АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 2025/5775/2012 Головуючий 1 інст. Смірнова Н. А.
Провадження № 10/2090/1358/2012 Доповідач Гук В. В.
Категорія: ст. 236-7, 236-8 КПК України .
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2012 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Гук В. В.,

суддів Федюшиної Л. М. і ОСОБА_1,

за участі прокурора Гладких Д. В.,

представника ПАТ «НФСК «Добробут»ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляцією прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 жовтня 2012 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 жовтня 2012 року задоволена скарга приватного акціонерного товариства «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут».

Постанова старшого слідчого СВ Лозівського MB ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_3 від 06 квітня 2012 року про порушення кримінальної справи по факту підробки документів за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України скасована.

Як встановлено судом, 11.10.2012 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла скарга приватного акціонерного товариства «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут»на постанову старшого слідчого СВ Лозівського MB ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_3 від 06 квітня 2012 року про порушення кримінальної справи по факту підробки документів за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Суд першої інстанції, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали кримінальної справи, прийшов до висновку, що скарга приватного акціонерного товариства «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут»підлягає задоволенню.

Не погодившись з таким рішенням судді прокурор Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області подав апеляцію, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а матеріали справи повернути на новий судовий розгляд в іншому складі, посилаючись при цьому на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, яка підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника ПАТ «НФСК «Добробут»- ОСОБА_2, який просив апеляцію прокурора залишити без задоволення, вислухавши думку прокурора, який вважав постанову суду першої інстанції необґрунтованою, так як постанова про порушення кримінальної справи є законною, перевіривши матеріали судової та кримінальної справ, проаналізував доводи апеляції прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 236-8 КПК України обов'язок доведення правомірності порушення справи покладається на прокурора.

Відповідно до вимог ст. 236-8 КПК України, вирішуючи питання про законність порушення кримінальної справи, суд повинен перевірити приводи та підстави для порушення кримінальної справи, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про порушення кримінальної справи.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 04 червня 2010 року «Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи»роз*яснено, що при розгляді скарги на постанову про порушення кримінальної справи, суддя вправі з*ясувати лише такі питання:

- чи були наявними на час порушення справи передбачені ч. 1 ст. 94 КПК України приводи;

- чи мала особа, яка порушила справу, достатньо даних, що вказували на наявність ознак злочину (ч. 2 ст. 94 КПК України);

- чи компетентна особа прийняла рішення про порушення кримінальної справи;

- чи було додержано нею встановлений для цього порядок порушення кримінальної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, при наявності приводів і підстав, зазначених у статті 94 КПК України, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов*язані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення справи, статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а також дальше її спрямування.

На момент порушення кримінальної справи, на думку суду, не було достатньо даних, що вказувати б на наявність ознак злочину, а слідчий у своїй постанові від 06.04.2012 року про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченими ч. 1 ст. 358 КК України не навів достатніх даних, які вказують на наявність ознак злочину.

Так, злочином є передбачене Кримінальним Кодексом України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб*єктом злочину.

Частина 1 ст. 11 КК України дає загальне визначення поняття злочину, яке містить у собі сукупність ознак, обов*язкових для будь-якого конкретного злочину. Такими ознаками є: суспільна небезпечність діяння, передбаченість його КК України, винність та вчинення його суб*єктом злочину. Закон не називає окремо таку ознаку, як караність діяння, але обов*язковість її випливає з передбаченості діяння КК України: якщо діяння передбачене КК України як злочин, то за нього обов*язково передбачене і певне покарання (ч. 2 ст. 1, ч. 2 ст. 4 КК України та інше).

Злочин, як і будь-яке інше правопорушення, є певною поведінкою, певним вчинком людини, в якому виявляється його свідомість та воля. Така поведінка може виявлятися у двох формах: дії та бездіяльності. Критерієм розподілу виступає фізична ознака: дія - це активна поведінка (в основі якої лежить певний рух людини); бездіяльність - пасивна поведінка (відсутність руху), яка виявляється в тому, що особа не виконує певних дій, які вона повинна і могла виконувати.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 11 КК України встановлено, що не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого КК України, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

В даному випадку при порушенні кримінальної справи слідчим не перевірено: чи знаходилась ОСОБА_4 у трудових правовідносинах з приватним акціонерним товариством «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут»; чи була ОСОБА_5 офіційним представником цього товариства; чи мала вона право укладати договір АВ/3017481 обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також слідчим не перевірено чи могла невірна дата укладання договору та дата внесення страхового платежу, які вказані в договорі, свідчити про завідомо неправдиві відомості, що тягнуть за собою кримінальну відповідальність чи можливо це свідчить про дисциплінарний проступок, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 11 КК України.

В постанові старшого слідчого СВ Лозівського MB ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_3 В про порушення кримінальної справи від 06.04.2012 року, на думку суду, не зазначено достатніх даних, які б вказували на наявність ознак злочину і порушення кримінальної справи за таких обставин, суд вважає є незаконним та свідчить про порушення слідчим вимог ч. 2 ст. 98 КПК України.

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України приводом та підставою для порушення кримінальної справи є заява від окремих громадян.

