Дата документу 29.04.2015
Справа № 334/425/15-к
Провадження № 1-кп/334/91/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження №0004746 від 07.12.2014р. за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, українця, не одруженого, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, який проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

20.10.2003р. Ясиноватським міським судом Донецької області за ст.ст. 185 ч.4, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з випробувальним строком 2 роки;

11.08.2005р. Ясиноватським міським судом Донецької області за ст.ст. 289 ч.2, 393 ч.1, 71 КК України, до 6 років 6 місяців позбавлення волі;

21.12.2011р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровськ за ст.ст.185 ч. 2, 190 ч.2, 70 КК України, до 2 років позбавлення волі;

10.02.2012р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ за ст.ст.185 ч.2-3, 186 ч.2, 190 ч.2, 263 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі. Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2014р. не відбуту частину покарання 2 роки 4 місяці 13 днів позбавлення волі замінено більш м`яким обмеженням волі. 28.12.2014 самовільно залишив межі Ігренського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області №133, постановою слідчого від 24.12.2014р. кримінальне провадження за даним фактом за ч.1, ч.3 ст. 390 КК України закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
07 грудня 2014 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, знаходячись в салоні автомобіля ВАЗ, державний номер НОМЕР_1 , неподалік будинку №22 по вулиці Звенигородська в місті Запоріжжі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, раптово, загрожуючи застосуванням ножа, вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_8 , заволодівши його мобільним телефоном Samsung моделі Gаlаху Note 3, вартістю 7999,00 гривень, в якому знаходилась карта пам`яті на 64 ГБ вартістю 999,00 гривень, разом з чохлом для мобільного телефону вартістю 850,00 гривень та захисною плівкою вартістю 200,00 гривень, після чого ОСОБА_7 забравши вказане майно, зник з місця пригоди, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 10048,00 гривень.

Крім того, 12 грудня 2014 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи повторно, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, знаходячись в салоні автомобіля Део Ланос, державний номер НОМЕР_2 , біля магазину Сільпо, розташованого поблизу будинку №9 по вулиці Академіка Александрова в місті Запоріжжі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, раптово, загрожуючи застосуванням ножа, вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_9 , заволодівши його мобільним телефоном Lenovo А850, вартістю 1200,00 гривень, та автомобільною підставкою для нього вартістю 49,00 гривень, після чого забрав вказане майно і зник з місця пригоди, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1249,00 гривень.

Крім того, 12 грудня 2014 року, приблизно о 18 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, діючи повторно, із застосуванням ножа, знаходячись на передньому пасажирському сидінні автомобіля ВАЗ 21122, державний номер НОМЕР_3 , біля будинку №148б по проспекту Леніна в місті Запоріжжі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ігноруючи та подавляючи волю потерпілого ОСОБА_10 , приставив свій ніж до тильної поверхні правої кисті останнього та зажадав від нього мобільний телефон, з метою, щоб останній не зник. Після чого, провівши вістрям ножа по поверхні кисті ОСОБА_10 , заподіяв останньому згідно висновку експерта №5238 від 15.12.2014р. садно в області правої кисті, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_10 , перебуваючи під впливом спричинених тілесних ушкоджень, будучи психологічно пригніченим, побоюючись, що в разі його відмови на вимогу ОСОБА_7 спричинення йому тілесних ушкоджень може продовжитися, передав йому мобільний телефон Fly 4413, вартістю 1200,00 гривень, в якому знаходились сім карта мобільного оператора Київстар вартістю 25 гривень, з грошовими коштами на рахунку 10 гривень, сім карта мобільного оператора Life, вартістю 25 гривень, з грошовими коштами на рахунку 5 гривень, карта пам`яті на 16 ГБ, вартістю 180 гривень.

Далі ОСОБА_7 з викраденим майном вийшов із вказаного автомобіля. Через деякий час повернувшись, віддав потерпілому вказаний мобільний телефон, в якому були відсутні вище зазначені сім карти та карта пам`яті, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 245,00 гривень.

