У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.

за участю прокурора

Саленка І.В.

та захисника

ОСОБА_2

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 31 травня 2007 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за
касаційною скаргою захисника останнього-ОСОБА_2 на вирок Баглейського районного
суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 липня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

раніше
судимий 9 грудня 2005 року за ч.3 ст.185 КК

України з
застосуванням ст.69 КК України

на 1 рік
позбавлення волі, а на підставі

ст.104 КК
України від відбування

покарання
звільнений з випробуванням,

і
встановлено іспитовий строк 1 рік,

засуджений за ч.2 ст.185 КК
України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_1 до призначеного
покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком та
остаточно визначено 2 роки позбавлення волі.

Цим вироком засуджено також ОСОБА_3, який вирок в касаційному порядку не оскаржив та щодо якого
не було внесено касаційне подання від прокурора.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано
винним в тому, що він 8 березня 2006 року близько 14 години, за попередньою
змовою з ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у АДРЕСА_1, за обставин, встановлених судом та детально наведених у
вироку, таємно заволодів вказаним у вироку майном
ОСОБА_4 на загальну суму 950 грн. та мобільним телефоном ОСОБА_5 вартістю 320
грн.

В апеляційному порядку справа щодо ОСОБА_1 не розглядалась.

У
касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_1-ОСОБА_2 порушує питання про
зміну вироку щодо ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування
кримінального закону, що призвело до неправильної кваліфікації його дій. Вказує на те, що у матеріалах справи відсутні
докази винності ОСОБА_1 у вчиненні крадіжки майна, а ОСОБА_3 обмовив його.
Просить дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч.2 ст.185 КК України на ч.1 ст.396 КК
України. Стверджує про неправильне призначення судом покарання ОСОБА_1 на
підставі ст.71 КК України, внаслідок необгрунтованого засудження за попереднім
вироком, оскільки ним була вчинена дрібна крадіжка майна, наводячи з приводу
цього відповідні доводи. Зазначає про те, що суд, призначаючи ОСОБА_1 покарання
за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, безпідставно не врахував
строк перебування його під вартою за попередньою справою з 31 січня 2005 року по
22 липня 2005 року.

Заслухавши
доповідача, пояснення захисника засудженого на підтримання касаційної скарги,
думку прокурора про законність та обгрунтованість вироку, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що таку слід
задовольнити частково.

Висновки
суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні крадіжки майна у потерпілих
ОСОБА_4 за вказаних у вироку кваліфікуючих ознак та кваліфікацію його дій за
ч.2 ст.185 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені
з урахуванням усіх як об'єктивних, так і суб'єктивних факторів, що мали бути
взяті до уваги при з'ясуванні дійсних обставин події та грунтуються на зібраних
у справі доказах. Зокрема, вони підтверджуються показаннями засудженого ОСОБА_3
показаннями потерпілих ОСОБА_4, показаннями вказаних у вироку свідків, даними
протоколів слідчих дій та речовими доказами.

Суди
як першої, так й апеляційної інстанції ретельно перевіряли доводи захисника
ОСОБА_2 аналогічні тим, що викладені у його касаційній скарзі, про те, що ОСОБА_1 крадіжку майна у потерпілих ОСОБА_4 не вчиняв. Викладені
в судових рішеннях мотиви про визнання цих доводів безпідставними, такими, що
не відповідають матеріалам справи, колегія суддів знаходить обгрунтованими

Перевіркою матеріалів кримінальної
справи процесуальних порушень при збиранні, дослідженні й оцінені доказів, які
б ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду та правильність
кваліфікації дій ОСОБА_1, судом касаційної інстанції не встановлено. Висновки суду
грунтуються на достатніх та допустимих доказах.

Також на даний час попередній вирок щодо ОСОБА_1 є чинним і
йому відповідно до вимог ст.71 КК України призначено покарання за сукупністю
вироків, отже доводи захисника ОСОБА_2 з цього приводу є безпідставні.

Разом
з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був засуджений вироком
Баглейського районного суду від 9 грудня 2005 року за ч.3 ст.185 КК України з
застосуванням ст.69 КК України на 1 рік позбавлення волі, а на підставі ст.104
КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, із
встановленням іспитового строку 1 рік. Під час досудового слідства у цій справі ОСОБА_1 перебував під вартою з 31 січня 2005 року по 22 липня
2005 року.

Проте,
місцевий суд, призначаючи ОСОБА_1 покарання за оскаржуваним вироком, не
зарахував йому цей період перебування під вартою у справі за попереднім вироком
в строк відбування покарання.

Отже,
вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 підлягає зміні у зв`язку з порушенням процесуального та
матеріального закону.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.394-396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_1-ОСОБА_2
задовольнити частково.

Вирок
Баглейського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від
28 липня 2006 року щодо ОСОБА_1змінити, зарахувати в строк призначеного йому
покарання за сукупністю вироків строк
перебування його під вартою з 31 січня 2005 року по
22 липня 2005 року у справі за попереднім вироком.

С
у д д і:

Пивовар
В.Ф. Гошовська Т.В. Мороз М.А.