суддів Судової палати у кримінальних справах
Суду України у складі:
головуючого, судді
суддів
Заголдного В.В. та Лавренюка М.Ю.
та засудженої
розглянула в судовому засіданні 23 жовтня
2008 року в м. Києві кримінальну справу
за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду м.
Севастополя від 20 травня 2008 року, яким частково скасовано вирок Ленінського
районного суду м. Севастополя від 13 грудня 2007 року про засудження:
судимої 27.05.2003 р. за ч. 1 ст. 309 КК України
на один рік позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України
звільненої від відбування покарання з випробуванням на один
рік іспитового строку,
за ч. 2 ст. 153 КК України на чотири роки
шість місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України на два роки шість
місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення
волі, за ч. 2 ст. 296 КК України на один рік позбавлення волі, на підставі ч.
ч. 1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів їй призначено остаточне
покарання - п'ять років позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням на три роки
неодноразово судимого, - останнього
разу 13.04.2000 р. за ч. 2 ст. 141, ст. 43 КК України
1960 року на два роки три місяці позбавлення волі,
за ч. 2 ст. 153 КК України на три роки шість
місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 153 КК України на три роки
позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України на два роки шість місяців
позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі,
за ч. 2 ст. 296 КК України на один рік позбавлення волі, за ч. 2 ст. 307 КК
України на п'ять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому призначено
остаточне покарання - п'ять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
неодноразово судимого, останнього разу, -
13.06.2000 р. за ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 196-1, ст. 43 КК України
на два роки три місяці позбавлення волі,
за ч. 2 ст. 185 КК України на один рік чотири
місяці сімнадцять днів позбавлення волі, за ч. 1 ст. 162 КК України на два роки
позбавлення волі, а на підставі ст. ст. 70, 72 КК України за сукупністю
злочинів йому призначено остаточне покарання - один рік чотири місяці
сімнадцять днів позбавлення волі.
Суд
визнав, що 15 травня 2003 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3, перебуваючи в
квартирі АДРЕСА_1, за попередньою змовою викрали майно ОСОБА_4 на суму 241 грн.
року ОСОБА_1, перебуваючи в нетверезому стані, біля буд. АДРЕСА_2, перебуваючи
в нетверезому стані, збила ОСОБА_5 з ніг, укусила її та, погрожуючи потерпілій
побиттям, зірвала з неї сережки вартістю 41 грн. і втекла.
травня 2003 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2, перебуваючи в нетверезому стані, в сквері,
що біля АТП-1848, по вул. Хрустальова, 12 м. Севастополя, безпричинно
причепились до ОСОБА_5 і побили її. Хапаючи потерпілу за волосся, вони зірвали
з неї одяг і примусили її почергово задовольнити з ними, а також із ОСОБА_6,
статеву пристрасть неприродним способом.
року ОСОБА_2, перебуваючи в нетверезому стані, в під'їзді буд.
АДРЕСА_2, викрав у потерпілої ОСОБА_5 майно на суму 43 грн.
травня 2005 року ОСОБА_2 виготовив і з метою збуту зберігав у двох шприцах по 2
мл метамфетамін. При цьому, він ужив цю психотропну речовину і реалізував 1,9
мл. ОСОБА_7 за 30 грн.
травня 2005 року ОСОБА_3 проник до квартири ОСОБА_8, що в буд. АДРЕСА_3, і
викрав газову колонку вартістю 500 грн.
Апеляційний суд
задовольнив апеляцію засудженого ОСОБА_2 і частково задовольнив апеляцію
прокурора. Своїм вироком він скасував вирок місцевого суду в частині
призначення покарання ОСОБА_1, призначив їй: за ч. 2 ст. 153 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України два роки шість місяців позбавлення волі, за ч.
2 ст. 185 КК України один рік шість місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186
КК України із застосуванням ст. 69 КК України два роки позбавлення волі, за ч.
2 ст. 296 КК України один рік позбавлення волі, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів - два роки шість місяців позбавлення волі. Цим
же вироком апеляційний суд визнав вважати ОСОБА_2 засудженим: за ч. 2 ст. 153
КК України на три роки шість місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.
153 КК України на три роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України на два
роки шість місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки
позбавлення волі, за ч. 2 ст. 296 КК України на один рік позбавлення волі, за
ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на п'ять років
позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів на п'ять
років позбавлення волі, а в решті вирок місцевого суду залишив без зміни.
касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджена ОСОБА_1 І.І. просить змінити
вирок. Твердить, що вона частково
винувата у вчиненні хуліганства і не винувата в учиненні злочинів, передбачених
ч. 2 ст. 153 і ч. 2 ст. 186 КК України. Вважає, що обвинувальний вирок
побудовано виключно на показаннях потерпілої, а ті докази, що спростовують її
причетність до цих злочинів, судом не перевірені. Ставить питання про пом'якшення
покарання, оскільки має неповнолітню дитину.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, виступ засудженої ОСОБА_1, яка
підтримала доводи касаційної скарги, думку прокурора про скасування вироку
апеляційного суду і направлення справи на новий апеляційний розгляд,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла до наступного.

