Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_8,
суддів:ОСОБА_9 і ОСОБА_10,
за участю прокурора ОСОБА_11,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 26 березня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, яка брала участь в розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 22 вересня 2014 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 травня 2014 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, таку, що судимості не мала,

засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі пʼятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. з позбавленням права обіймати посади, повʼязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік.

За ч. 1 ст. 366 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного судом покарання у звʼязку із закінченням строків давності. Кримінальну справу щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 366 КК України закрито.

Цим же вироком за ч. 3 ст. 191 КК України виправдано за недоведеністю її участі у вчиненні злочину.

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України, таку, що судимості не мала,

засуджено:

· за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 грн.;

· за ч. 3 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі пʼятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

· за ч. 1 ст. 191 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі пʼятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. з позбавленням права обіймати посади, повʼязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_6 визначено покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн. з позбавленням права обіймати посади, повʼязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік.

За ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 191 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного судом покарання у звʼязку із закінченням строків давності. Кримінальну справу щодо ОСОБА_6 закрито.

Цивільний позов ОКФП «Херсоноблфармація» залишено без розгляду з розʼясненням права цивільному позивачу звернутись із позовом у порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 вересня 2014 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винуватими у тому, що вони, працюючи на посадах відповідно завідуючої та бухгалтера аптеки №1 по вул. Суворова, 57 у м. Херсоні у період часу з 1 квітня 2008 року по 25 лютого 2009 року, внесли в офіційні документи, зокрема в розрахунково-платіжні та платіжні відомості за квітень - грудень 2008 року та за січень - лютий 2009 року, а ОСОБА_5 ще й у табеля обліку робочого часу в апетеці №1 м. Херсона за той же період та у виписку із наказу №67 від 14 лютого 2009 року завідомо неправдиві відомості: ОСОБА_5 про нараховану ОСОБА_7 заробітну плату та про відпрацьований ОСОБА_7 робочий час, про нараховану та отриману заробітну плату ОСОБА_7, яка в дійсності в аптеці не працювала, використали вказані завідомо неправдиві відомості шляхом надання працівникам ОКФП «Херсоноблфармація» для нарахування ОСОБА_7 заробітної плати, на підставі яких ОСОБА_7 було нараховано та виплачено заробітну плату, яку привласнила ОСОБА_6 в сумі 15 733 грн. 66 коп., завдавши ОКФП «Херсоноблфармація» матеріальну шкоду на вказану суму.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду через її невідповідність вимогам ст. 377 КПК України 1960 року. Обґрунтовуючи скаргу прокурор зазначає, що апеляційний суд формально розглянув апеляцію прокурора, належним чином не перевірив її доводи та не дав на них вичерпної відповіді.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційну скаргу та вважав за необхідне скасувати ухвалу апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 377 КПК України 1960 року в ухвалі апеляційного суду окрім інших обов'язкових даних повинна бути зазначена суть апеляції, коротко викладенні пояснення осіб, які брали участь у засіданні, і докладно - мотиви прийнятого судом рішення. При цьому усі доводи, що містяться в апеляції, мають бути ретельно вивчені, проаналізовані й зіставлені з наявними у справі і додатково поданими матеріалами, з тим, щоб жоден довід не залишився без відповіді в ухвалі. Частиною 2 ст. 377 КПК України 1960 року визначено, що при залишенні апеляції без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, із яких апеляцію визнано необґрунтованою.

Ці вимоги апеляційною інстанцією виконані не були.

Як убачається зі справи, не погоджуючись із вироком місцевого суду щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прокурором в апеляції порушено питання про його скасування. На обґрунтування своїх вимог скаржником наведено змістовні доводи. В апеляції прокурора зверталась увага на недотримання судом вимог ст. 334 КПК України 1960 року щодо виправдувального вироку, зокрема, що суд належним чином не виклав підстави для виправдання ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 191 КК України та перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч. 3 на ч. 1 ст. 191 КК України. Також прокурор твердив про наявність доказів, якими спростовуються висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_5 привласнення грошових коштів ОКФП «Херсоноблфармація». Крім того, з огляду на неправильне застосування судом першої інстанції кримінального закону, в апеляційній скарзі прокурор вказував на невідповідність призначеного засудженим покарання ступеню тяжкості вчинених ними злочинів та їх особам, внаслідок мʼякості.

Проте, залишаючи апеляцію прокурора без задоволення, апеляційний суд не навів в ухвалі переконливих підстав прийняття такого рішення, не дав вичерпної відповіді на жоден із її доводів, не сформулював належним чином висновки щодо обґрунтованості виправдання та перекваліфікування дій засуджених, не зазначив в ухвалі конкретних підстав, через які визнав апеляцію прокурора необґрунтованою, обмежившись узагальненою формальною вказівкою про правильність висновків суду першої інстанції. Крім того, в ухвалі взагалі не зазначено суті скарги прокурора, а лише викладено зазначене в апеляції прохання.

Отже, апеляція прокурора у кримінальній справі щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розглянута не по суті, а зі змісту ухвали апеляційного суду неможливо зрозуміти, на підставі яких доказів вирок суду першої інстанції визнано законним і обґрунтованим.

У зв'язку з цим ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, а справа направленню на новий апеляційний розгляд.

При новому розгляді справи щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в апеляційному порядку суд має ретельно перевірити всі доводи апеляції скаржника та з урахуванням усіх обставин справи прийняти належне рішення і викласти його у відповідному процесуальному документі згідно з вимогами закону.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України 1960 року, п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 22 вересня 2014 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10