Справа № 450/4418/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/561/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
Головуючого-судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в його інтересах на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 травня 2015 року, -

з участю прокурора : - ОСОБА_8

захисника : - ОСОБА_7

обвинуваченого : - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком :
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волиця Теофіпольського району, Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, такого, що не працює, місце реєстрації якого: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 185, ст. 70 КК України та призначено остаточне покарання:

- за ч.2 ст. 121 КК України - 7 (сім) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі 7(сім) років.

Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахується з часу його фактичного затримання з 04.09.2013 року.

По справі вирішено питання цивільного позову, судових витрат та речових доказів.

За вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 31.08.2013 року о 22.00 год. на розі вулиць Лісневицької Грушевського - Глинської, поблизу пам`ятника «Трьох святих» та дитячого садочку «Золотий півник», що знаходиться на вул. Грушевського у м. Пустомити, Львівської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту, що раптово виник між ним та ОСОБА_9 на ґрунті ревнощів, який переріс у бійку, умисно наніс один удар ногою в ділянку живота ОСОБА_9 , в результаті чого останній впав. Продовжуючи наносити численні удари ногами у різні частини тіла, ОСОБА_6 спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку важкого ступеня, гостру субдуральну гематому справа, субарахноїдальний крововилив, забійну рану лобної ділянки, масивні забої м`яких тканин голови, садна лобної ділянки, мозкову кому, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Крім того ОСОБА_6 , 31.08.2013р., знаходячись біля 22.30 год. на розі вулиць Лісневицької Грушевського - Глинської, поблизу пам`ятника «Трьох святих» та дитячого садочку «Золотий півник», розміщених на вул. Грушевського у м. Пустомити Львівської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав належні ОСОБА_9 мобільний телефон «Нокіа-1280» вартістю 129,60 грн. та гроші в сумі 400,00 грн., а всього викрав на загальну суму 529,60 грн.

Не погоджуючись з даним вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду, застосувати до нього ст. 69 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. Мотивує це тим, що вирок суду незаконний та необґрунтований. Зазначає, що оскаржуваний вирок надто суворий, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення. Крім цього вказує, що судом не враховано його позитивну характеристику по місцю проживання.