Як вбачається з матеріалів, що були підставою для порушення кримінальної справи № 86120270, наданих слідчим до суду, в заяві ОСОБА_6, яка була приводом для порушення кримінальної справи (а. с. 54), відсутні дата написання заяви, не вказана посадова особа, яка прийняла дану заяву та яка попередила заявника про кримінальну відповідальність за неправдивий донос, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 95 КПК України. Фактично, дана заява зареєстрована 02 квітня 2012 року за № 1837 оперативним черговим Лозівського MB ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_7

При цьому в ч. 4 ст. 97 КПК України зазначено, що в разі необхідності проведення перевірки заяви чи повідомлення про злочин до порушення кримінальної справи така перевірка проводиться прокурором, слідчим чи органом дізнання в строк не більше десяти днів.

В ст. 190 КПК України, вказано, що з метою виявлення слідів злочину чи інших речових доказів, виявлення обстановки злочину, а також інших обставин, які мають значення для справи, слідчий проводить огляд місцевості, приміщення, предметів та документів.

Такими матеріалами, на підставі яких було прийнято рішення про порушення кримінальної справи, наданими слідчим суду для ознайомлення є:

- протоколи огляду місця пригоди від 31.03.2012 року (а. с. 66-68, 57-61), складений старшим слідчим СВ Лозівського MB ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_8 ОСОБА_7 на момент огляду пригоди в органах внутрішніх справ не була зареєстрована заява ОСОБА_6, що підтверджується його заявою (а. с. 54), яка була зареєстрована лише 02 квітня 2012 року, що свідчить про те, що органами досудового слідства порушені вимоги вищевказаних законів та огляди місця пригоди проводились без реєстрації заяви громадянина ОСОБА_6 Крім цього в вищевказаних протоколах огляду місця пригоди, вказано, що в присутності понятих ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, слідчий складав дані протоколи на підставі повідомлення від чергового Лозівського MB ГУМВС України. В зв*язку з чим, суд констатує, що складання протоколів місця огляду пригоди відбулися 31 березня 2012 року, однак заява про вчинення злочину від ОСОБА_6 була зареєстрована лише 02 квітня 2012 року за № 1837 оперативним черговим Лозівського MB ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_7

Інші матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про порушення кримінальної справи, наданими слідчим суду для ознайомлення є:

- пояснення ОСОБА_5 (а. с. 64, 65) в яких відсутні дата відібрання цих пояснень, відсутні дані про особу, яка виготовила ці пояснення та яка роз*яснювала ОСОБА_5 вимоги ст. ст. 10, 63 Конституції України;

- пояснення ОСОБА_6 (а. с. 7, 8) в якому відсутні дата відібрання цих пояснень, відсутні дані про особу, яка виготовила ці пояснення та яка роз*яснювала ОСОБА_6 вимоги ст. ст. 10, 63 Конституції У країни.

Вказане свідчить про відсутність законного джерела отримання відомостей.

Також, незважаючи на те, що на момент порушення кримінальної справи була відома особа, яка внесла завідомо неправдиві відомості до договору страхування, справу не було порушено щодо цієї особи, що є порушенням ч. 2 ст. 98 КГ1К України.

Окрім викладеного, суд вважає, що слідчим Волковим В. В. при порушенні кримінальної справи не були дотримані положення ст. ст. 110, 236-7 КПК України, згідно з якими останній зобов*язаний був повідомити і роз*яснити зацікавленим особам, в даному разі керівництву приватного акціонерного товариства «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут»та ОСОБА_5, право на оскарження постанови про порушення кримінальної справи.

Як передбачено п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.1985 року «Про додержання судами України процесуального законодавства, яке регламентує судовий розгляд кримінальних справ», суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 94 КПК України підставою до порушення кримінальної справи є достатні дані, які вказують на наявність ознак вчиненого злочину.

Згідно вимог п. 3 Постанови Пленум Верховного Суду України № 1 від 22.02.1991 року «Про завдання суддів України по підвищенню рівня правосуддя»відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, ст. 2 КПК України, рішення Конституційного суду України від 20.10.2011 року, суди повинні забезпечити правильне застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Як слідує із Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16 -рп/2009, та вбачається з аналізу змісту частини сьомої статті 236-8 Кримінально-процесуального Кодексу, яка в першу чергу грунтується на покладеному на суд конституційному обов*язку стояти на захисті прав та інтересів громадянин (стаття 55 Основного Закону України), та випливає з положень статті 3 Конституції України, людина визнається найвищою соціальною цінністю. її прав і свободи, їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави - утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, що і не суперечить вимогам Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року №12 -рп/2011.

Відповідно до ч. 16 ст. 236-8 КПК України, за результатами розгляду скарги, залежно від того, чи були при порушенні справи додержані вимоги статей 94, 97, 98 КПК України, суддя своєю мотивованою постановою:

1) залишає скаргу без задоволення;

2) задовольняє скаргу, скасовує постанову про порушення справи.

В зв*язку з вищевикладеним, суд вважає, що підстав для порушення кримінальної справи не було, а твердження прокурора, слідчого, про те, що були підстави для порушення кримінальної справи за ч. 1 ст. 358 КК України за фактом підроблення документів не є обґрунтованими та такими, що суперечать вказаним вище нормам КПК України.

Отже, суд не виявив підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції за доводами викладеними в апеляції прокурора.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури залишити без задоволення.

Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 жовтня 2012 року про задоволення скарги приватного акціонерного товариства «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут»і скасування постанови органу досудового слідства від 06 квітня 2012 року про порушення кримінальної справи по факту підробки документів за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, залишити без змін.

Головуючий -

Судді: