У х в а л а

і м е н е м У к р а ї н и

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справ Верховного Суду України у складі:

головуючого Філатова В.М.,

суддів Коротких О.А., Школярова В.Ф.

за участю прокурора Казнадзея В.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 3 квітня 2007
року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, підсудного ОСОБА_1 на
ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2006 року

Даною ухвалою кримінальну справу по
обвинуваченню:

ОСОБА_1,

за ст.ст. 115 ч.2 п.п.6,9,12, 357 ч.3, 358 ч.ч.1,3 КК
України ( в редакції 2001 року), за ст.ст.142
ч.3, 123 ч. 2 КК України ( в редакції 1960 року) повернуто прокурору
Залізничного району м. Львова на додаткове
розслідування.

Також винесено окрему ухвалу на
адресу прокурора Львівської області у зв'язку з виявленими порушеннями закону,
допущеному при провадженні дізнання, досудового слідства та невиконанням
прокуратурою Залізничного району м. Львова окремих доручень при розгляді даної
справи.

Досудовим слідством ОСОБА_1
обвинувачується в тому, що за попередньою змовою з ОСОБА_2 та з особою справу
щодо якої виділено в окреме провадження у зв'язку з розшуком, розприділивши між собою ролі,
вирішили шляхом розбійного нападу незаконно заволодіти автомобілем. Для цього 7
серпня 1998 року ОСОБА_2 звернувся до
мешканця м. Львова ОСОБА_3, в приватній власності якого знаходився мікроавтобус “Мерседес Бенц”, з пропозицією
перевезти вантаж з Росії. ОСОБА_3 погодився на це і 9 серпня 1998 року близько 19-ї год. разом з ОСОБА_2, на вказаному
мікроавтобусі, виїхали зі Львова.

Цього ж дня близько 21 год.,
рухаючись на території с. Федківці Збаразького району Тернопільської області, в
місці, раніше обумовленому з ОСОБА_1 та особою справу щодо якої виділено в
окреме провадження, ОСОБА_2 наказав потерпілому зупинитися. В автомобіль сів
ОСОБА_1 Через деякий час, коли автомобіль
в цьому ж селі зупинився біля особи справа щодо якої виділена в окреме
провадження, на виконання розробленого плану, ОСОБА_1 приставив до голови
потерпілого пістолет і погрожуючи вбивством, разом з ОСОБА_2 та особою справу
щодо якої виділено в окреме провадження , зв'язали потерпілого і помістили в
багажне відділення автомобіля. Таким чином ОСОБА_1, ОСОБА_2, та особа справу
щодо якої виділено в окреме провадження,
незаконно заволоділи автомобілем “Мерседес Бенц” вартістю 10.000 грн.,
електронним записником “КАСІО” вартістю 140 грн. та паспортом громадянина України.

В подальшому ОСОБА_2 залишився в с.
Федківці Збаразького району, а ОСОБА_1 разом з
особою справу щодо якої виділено в окреме провадження, вийшовши за межі
домовленості з ОСОБА_2, в ніч з 9 на 10 серпня 1998 року за попередньою змовою
між собою, з корисливих спонукань та з метою приховати розбійний напад, вивезли
ОСОБА_3 в лісосмугу неподалік с. Вишневець Збаразького району, де ОСОБА_1, з
метою умисного вбивства, металевим прутом наніс удар в голову ОСОБА_3, внаслідок чого вбив
потерпілого. Тут же в лісосмузі закопали
труп.

В подальшому вони підробили паспорт
потерпілого, шляхом вклеювання фотографії
особи справа щодо якої виділена в окреме провадження , зняли автомобіль
з реєстрації та продали його.

Під час розгляду справи, суд дійшов
висновку про те, що досудовим слідством допущено неповноту, яка не може бути
усунута в судовому засіданні.

Згідно з матеріалами кримінальної
справи, досудовим слідством ОСОБА_1 обвинувачується, в тому, що металевим
прутом вчинив умисне вбивство ОСОБА_3 .

Разом з тим, за висновком
судмедекспертизи виникнення ушкоджень, виявлених на скелетованих рештках
ОСОБА_3, від удару металевим прутом -
виключається. Згідно з висновком судово-медичної експертизи, причина смерті потерпілого не встановлена.

Суд встановив, що під час досудового
слідства і в судовому засіданні ОСОБА_1
не визнавав себе винним у смерті потерпілого.

На думку суду, орган досудового
слідства не спростувавши показань ОСОБА_1,
не навів доказів щодо того, що саме від його дій настала смерть потерпілого, тим самим не
виконав вимог ст.ст. 22, 64 КПК України щодо доказування способу та інших
обставин вчинення злочину.

Крім того, як вважає суд, під час
судового розгляду не були виконані судові доручення, зокрема, стосовно
з'ясування де саме знаходиться оригінал протоколу огляду та вилучення від 12
серпня 1998 року з помешкання ОСОБА_4 електронного записника “КАСІО”;
встановлення осіб, які були присутні при цьому; виїмки кримінальної справи із
Збаразького районного суду Тернопільської області за якою ОСОБА_1 був
засуджений 22 лютого 1998 року, для з'ясування дати його затримання; не
з'ясовано місце знаходження речових доказів, зокрема, електронного записника
“КАСІО” та металевого прута.

На думку суду, крім того, необхідно
встановити місце перебування ОСОБА_5, допитати його з приводу обставин справи
та виконати з ним інші слідчі дії.

