№ провадження 1-кп/208/139/15
ВИРОК
Іменем України
04 лютого 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, не одруженого, освіта середньотехнічна, працює машиністом крану ПАТ «ДМКД», який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ст. 336 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 04.09.2014 року медичною комісією при Дніпродзержинськом ОМВК визнаний придатним до військової служби та призваний на військову службу за мобілізацією.
Захист Вітчизни, незалежності територіальної цілісності України, шанування її державних символів, відповідно до ст. 65 Конституції України є обов`язком громадян України.
Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок включає призов на військову службу.
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
- Прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних;
- Проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішення комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату;
- Проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
- Виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно ст. 9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії); чоловіки, на утриманні яких перебувають п`ять і більше дітей віком до 16 років; зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим; інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках.
03.09.2014 року ОСОБА_4 через представників ПАТ «ДМКД» повідомлено про необхідність прибути 04.09.2014 р. до Дніпродзержинського військкомату у зв`язку з проведенням призову на військову службу за мобілізацією на виконання Указу Президента України №607 від 21 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію» 04.09.2014 року ОСОБА_4 прибув до Дніпродзержинського ОМВК Дніпропетровської де, після проведення перевірки документів, йому повідомлено про необхідність повторного прибуття на 08.00 годин 05.09.2014 з речами та документами.
Проте, всупереч вказаних вимог законодавства, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про його обов`язок щодо призову за мобілізацією, будучи військовозобов`язаним та не маючи правових підстав на відстрочку від призову під час мобілізації, отримавши повістку про прибуття на 08:00 год. 05.09.2014 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (м. Дніпродзержинськ, вул. Аношкіна, 3А), відмовився від призову на військову службу за мобілізацією, про що зазначив 04.09.2014 року у заяві на ім`я військового комісара Дніпродзержинського ОМВК.
У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини його скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини він розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суду пояснив, що дійсно у зазначений у обвинуваченні час отримав повістку про явку до Дніпродзержинського військомату. 04.09.2014 року, прибувши до військомату пройшов медичну комісію, був визнаним гідним для призову на військову службу, та йому було запропоновано прибути з речами наступного дня. Від призову він в письмовій формі відмовився, так як має хвору матір, сестру з дитиною, які потребують його допомоги як чоловіка, матеріальної допомоги. Вину визнає повністю.
Враховуючи клопотання обвинуваченого про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом підсудного, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що винність обвинуваченого у судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії у скоєнні кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ст. 336 КК України як ухилення від призову за мобілізацією.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину визнав, принцип індивідуалізації покарання, і вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі з встановленням строку випробування.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у скоєнні пред`явленного обвинувачення за ст. 336 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін строком на 1 рік.
Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого протягом випробувального строку:
- не віджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
Міру запобіжного заходу відносно засудженого до набрання вироку законної чинності, не обирати.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1