Справа № 152/19/15-к
В И Р О К
іменем України
26 січня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, не судимого в силу вимог ст.89 КК України,
· у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

Обвинувачений ОСОБА_5 26.11.2014 року приблизно о 19 годині, перебуваючи біля кафе «1+1», що знаходиться на вул. І. Цурканя, в с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області, будучи в неприязних відносинах з ОСОБА_4 , розпочав словесну суперечку із останнім з приводу того, що, на його думку, ОСОБА_4 розповсюджував про нього та його доходи неправдиві відомості. В ході суперечки обвинувачений ОСОБА_5 умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень підійшов до ОСОБА_4 , та, усвідомлюючи свої дії, схопив останнього руками за верхній одяг, висловлюючись у цей час нецензурними ловами в адресу потерпілого, після чого наніс ОСОБА_4 один удар в обличчя в область щелепи та лівого ока, від яких потерпілий упав на землю, вдарившись, при цьому, головою при падінні об мур та об землю. Внаслідок нанесених ударів потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді травматичного зламу 1/3 першого зуба на верхній щелепі справа; закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку; підшкірної гематоми в області повік лівого ока; контузії лівого ока слабкого ступеню; забитої рани тім`яно-потиличної ділянки голови зліва, які утворилися від дії твердого тупого предмета (предметів) і, відповідно до висновку експерта за №70 від 17.12.2014 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я. Виходячи із виявлених тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 спричинено не більше 3 дій твердим тупим предметом. Підшкірна гематома в області повік лівого ока, контузія лівого ока слабкого ступеню та травматичний злам 1/3 першого зуба на верхній щелепі справа могли утворитися від удару кулаком в обличчя з наступним падінням та ударі тім`яно-потиличною ділянкою голови об кам`яний мур, з утворенням забитої рани в тім`яно-потиличній ділянці зліва та закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро покаявся. Суду показав, що 26.11.2014 року приблизно о 19 годині він перебував біля кафе «1+1» в с. Хоменки Шаргородського району, де помітив ОСОБА_4 , жителя с. Хоменки, якого знає. Від жителів с. Хоменки він чув про те, що ОСОБА_4 розповсюджував про нього неправдиву інформацію, зокрема, про те, що він незаконно отримує свій дохід, неправомірно заробляє грошові кошти, які витрачає на поїздки на автомобілі, тоді як бензин дорого коштує. З приводу цього він відчував неприязнь до ОСОБА_4 , так як він заробляє грошові кошти, наймаючись на тимчасові заробітки, тяжко працює. З метою з`ясування, чи дійсно ОСОБА_4 поширював про нього вказану вище інформацію, він підійшов до потерпілого і запитав про це. Між ним та потерпілим виникла суперечка, в ході якої він висловлювався нецензурними словами, а потім він наблизився до ОСОБА_4 , схопив за куртку, після чого кулаком наніс удар ОСОБА_4 приблизно в область лівого ока. Від нанесеного ним удару ОСОБА_4 не втримався на ногах і впав на землю, при падінні ударившись головою в кам`яний мур біля кафе. Після цього він припинив бійку. Розкаюється у скоєному, просить його суворо не карати, так як він усвідомив свою протиправну поведінку та готовий нести покарання за вчинений злочин, відшкодував потерпілому заподіяну злочином матеріальну і моральну шкоду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, який передбачений ч.2 ст.125 КК України і викладений в обвинувальному акті, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 про можливість розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_4 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Відтак, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а саме: 26.11.2014 року приблизно о 19 годині, перебуваючи біля кафе «1+1», що знаходиться на вул. І. Цурканя, в с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області, будучи в неприязних відносинах з ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 розпочав словесну суперечку із останнім з приводу того, що, на його думку, ОСОБА_4 розповсюджував про нього та його доходи неправдиві відомості. В ході суперечки обвинувачений ОСОБА_5 умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень підійшов до ОСОБА_4 , та, усвідомлюючи свої дії, схопив останнього руками за верхній одяг, висловлюючись у цей час нецензурними ловами в адресу потерпілого, після чого наніс ОСОБА_4 один удар в обличчя в область щелепи та лівого ока, від яких потерпілий упав на землю, вдарившись, при цьому, головою при падінні об мур та об землю. Внаслідок нанесених ударів потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді травматичного зламу 1/3 першого зуба на верхній щелепі справа; закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку; підшкірної гематоми в області повік лівого ока; контузії лівого ока слабкого ступеню; забитої рани тім`яно-потиличної ділянки голови зліва, які утворилися від дії твердого тупого предмета (предметів) і, відповідно до висновку експерта за №70 від 17.12.2014 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я. Виходячи із виявлених тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 спричинено не більше 3 дій твердим тупим предметом. Підшкірна гематома в області повік лівого ока, контузія лівого ока слабкого ступеню та травматичний злам 1/3 першого зуба на верхній щелепі справа могли утворитися від удару кулаком в обличчя з наступним падінням та ударі тім`яно-потиличною ділянкою голови об кам`яний мур, з утворенням забитої рани в тім`яно-потиличній ділянці зліва та закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 повинен нести кримінальну відповідальність за скоєне за ч.2 ст.125 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
ОСОБА_5 щиро розкаявся у скоєному, до судового розгляду добровільно відшкодував потерпілому заподіяні злочином збитки, що, відповідно до вимог ч.1 ст.66 КК України, є обставинами, що пом`якшують покарання.
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочині, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Тому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що останній позитивно охарактеризований за місцем проживання (а.с.43).
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, та з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують покарання, особи винного, який в силу вимог ст.89 КК України є несудимим, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, позитивно виявив себе після вчинення злочину, відшкодувавши потерпілому заподіяні злочином збитки, а також з урахуванням думки потерпілого ОСОБА_4 , який просить суворо не карати обвинуваченого, так як обвинувачений відшкодував йому заподіяні злочином збитки і він не має до останнього претензій матеріального та морального характеру, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, є призначення покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Цивільні позови у кримінальній справі не заявлялися.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.2 ст.125 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за якою засудити його до покарання у виді штрафу в розмірі дев`яноста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1