Не погоджуючись в вироком суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду шляхом вилучення з мотивувальної частини вироку недопустимих доказів, зазначених в апеляційній скарзі, а в резолютивній частині вироку встановити початок строку відбування покарання, який рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 22 год. 00 хв. 02 вересня 2013 року. Мотивує це тим, що вирок суду незаконний та необґрунтований у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що у резолютивній частині вироку зазначено, що початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 з 04.09.2013 року, і це не відповідає матеріалам кримінального провадження. Згідно протоколу затримання особи (т.1 а.с. 109-111), ОСОБА_6 був затриманий слідчим ОСОБА_10 02.09.2013 року о 22 год. 00 хв., що і є фактичним часом затримання особи, і в порушення п.2 ч.4 ст. 374 КПК України відсутнє рішення про залік досудового тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу,та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в його інтересах, виступ захисника ОСОБА_7 , який уточнив апеляційні вимоги і просив застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України та пом`якшити йому покарання, виступ прокурора, яка заперечила апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 і просила вирок суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та пояснив, що 31.08.2013 року о 21 год. 30 год. він, повертаючись з роботи з с. Малечковичі, Пустомитівського району, Львівської області, разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 приїхали в м. Пустомити. Вийшли на зупинці, навпроти магазину «Марія», зайшли до магазину і придбали по 1 пляшці пива та стали його розпивати. Не допивши зазначене пиво, побачив як на зупинку прийшов мужчина, який стояв на тротуарі, який перебував у стані алкогольному сп`яніння. ОСОБА_12 в цій особі впізнав того чоловіка, який залицявся до дівчини ОСОБА_6 . Останні разом підійшли до зазначеного чоловіка, та ОСОБА_6 почав просити, щоб він більше не дзвонив до його дівчини, на що потерпілий почав висловлюватися в його сторону, вживаючи ненормативну лексику. ОСОБА_6 штовхнув його двома руками в ділянку грудей, після чого потерпілий впав. Тоді, обвинувачений зняв з руки три персні, оскільки вони були дуже масивні, оскільки не хотів наносити потерпілому важких ушкоджень та передав їх ОСОБА_11 . В подальшому наніс 5-6 ударів руками по ногах та животу потерпілому. В цей час ОСОБА_12 наніс 3-4 удари в обличчя потерпілому, а ОСОБА_11 його відтягував від потерпілого. Крім цього зазначив, що одночасно з ОСОБА_12 наносив потерпілому удари близько 40 секунд. Після того як вони припинили побиття, потерпілий піднявся на ноги власними силами. Даний інцидент тривав біля 4-5 хвилин. Після цього ОСОБА_6 попросив відійти в сторону, для продовження розмови на що останній погодився. По дорозі, потерпілий попросив ОСОБА_11 купити води і дав йому гроші на це. ОСОБА_11 , взявши гроші, пішов до магазину. ОСОБА_6 разом з потерпілим підійшов до дитсадка, та потерпілий почав негарно відгукуватися про дівчину обвинуваченого, що останнього обурило і він його штовхнув ногою в область паху. Після чого потерпілий зашпортався і впав через сітку. Коли перебіг на територію по другу сторону сітки, побачив як ОСОБА_12 наносить потерпілому удари у груди ногами. ОСОБА_6 вказав, що коли відштовхнув ОСОБА_12 , потерпілий більше не підіймався та був без свідомості. Після цього підійшов ОСОБА_11 і приніс воду, та відійшов розмовляти по телефону. ОСОБА_12 відтягнув потерпілого під дерево. Тоді ОСОБА_6 , ОСОБА_12 налили на його голову воду і вмивали обличчя потерпілого, однак останній до тями не приходив. Оскільки потерпілий подав ознаки життя, останні подумали, що все буде добре і залишили на тому місці. На виході з цього місця ОСОБА_6 побачив, що на траві лежить телефон та гроші в сумі 400 грн., які він підняв та поклав у кишеню. Тоді, він, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 пішли до магазину та «Марія», придбали продукти і алкогольні напої. Вийшовши з магазину, ОСОБА_6 і ОСОБА_12 пішли подивитися чи все в поряду з потерпілим та виявили, що останній виявляв ознаки життя, що наштовхнуло останніх на думку, що все буде добре. В подальшому підійшли до зупинки, де під`їхало таксі. ОСОБА_11 та ОСОБА_6 сіли в таксі і поїхали в с. Гаї до знайомої їм дівчини ОСОБА_13 , а ОСОБА_12 залишився біля магазину «Марія». Покликається, що в цей день вживав алкоголь, а саме зранку об 11 год. 00 год. випив пляшку 0,7 горілки. Приїхавши після роботи в м. Пустомити вжив ще пляшку пива, ємністю 0,5 л. Телефон в подальшому віддав своїй дівчині. Для потерпілого не викликав швидку, оскільки думав, що все буде добре.

В подальшому, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , виявивши бажання надати додаткові пояснення по справі, вказав, що одноособово наносив удари потерпілому, свідок ОСОБА_12 не причетний до нанесення ударів ОСОБА_9 і заперечив той факт, що останній їх наносив. Разом з тим, заперечив стан алкогольного сп`яніння, який кваліфікується йому як обтяжуюча обставина. Покази, які давав в попередніх судових засіданнях, визнав як позицію захисту від пред`явленого йому обвинувачення, яка була розроблена його захисником. Наполягає на правдивості показів, які дав в останньому судовому засіданні.

Крім визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, його винуватість стверджена наступними доказами, а саме:

-показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 про обставини події кримінального провадження;

-показами експерта ОСОБА_16 , який підтримав свій висновок 161/2013 та пояснив, що здійснював розтин трупа потерпілого ОСОБА_9 . При проведенні експертизи з історією хвороби потерпілого був ознайомлений. В експертизі було зазначено, що у потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки при поступленні в лікарню у останнього прослідковувався запах з рота ( аналіз крові на вміст етанолу у потерпілого не було взято). При розтині трупа потерпілого, гематоми не було, лікарі не встановили місця її розташування. При проведені експертизи було констатовано переломи ребер у потерпілого, причин по якій в медичній карточці лікарі не зазначили про переломи ребер, пояснити не може. Вказує, що безпосередньою причиною смерті потерпілого є черепно-мозкова травма. З моменту травми до моменту проведення операції пройшло біля 10-ти годин. Як би потерпілому медичну допомогу було надано раніше. То шанси на порятунок його життя збільшились. Набряк мозку, який було констатовано при розтині трупа потерпілого - це ускладнення від черепно-мозкової травми. Набряк мозку не є в причинному зв`язку із перебуванням потерпілого в стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим зазначив, що при падіння на траву з висоти власного росту, потерпілий не міг одержати таку черепно-мозкову травму;