Крім того, 12 грудня 2014 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , діючи повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, знаходячись в салоні автомобіля ВАЗ 21122, державний номер НОМЕР_3 , рухаючись по вулиці Руставі в місті Запоріжжі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, загрожуючи застосуванням ножа потерпілому ОСОБА_10 , ігноруючи та подавляючи його волю, зажадав щоб ОСОБА_10 зупинив свій автомобіль та пересів на переднє пасажирське місце. Після чого ОСОБА_7 сів за кермо вказаного автомобіля, запустив двигун та продовжив рух разом з потерпілим, реалізуючи свій злочинний намір. Доїхавши до будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 зупинив автомобіль. В цей час до автомобіля підійшли співробітники міліції, у зв`язку з чим потерпілий ОСОБА_10 скористався зручним для нього моментом і залишив салон автомобіля, а ОСОБА_7 був затриманий співробітниками міліції.

Під час досудового розслідування потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 спричинену шкоду відшкодовано, цивільні позови потерпілими не заявлені.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочинів, які йому інкримінуються, визнав у повному обсязі. Пояснив, що дійсно, після того, як самовільно залишив місце відбування покарання за попереднім вироком, скоїв у м. Запоріжжі злочини щодо потерпілих за наведених вище обставин, погрожуючи потерпілим ножем і спричинивши потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження. Щиро кається у скоєному, просить суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, заявили про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 325 КК України суд вирішив про проведення судового розгляду без потерпілих, оскільки всі обставини справи під час судового розгляду можливо з`ясувати за їх відсутності і учасники процесу не заперечували проти цього.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною та істинною, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_7 повністю доведена, його дії суд кваліфікує:

за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи яка зазнала нападу, за фактом розбою, вчиненого щодо потерпілого ОСОБА_8 ;

за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи яка зазнала нападу, вчинений особою яка раніше вичинила розбій, за фактом розбою, вчиненого щодо потерпілого ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ;

за ч.3 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, щодо заволодінням транспортним засобом ОСОБА_10 .

Обираючи вид та міру покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує, що ОСОБА_7 вчинив тяжкі та особливо тяжкий злочини, враховує дані про особу обвинуваченого, який неодноразово засуджений, вчинив інкриміновані йому злочини в період відбування покарання за попереднім вироком. Згідно характеристики Ігренського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровської області №133, де обвинувачений відбував покарання за попереднім вироком і яке залишив самовільно, ОСОБА_7 порушував порядок відбування покарання у виді обмеження волі, характеризується посередньо. Суд також приймає до уваги ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, зокрема, визнання ним вини та щире каяття, а також ту обставину, що вчиненими злочинами збитків не завдано.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття. Судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочинів, що просила визнати сторона захисту.

Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1, ч.2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2012р. до 5 років позбавлення волі. Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2014р. невідбуту частину покарання 2 роки 4 місяці 13 днів позбавлення волі замінено більш м`яким обмеженням волі. 28.12.2014р. ОСОБА_7 самовільно залишив межі Ігренського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області №133, не відбувши 1 рік 10 місяців 3 дні обмеження волі з призначених до відбування 2 років 4 місяців 13 днів обмеження волі. Постановою слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 24.12.2014р. кримінальне провадження за даним фактом за ч.1, ч.3 ст. 390 КК України закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 після постановлення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2012р. та постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2014р. про заміну виду покарання, але до повного відбуття покарання, вчинив ряд нових нових злочинів, остаточне покарання обвинуваченому має бути призначене на підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання у виді обмеження волі, а саме, 10 місяців обмеження волі, що згідно ст. 72 КК України відповідає п`яти місяцям позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін у виді тримання під вартою. Судові витрати по кримінальному провадженню на проведення судово-криміналістичної експертизи у сумі 294,84 гривень слід віднести на рахунок держави.

Цивільні позови у справі не заявлені.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України і призначити покарання

за ч.1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки,

за ч.2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна,

за ч.3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України, до призначеного покарання приєднати п`ять місяців позбавлення волі як частково невідбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2012р. та постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2014р., остаточно призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з 12.12.2014 року.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Судові витрати по кримінальному провадженню на проведення судово-криміналістичної експертизи віднести на рахунок держави.

Речові докази: мобільний телефон Samsung, переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 , мобільний телефон Lenovo, переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 залишити власникам відповідно; квитанцію з ломбарду Скарбниця зберігати у матеріалах кримінального провадження; ніж, вилучений в ході огляду місця події 12.12.2014р., що знаходиться на зберіганні в камері схову при Ленінському РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Судья: ОСОБА_1

Інші судді, які входять до складу колегії:

ОСОБА_3

ОСОБА_2