ацетильований, масою 0,0659 г. обвинувачений незаконно реалізував, а іншу частину масою 0,0510 г., став незаконно зберігати при собі, без мети збуту до 16 год. 10 хв. 15.10.2014. Крім того прокурор зазначає, що реєстр матеріалів досудового розслідування як процесуальний документ фіксування кримінального провадження є інформаційним додатком до обвинувального акта, містить формально-довідкові відомості про рух та процесуальні джерела доказів, а також забезпечення кримінального провадження; інформація ж, яка міститься у ньому є лише відповідально зафіксованим орієнтиром для судового дослідження матеріалів справи і самостійного доказового значення не має. При цьому, недоліки реєстру матеріалів кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 314 КПК України, самі по собі не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору. Також прокурор зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано, ухвалюючи своє рішення, зазначив, що в реєстрі матеріалів кримінального провадження відсутні відомості щодо залучення до участі у справі захисника або відмови обвинуваченого від правової допомоги, оскільки захисник був залучений близькими родичами обвинуваченого (сестрою), а не слідчим чи прокурором в порядку ст. 49 КПК України, у зв`язку з чим зазначене не є процесуальним рішенням слідчого чи прокурора, і факт залучення захисника підтверджується відповідним договором, а не постановою слідчого чи прокурора.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.

У підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції, суд прийшов до висновку про повернення зазначеного обвинувального акту прокурору посилаючись на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме зазначає, що в обвинувальному акті, при викладені фактичних обставин епізоду від 15 жовтня 2014 року кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, органом досудового розслідування, взагалі не зазначено час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та не дано окремої правової кваліфікації по кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, що є на думку суду не конкретним обвинуваченням та порушенням права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 . Крім того, суд зазначає, що в порушення вимог ст. ст. 109, 291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, не містить найменування всіх процесуальних дій, проведених в ході досудового розслідування, що має важливе значення для оцінки зібраних сторонами доказів, їх належності та допустимості при ухваленні судового рішення. В реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано в повному обсязі про вчинені процесуальні дії, оскільки зазначено лише назву дії, але не вказано в якому місці та за участю яких учасників її проведено. Також суд зазначає, що у реєстрі наданому до суду відсутні дані про залучення до участі у справі захисника або відмову ОСОБА_7 від отримання кваліфікаційної правової допомоги.
В суді апеляційної інстанції прокурор, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора області та просив скасувати ухвалу суду, а кримінальне провадження призначити до судового розгляду у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Доводи апеляції прокурора про незаконність ухвали суду, якою обвинувальний акт був повернутий прокурору, колегія суддів вважає безпідставними.

Статтею 9 КПК Украйни визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник групи досудового розслідування, зобов`язані неухильно додержуватися вимог кримінального процесуального кодексу.

Місцевий суд, в підготовчому судовому засіданні, відповідно до своїх повноважень, передбачених ст. 314 КПК України, дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

На думку колегія суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так, як вбачається з обвинувального акту, при викладенні фактичних обставин епізоду від 15 жовтня 2014 року кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.309, ч. 2 ст. 307 КК України, органом досудового розслідування, взагалі не зазначено час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, не розмежовані кримінальні правопорушення та не дано окремої правової кваліфікації по кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України. Вищезазначене свідчить про те, що в обвинувальному акті викладено неконкретне обвинувачення, що, на думку колегії суддів, є перешкодою для розгляду кримінального провадження та прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті обвинувачення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що не є слушною вказівка суду щодо недоліків реєстру матеріалів досудового розслідування.

Так, статтею 109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення, реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. При цьому, не зазначення у реєстрі матеріалів досудового розслідування переліку доказів у справі не має за своїм наслідком згідно з кримінальним процесуальним законом визнання цих доказів недопустимими. Частиною 2 ст.290 КПК України встановлено, що прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшення покарання. Разом з тим, ч.12 вказаної статі передбачено, що тільки в разі якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статі, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Таким чином, рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору є обґрунтованим і підстав для його скасування, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404,405,407 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, повернутий прокурору Дніпропетровської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері, для усунення виявлених недоліків-залишити без змін.

Апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4