Справа № 190/975/15-к
Провадження №1-в/190/152/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2015 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконферензв`язку клопотання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 05.02.2008 р. Нікопольським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 2) 17.09.2009 р. тим же судом за ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 2, 190 ч. 2, 357 ч. 3, 353 , 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 16.03.2012 р. умовно-достроково на 7 місяців 4 дні; 3) 26.11.2012 р. тим же судом за ст.ст. 185 ч. 2, 263 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі; 4) 27.02.2013 р. тим же судом за ст. 190, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 5) 12.12.2013 р. тим же судом за ст.ст. 309 ч. 1, 263 ч. 1, 70, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:
18.06.2015 р. ОСОБА_5 звернувся до П`ятихатського районного суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, обґрунтовуючи його тим, що він відбуває покарання в П`ятихатській ВК-122, має кілька заохочень та не має стягнень, хворіє на тяжку хворобу, своєчасно виконує вимоги представників установи, раніше працював у швейному цеху.

Представник установи ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання, пославшись на те, що ОСОБА_5 за час відбування покарання в установі характеризується посередньо, на даний час не має ані стягнень, ані заохочень, не довів своє виправлення.

Спостережна комісія П`ятихатської районної державної адміністрації про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання представника не направила, а подала клопотання про можливість розгляду справи у його відсутність.

Вислухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення клопотання, представника установи, пояснення засудженого, вивчивши матеріали особової справи ОСОБА_5 суд дійшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 р. засуджений за ст. 309 ч. 1, 263 ч. 1, 70, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. З 08.04.2013 р. ОСОБА_5 перебуває в місцях позбавлення волі, а в П`ятихатській ВК-122 відбуває покарання з 16.04.2013 р..

Згідно характеристики під час відбування покарання в П`ятихатській виправній колонії № 122 ОСОБА_5 характеризується посередньо. На виробництві установи не працевлаштований. Протягом 2014 р. двічі заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці, 30.04.2014 р. застосовано стягнення у виді попередження за невиконання змінного завдання, яке на час розгляду справи зняте за плином часу. ОСОБА_5 приймає участь у виховних заходах, на які реагує задовільно, як приймає участь і у програмах диференційованого виховного впливу.

Згідно витягу з протоколу засідання адміністративної комісії П`ятихатської ВК-122 від 11.06.2015 р. ОСОБА_5 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання як такому, що не став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Посилання засудженого на необхідність застосування до нього положень ст. 81 КК України через стан здоров`я є хибним і необґрунтованим, оскільки особовій справі відсутні будь-які документи щодо незадовільного стану його здоров`я чи проходження курсів лікування за час відбування покарання. При цьому суд звертає увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначене статтею 81 КК України і не передбачає звільнення від покарання за хворобою. Питання звільнення від покарання за хворобою вирішуються відповідно до ст. 84 цього Кодексу, мають інші підстави і наслідки для такого звільнення.

Суд вважає, що поведінка засудженого свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, оскільки заохочення протягом тривалого часу, а саме з грудня 2014 р., не застосовувалися, на виробництві в установі засуджений не працює, тому не довів своє виправлення. При цьому під сумлінною поведінкою засудженого суд розуміє не тільки пасивну форму поведінки ОСОБА_5 , яка полягає у стриманні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активну форму його поведінки, однак ці підстави у суді не наведені.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_1