Справа № 1-28/07р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Смт. Стара Вижівка 7 травня 2007 р.

Старовижівський
районний суд Волинської області під головуванням:

судді Кузьмінця О.М. за
участю секретаря Бондар О.С. прокурора Омелянчука А.В. адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Стара Вижівка справу по обвинуваченню
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, уродженця і жителя
АДРЕСА_1, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого

та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
громадянина України, українця, уродженця і жителя АДРЕСА_1, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого,
раніше не судимого,

у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України, встановив:

Підсудні ОСОБА_2 і ОСОБА_3, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, 14 січня 2007 року в селі Мизове біля обеліску
Слави загиблим воїнам о 15 годині та на вулиці
Секунській навпроти житлового будинку ОСОБА_4 біля 18 години
виражалися нецензурною лайкою, розпивали спиртні напої та безпричинно з
хуліганських спонукань побили ОСОБА_5 і неповнолітнього ОСОБА_6, спричинивши їм
легкі тілесні ушкодження, чим грубо порушили громадський порядок з мотивів
явної неповаги до суспільства в групі осіб, що супроводжувалося особливою
зухвалістю.

В судовому засіданні підсудні
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 винність в пред'явленому звинуваченні визнали повністю і
пояснили, що 14.01.2007 року о 15 годині біля
обеліску Слави загиблим воїнам в селі Мизове вони разом з іншими хлопцями
розпивали спиртні напої. В цей час по
дорозі проїжджав на велосипеді ОСОБА_5, якого вони покликали до себе, а
потім безпричинно побили його, наносячи йому удари руками по тілу.

Приблизно біля 18
години, знаходячись на вулиці Секунській в селі Мизове вони викликали з житлового будинку неповнолітнього
ОСОБА_6 і в ході сварки безпричинно побили його.

Не
заперечують, що при побитті потерпілих непристойно вели себе і виражалися нецензурною
лайкою.

Винність підсудних ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 в пред'явленому звинуваченні, крім
повного визнання ними своєї вини, підтверджується показаннями потерпілих
та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так потерпілі
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 показали, що підсудні 14.01.2007року вдвох
безпричинно побили їх, зокрема ОСОБА_5 біля обеліску Слави загиблим воїнам,
аОСОБА_6 на вулиці Секунській навпроти житлового будинку ОСОБА_4. При цьому
підсудні біля обеліску Слави загиблим воїнам розпивали спиртні напої і
виражалися нецензурною лайкою. ,

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8
показали, що вони бачили як біля обеліску Слави
загиблим воїнам та на вулиці Секунській підсудні били ОСОБА_5і ОСОБА_6.

З актів судово-медичного обстеження
та висновків судово-медичної експертизи (а.с.27,28,60,67)
вбачається, що в потерпілогоОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у
вигляді синців та подряпин в області обличчя, а в ОСОБА_5 тілесне ушкодження у
вигляді синця в лівій виличній ділянці, які відносяться до легких тілесних
ушкоджень.

З акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи
(а.с.72,73) вбачається, що в підсудного
ОСОБА_3 в період інкримінованих йому дій і в даний час виявляються ознаки
психічного розладу, однак це не позбавляє його можливості усвідомлювати свої
дії і керувати ними, а отже його слід визнати осудним.

Приведені докази в їх сукупності
повністю підтверджують винність ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в грубому
порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю, групою осіб, а тому їх дії слід
кваліфікувати за ст. 296
ч.2 КК України.

При призначенні покарання підсудним
суд враховує, що вони вчинили злочин, який відноситься до
середньої тяжкості, а також вчинення його в стані алкогольного сп'яніння як
обтяжуючу відповідальність обставину.

Поряд з цим суд враховує і те, що
підсудні раніше не судимі, щиро розкаялися у вчиненому злочині, позитивно
характеризуються і вважає, що для їх виправлення слід призначити
покарання в межах санкції закону, за яким притягається до кримінальної
відповідальності, з застосуванням ст.75 КК України.

Судові
витрати, пов'язані з проведенням судово-психіатричної експертизи в сумі 173 грн.70 коп. у
відповідності до ст. 93 КПК
України підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_3 В.

Керуючись ст. ст. 323,
324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 визнати винними у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 296 ч.2 КК України і призначити
їм покарання у виді обмеження волі на 2(два) роки кожному.

На підставі
ст.75,76 КК України ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання
з випробуванням при умові, що протягом одного року

вони не вчинять нового злочину і протягом цього
іспитового строку не будуть виїжджати за межі України без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи, будуть повідомляти ці органи про зміну місця проживання і роботи та будуть періодично з'являтися
для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнути з
ОСОБА_3 в доход держави судові витрати в сумі 173 (сто сімдесят три) грн.70 коп.

Запобіжний
захід на час вступу вироку в законну силу засудженим залишити підписку про
невиїзд.

На вирок може
бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський райсуд протягом 15 діб з моменту його проголошення.