У касаційному поданні прокурор, який
затвердив обвинувальний висновок, порушує питання про скасування ухвали суду з
направленням справи на новий судовий розгляд в іншому складі. На його думку
твердження суду про те, що досудовим слідством не встановлено способу та інших обставин
вчинення злочину є безпідставним. Не встановлення причини смерті ОСОБА_3, на
думку прокурора, не спростовує факту його вбивства. Як вважає прокурор, виконати
окремі доручення не вдалося з об'єктивних
підстав, про що апеляційний суд був повідомлений.

У касаційній скарзі та доповненнях до
неї підсудний ОСОБА_1 порушує питання про скасування ухвали суду про
направлення справи на додаткове розслідування, оскільки по справі відсутні
докази його участі у вказаних злочинах. Вважає, що суд мав постановити
виправдувальний вирок.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, прокурора Казнадзея В.В., який підтримав касаційне подання та
частково касаційну скаргу ОСОБА_1 і просив скасувати ухвалу суду як
необґрунтовану з наведених у поданні мотивів, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши
доводи касаційного подання та касаційної скарги, колегія суддів вважає, що
касаційне подання підлягає задоволенню,
а касаційна скарга частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 281 КПК України
повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або
неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота
або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 11.02.2005 року “Про практику застосування судами
України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування”, якщо суд має змогу
усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи
шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й
допиту нових свідків, вчинення інших
процесуальних дій, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.

Повертаючи справу на додаткове
розслідування з мотивів неповноти досудового слідства суд вказав, що допущені
порушення не можуть бути усунуті в судовому засіданні. Зокрема, як вбачається з
ухвали, кримінальна справа направлена на додаткове розслідування в зв'язку з
тим, що орган досудового слідства не навів доказів того, що саме від дій
ОСОБА_1 настала смерть потерпілого. Тим самим не були виконані вимоги
ст.ст.22,64 КПК України стосовно доказування способу та інших обставин вчинення
злочину.

Однак, такий висновок суду суперечить
чинному кримінально-процесуальному законодавству.

Повернення
справи на додаткове розслідування у випадках, коли немає доказів, які б
підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових
доказів, є неприпустимим.

Стосовно вказівки суду про
встановлення місця перебування ОСОБА_5, то дана обставина, на думку колегії
суддів, не може бути підставою для повернення справи на додаткове
розслідування.

З матеріалів справи вбачається (т.1 а.с.255),
що слідчим прокуратури Залізничного району м. Львова оголошено розшук
обвинуваченого ОСОБА_5 у зв'язку з винесенням постанови про пред'явлення йому
обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст.194 ч.1,2 КК України(в
редакції 1960 року).

Згідно з повідомленням прокуратури м. Чернігова (т.1 а.с.359), оголошено розшук ОСОБА_5 за фактом вбивства громадянина ОСОБА_6.

Таким чином, без направлення
кримінальної справи на додаткове розслідування, суд може перевірити хід
проведення розшуку ОСОБА_5, в тому числі, шляхом огляду матеріалів оперативно
розшукової справи.

Що стосується не виконання судових доручень,
зокрема, стосовно з'ясування де саме знаходиться оригінал протоколу огляду та
вилучення від 12 серпня 1998 року з помешкання ОСОБА_4 електронного записника
“КАСІО”; встановлення осіб, які були присутні при цьому та їхнього допиту; з'ясування дати затримання ОСОБА_1
по кримінальній справі за якою він був засуджений вироком Збаразького районного
суду від 22 лютого 1999 року; непредставлення в судове засідання електронного
записника та металевого прута, які є речовими доказами по справі, то на думку колегії суддів вказані обставини
не можуть бути підставами для повернення справи на додаткове розслідування.

З надісланих до суду відповідей на
виконання судових доручень, а також з пояснень працівників міліції та
прокуратури в судовому засіданні вбачається, що частина доручень не виконані з
об'єктивних причин.

Суду необхідно було належним чином
дослідити протоколи вказаних слідчих дій, визначити їх доказове значення та
прийняти законне і обґрунтоване рішення.

З огляду на наведене колегія суддів
вважає, що прийняте судом рішення про направлення справи на додаткове
розслідування є необґрунтованим, переконливих мотивів прийняття такого рішення
суд не навів, а тому ухвала підлягає скасуванню з направленням справи на новий
судовий розгляд.

При новому розгляді, в межах
пред'явленого обвинувачення, суду необхідно ретельно перевірити всі докази у
справі, в тому числі показання ОСОБА_1 і ОСОБА_2, при необхідності дослідити в
судовому засіданні матеріали кримінальної справи що знаходиться в Залізничному
районному суді м. Львова за вироком якого від 8 лютого 2005 року ОСОБА_2
засуджено за ст.142 ч.3,194 ч.1,2 КК
України ( в редакції 1960 року), дати їм всебічну оцінку і в залежності від
встановленого, вирішити питання про доведеність чи недоведеність вини ОСОБА_1
стосовно всього об'єму обвинувачення чи його частини.

Доводи підсудного про відсутність
доказів його винуватості підлягають ретельній перевірці при розгляді справи.

У зв'язку зі скасуванням ухвали про
направлення справи на додаткове розслідування, підлягає скасуванню і окрема
ухвала суду.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційне подання прокурора, який
затвердив обвинувальний висновок задовольнити, касаційну скаргу підсудного
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 20 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 та окрему ухвалу адресовану
прокурору Львівської області скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд.

Запобіжний захід у виді тримання під
вартою щодо ОСОБА_1 - залишити без
змін.

С у д д і
:

Філатов В.М. Коротких О.А. Школяров В.Ф.