Справа № 206/7904/14-к
Провадження № 1-кп/206/25/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" березня 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 00001669 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України, не одруженого, маючого середньо-технічну освіту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

потерпілий - ОСОБА_5 ,

законний представник потерпілого - ОСОБА_6 ,

представник потерпілого - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 20.09.2014 року приблизно о 20 год. 00 хв., знаходячись біля гаражу за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зустрів раніше йому знайомого ОСОБА_5 , та на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 підійшов до нього і наніс один удар кулаком правої руки в обличчя, а саме в скулу, від чого ОСОБА_5 впав на землю, чим спричинив останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 4433 е від 14.11.2014 року тілесні ушкодження у вигляді: закритого вертикально-сагинального перелому скуло-орбітального відділу лівої виличної кістки, вдавленого багато уламкового перелому стінок лівої гайморової пазухи з розвитком гемосинусу, пара орбітальної гематоми та субкон`юктивального крововиливу ліворуч, поверхневої забійної рани в виличній області ліворуч на тлі синця, які мають ознаки середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав в повному обсязі та пояснив, що він 20.09.2014 року приблизно о 20 год. 00 хв. випивши два літри пива, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, побачив раніше знайомого ОСОБА_5 і з незрозумілих йому самому причин вдарив його кулаком в обличчя, після удару останній впав, потім встав та побіг у невідомому напрямку. Крім того, він пояснив суду, що від подальшої бійки його стримував ОСОБА_8 , звівши його руки.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав суду, що він 20 вересня 2014 року разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 гуляв, дівчатам були потрібні гроші, вони чекали на брата ОСОБА_11 , через деякий час з`явився ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , та замість привітання ОСОБА_13 наніс удар, після чого він впав на землю, почув другий удар у око, потекла кров з розсіченого місця. Після чого його відвели до друга для надання медичної допомоги.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за обставин, викладених у вироку, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

· показами свідка ОСОБА_8 , в яких він показав суду, що у вересні 2014 року, він разом ОСОБА_14 підійшли до гаражів, де у той час знаходились ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які вживали лимонад, а неподалік знаходився ОСОБА_5 , який у той час розмовляв по телефону, з невідомих причин ОСОБА_3 наніс удар останньому в обличчя, після чого він схватив ОСОБА_3 за руки та наказав ОСОБА_17 уходити звідти;
· показами свідка ОСОБА_8 , в яких вона показала суду, що 20 вересня 2014 року, вона гуляла разом зі своєю подругою ОСОБА_18 , яка подзвонила ОСОБА_17 і домовилась зустрітися біля гаражу, неподалік будинку, після чого до того місця підійшли ОСОБА_19 та ОСОБА_3 , та після нетривалої розмови ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_5 в область ока, після чого він одразу впав, потім побігли до знайомого ОСОБА_20 , щоб той надав медичну допомогу ОСОБА_21 ;
· показами свідка ОСОБА_22 , в яких вона повідомила суду, що 20 вересня 2014 року, вона разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_23 знаходились біля гаражу, їй разом з подругою потрібні були гроші, тому ОСОБА_11 зателефонувала брату. Він прийшов разом із ОСОБА_14 , вони перебували у стані алкогольного сп`яніння, і ОСОБА_3 замість привітання з ОСОБА_5 наніс йому удар, після чого той впав;
· Протоколом огляду місця події від 22.09.2014 року з фото таблицею (т. 1 а.п. 9-10);
· Висновком СМЕ № 4021 від 16.10.2014 року (т. 1 а.п. 18-20);
· Висновком СМЕ № 4433 е від 14.11.2014 року (т. 1 а.п. 44-45).
Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості, такими що вірно відображають фактичні обставини справи, у зв`язку з чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину.
Підводячи підсумок викладеному суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Потерпілий ОСОБА_5 заявив позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди до обвинуваченого ОСОБА_3 , в розмірі 522,78 грн. та 15000,00 грн. відповідно.
Прокурор у розгляді даного питання поклався на розсуд суду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов ОСОБА_5 визнав повністю, з розміром матеріальної та моральної шкоди згоден.
Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє обґрунтоване документальне підтвердження розмір матеріальної шкоди завданої потерпілому ОСОБА_5 в сумі 522,78 грн., суд знаходить також обґрунтованими вимоги щодо моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн., оскільки така шкода дійсно була заподіяна і полягає в фізичному болю та стражданнях, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У зв`язку з чим і виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, позов потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, підлягає задоволенню.
При визначенні виду та розміру покарання суд виходить із ступеня вчиненого злочину, особистості обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується задовільно, вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, що суд відносить до пом`якшуючих обставин.
Обтяжуючих вину ОСОБА_3 обставин під час судового розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді обмеження волі.
Приймаючи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 370-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на 1 (один) рік та з покладенням на нього обов`язків п.п. 2, 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 522,78 грн. (п`ятсот двадцять дві гривні 78 копійок) матеріальної шкоди та 15000,00 грн.( п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) моральної шкоди.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1