-витягом з кримінального провадження № 0001060 від 01.09.2013 року (т.1 а.с.1);

- протоколом огляду місця події від 01.09.2013 року (т.1, а.с.3-5, а.с. 7-9);

- протокол огляду місця події від 02.09.2013 року та фото таблицями до нього (т.1, а.с.72- 76);

- протоколом проведення слідчого експерименту, на досудовому слідстві 03.09.2013р. за участю свідка ОСОБА_12 ( т.1 а.п.81-95);

- протоколом проведення слідчого експерименту, на досудовому слідстві 03.09.2013р. за участю свідка ОСОБА_11 ( т.1 а.п. 96-108);

- протоколом проведення слідчого експерименту, на досудовому слідстві 05.09.2013р. за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ( т.1 а.п.141-144);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 04.09.2013р. ( т.1 а.п.128-130);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 04.09.2013р. ( т.1 а.п.135-137);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 04.09.2013р. ( т.1 а.п.138-140);

- лікарським свідоцтвом про смерть № 161/2013 ОСОБА_9 , згідно якого зазначено причину смерті як напад із застосуванням фізичної сили з метою вбивства чи нанесення ушкоджень (т.1 а.с.156);

- висновком експерта № 163/2013 від 20.09.2013 року (т.1 а.с.159-163);

- висновком експерта № 2944/2013-Т від 13.09.2013 року (т.1, а.с.164) ;

- висновком судово-медичного експерта № 2077/2013 від 19.09.2013 р. (т.1 а.с.165);

- медичною картою стаціонарного хворого ОСОБА_9 (т.1 а.с.194-237);

- висновком експерта № 9/408 від 17.10.2013 року (т.1 а.с.252-254);

- протоколом огляду місця події від 02.09.2013 року (т.1 а.с.255-257);

- висновком експерта № 1336/2013-ім від 15.11.2013року (т.1 а.с.284-289);

- висновком експерта № 177/2013 від 14.11.2013 року (т.1 а.с. 312-314);

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 73/2015 (т.2 а.с.161-165).

Оцінюючи здобуті у кримінальному провадженні та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції вірно визнав їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Судом першої інстанції взято до уваги покази обвинуваченого, дані ним у останньому судовому засіданні в частині одноособового нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки такі підтверджуються показаннями свідків, які допитані в судовому засіданні, не суперечать висновкам судових експертиз та в повній мірі узгоджуються з іншими доказами по справі.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно оцінено покази обвинуваченого в останньому судому засіданні про не перебування ним у стані алкогольного сп`яніння, а відтак виключення даної обставини з числа обтяжуючих обставин, оскільки остання не доведена документально, так як відсутній акт про обслідування на вміст етилового спирту в крові обвинуваченого. Ці покази судом не взято до уваги, оскільки це захист від пред`явленого обвинувачення, а даний факт протягом всього досудового слідства та судового розгляду визнавався обвинуваченим, свідками, та спростування виключно показами обвинуваченого ОСОБА_6 в останньому судовому засіданні не підлягає, а відтак апеляційні скарги в цій частині не підлягають до задоволення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 185 КК України, як крадіжка та умисне тяжке тілесне ушкодження.

Ця кваліфікація злочинних дій ОСОБА_6 не оспорюється як самим обвинуваченим, так і його захисником ОСОБА_7 .

При призначенні покарання обвинуваченому у даному кримінальному провадженні суд першої інстанції дотримувався принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує, що життя людини, відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, а в ст. 27 Основного Закону наголошується, що кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити людину життя.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, нейтрально характеризується по місцю проживання, у вчиненому розкаюється та частково згідний відшкодувати шкоду, як такі, що пом`якшують покарання обставини та обтяжуючу обставину вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та прийшов до вірного переконання про призначення обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.1 ст.185 КК України та ч.2. ст.121 КК України та призначити таке у виді позбавлення волі.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_6 із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості скоєного злочину, не знайдено. Таке покарання є необхідним та достатнім для його можливого виправлення, перевиховання та профілактики вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 травня 2015 року, є законним, обґрунтованим та постановлений відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для зміни вироку суду щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на предмет пом`якшення покарання, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в його інтересах залишити без задоволення, а вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Вважати початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з 02 вересня 2013 року, тобто з часу його фактичного затримання,а не з 04 вересня 2013 року, як зазначено у вироку суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а обвинуваченим в цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4