У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_16,
суддів ОСОБА_17, ОСОБА_18,
за участю прокурората представника потерпілих ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні в місті Києві 9 грудня 2014 року кримінальну справу за касаційною скаргою потерпілих ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та їх представника ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2014 року.

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 серпня 2013 року

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Молдови, раніше не судимого, -

засуджено: за ч. 4 ст. 296 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 121 КК України на 9 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів ОСОБА_11 остаточно призначено 9 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь потерпілих на відшкодування моральної шкоди: ОСОБА_8 - 200000 грн.; ОСОБА_7 - 200000 грн.; ОСОБА_10 - 20000 грн.; ОСОБА_9 - 20000 грн., а також на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди 37518 грн. 90 коп., моральної - 200000 грн. та користь НДЕКЦ ГУМВС України в Одеській області судові витрати в сумі 2116 грн. 80 коп. за проведення експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2014 року вирок щодо ОСОБА_11 в частині призначеного покарання і вирішення цивільних позовів потерпілих змінено, ухвалено вважати ОСОБА_11 засудженим за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 296 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_11 остаточно призначено 7 років позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь потерпілих на відшкодування моральної шкоди: ОСОБА_8 - 100000 грн.; ОСОБА_7 - 100000 грн.; ОСОБА_6 - 100000 грн.; ОСОБА_10 - 5000 грн. та ОСОБА_9 - 5000 грн. В решті вирок суду залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_11 визнано винним у тому, що 10 липня 2012 року, у вечірній час, більш точного часу органами досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, роз'їжджав на автомобілі марки «Ауді-100» без глушника по території поблизу бази відпочинку «Южанка-1» в смт. Затока Будацька коса Білгород-Дністровського району Одеської області, він умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства в частині забезпечення спокійних умов відпочинку і побуту відпочиваючих, ігноруючи загальноприйняті норми і правила поведінки. На здійнятий ним шум вийшов ОСОБА_14, який став вимагати від ОСОБА_11 припинення хуліганських дій, на що ОСОБА_11 уваги не звернув та продовжив свої дії.

Приблизно о 1-й год. 50 хв. на шум з території вищевказаної бази вийшли ОСОБА_9, ОСОБА_10 та інші відпочиваючі бази відпочинку, які вимагали від ОСОБА_11 припинення хуліганські дії, проте останній, ігноруючи вимоги громадян, дістав з салону автомобіля складний пружинний туристичний ніж, яким з хуліганських мотивів наніс ковзний удар в область лоба ОСОБА_9, завдавши йому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 477/450-12 від 19.07.2012 року, тілесні ушкодження у вигляді подряпини лоба, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_14, намагаючись припинити хуліганські дії ОСОБА_11 вступився за ОСОБА_9, у відповідь на що ОСОБА_11 умисно, з хуліганських мотивів, наявним у нього ножем наніс удар ОСОБА_14 в ділянку черевної порожнини, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

Далі хуліганські дії намагався припинити ОСОБА_10, якому ОСОБА_11 також умисно, з хуліганських мотивів наніс ковзний удар ножем в область шиї, заподіявши легкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі потерпілі та їх представник просять ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_11 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд через неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м'якості, посилаючись на те, що цей суд безпідставно пом'якшив ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років та зменшив розмір моральної шкоди, не врахувавши належним чином тяжкість вчиненого ним злочину та наслідки, що настали.

Заслухавши доповідача, пояснення представника потерпілих ОСОБА_5, яка підтримала касаційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора про обгрунтованість касаційної скарги потерпілих та їх представника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що ця скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винність засудженого ОСОБА_11 у вчиненні хуліганства, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, та в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, а також кваліфікація його злочинних дій за ч. 4 ст. 296 та ч. 2 ст. 121 КК України у касаційній скарзі потерпілими та їх представником не оспорюються.

Разом з тим, доводи потерпілих та їх представника про неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного засудженому ОСОБА_11 апеляційним судом покарання тяжкості злочину та його особі внаслідок м'якості, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як зазначено в ухвалі, приймаючи рішення про пом'якшення призначеного ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, апеляційний суд послався на те, що суд першої інстанції повною мірою не врахував дані про особу засудженого і обставини, що пом'якшують покарання, у зв'язку з чим призначив йому надто суворе покарання. При цьому в основу свого рішення апеляційний суд поклав обставини, які визнав такими, що пом'якшують покарання, зокрема визнання засудженим своєї вини та щире каяття у вчиненому. Крім того апеляційний суд зменшив розмір відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих, пославшись на те, що суд також повною мірою не врахував обставини справи, матеріальне становище засудженого та інші обставини.

Однак, з таким рішенням колегія суддів погодитися не може, оскільки судом апеляційної інстанції залишено поза увагою ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_11 злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, належним чином встановлені обставини їх вчинення судом першої інстанції та настання тяжких наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_14

При цьому колегія суддів вважає, що при пом'якшенні ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України з 9 до 7 років позбавлення волі апеляційним судом не враховано, що засуджений вчинив два тяжких умисні злочини, в тому числі проти громадського порядку та життя і здоров'я потерпілих, а також те, що після загибелі ОСОБА_14 залишився його малолітній син ОСОБА_15, 2011 року народження.

Крім того, свою вину засуджений став визнавати лише під час апеляційного розгляду провадження. Разом з тим, у судовому засіданні суду першої інстанції свою вину він визнавав лише частково, про що свідчить і його апеляція.

Тому висновки апеляційного суду про те, що суд першої інстанції неповною мірою врахував зазначену обставину як таку, що пом'якшує покарання, суперечить матеріалам провадження та висновкам суду першої інстанції. Це ж повною мірою відноситься і до щирого каяття засудженого у вчиненому. Крім того, намір відшкодувати заподіяну моральну шкоду також не можна визнати обставиною, яка пом'якшує покарання.

За таких обставин рішення апеляційного суду про пом'якшення покарання засудженому ОСОБА_11 суперечить вимогам ст. 372 КПК України 1960 року, оскільки є явно несправедливим внаслідок м'якості.

Крім того, змінюючи вирок суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілим вчиненими ОСОБА_11 злочинами, апеляційний суд не навів переконливих доводів щодо її зменшення вдвічі.

З урахуванням зазначеного, відповідно до пунктів 2 і 3 ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд.

При новому апеляційному розгляді справи суду слід повною мірою врахувати тяжкість вчинених злочинів, обставини їх вчинення, особу засудженого і обставини, що обтяжують покарання та визначитись із відповідністю призначеного йому покарання судом першої інстанції згідно з вимогами ст. 65 КК України. Також апеляційному суду слід визначитися із законністю та обгрунтованістю розміру стягнутої з засудженого моральної шкоди на користь потерпілих.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 Розділу XI «Перехідні положення» КПК 2012 року, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та їх представника ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2014 року щодо ОСОБА_11 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

С У Д Д І :

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18