Відповідно
до положень ч. 1 ст. 378 КПК України апеляційний суд має право скасувати цілком
або частково вирок суду першої інстанції і постановити свій вирок, який може
бути тільки обвинувальний, а перелік цих випадків є вичерпний і поширювальному
тлумаченню не підлягає.

Згідно з п. 10
постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 15 травня 2006 року “Про
практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних
справ в апеляційному порядку” у разі порушення в апеляціях питання про
погіршення становища одних засуджених (виправданих) та скасування чи зміну
вироку суду першої інстанції щодо інших осіб із інших підстав апеляційний суд
за наявності до того підстав постановляє вирок тільки щодо тих засуджених
(виправданих), становище яких погіршується, а щодо решти виносить ухвалу.

Зазначених вимог
закону апеляційний суд у даній справі не дотримався. Розглядаючи порушені в
апеляціях прокурора питання про погіршення становища засудженої ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 та про зміну вироку суду першої інстанції щодо засудженого ОСОБА_2,
який просив пом'якшити йому покарання, апеляційний суд своїм вироком скасував
вирок місцевого суду в частині призначення покарання ОСОБА_1, застосував їй
більш суворе покарання, одночасно прийняв рішення вважати ОСОБА_2 засудженим до
покарання, призначеного судом, без конфіскації майна і в решті вирок щодо
ОСОБА_1, ОСОБА_3 та в цілому стосовно засудженого ОСОБА_3 - залишив без зміни.

У
такий спосіб апеляційний суд прийняв рішення, які за своєю правовою природою
тягнуть різні правові наслідки. Такий вирок суперечить принципам кримінально
процесуального закону і визнаватись законним не може.

Відповідно
до ч. 1 ст. 70 КК України в разі
визнання особи винуватою у вчиненні двох і більше злочинів, передбачених
різними статтями кримінального закону, суд, призначивши покарання окремо за
кожний з них, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого
покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання покарань.

Якщо
ж у справі встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому
ним до постановлення попереднього вироку, то в цьому випадку суд має за
правилами ч. 4 ст. 70 цього Кодексу в строк покарання, остаточно призначеного
за сукупністю злочинів, зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за
попереднім вироком.

Із
вироку місцевого суду видно, що засудженій ОСОБА_1 призначено остаточне
покарання за ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України. При цьому, суд зазначив у вироку
правила цієї статті закону, але фактично їх не виконав (а. с. 366 т. 4).
Апеляційний суд не звернув уваги на цю помилку місцевого суду і не усунув її.

За
таких обставин вирок апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа -
направленню на новий апеляційний розгляд. Під час якого належить звернути увагу
на зазначені недоліки, усунути їх, розглянути справу за апеляціями і прийняти
таке рішення, яке б точно відповідало вимогам закону.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 396 - 398 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу
засудженої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок
Апеляційного суду м. Севастополя від 20 травня 2008 року щодо ОСОБА_1 і в
порядку ст. 395 КПК України стосовно ОСОБА_2 і ОСОБА_3 скасувати, а кримінальну
справу - направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

Редька
А.І. Заголдний
В.В. Лавренюк М.Ю.