УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
грудня 2007 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого -
судді: Зубка К.А.,

суддів Лещенка P.M. і Ремеза П.М.
, за участю прокурора
Свириденка А.М. , захисника
обвинуваченої ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи на
постанову Олександрійського міськрайонного суду від 7 грудня 2007 року, якою стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, освіта вища,
працює заступником директора ТОВ «Олександрійська ливарна компанія», вдова,
мешканка АДРЕСА_1, раніше не
судима, обвинуваченої за ст.
ст. 191 ч. 5, 28 ч.3,
209 ч.3, 366 ч.2 КК України
відмовлено в обранні міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

У
провадженні слідчого прокуратури м.
Олександрія Кіровоградської області знаходиться кримінальна справа про
обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочинів,
передбачених ст. ст. 191
ч. 5, 28 ч.3, 209 ч.3,
366 ч.2 КК України.

5 грудня
2007 року ОСОБА_1 була
затримана у порядку ст. 115 КПК України.

Постановою
Олександрійського міськрайонного суду від 7 грудня 2007 року залишено без
задоволення подання слідчого прокуратури м.
Олександрії про обрання ОСОБА_1 міри запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту.

Районний
суд мотивував своє рішення тим, що немає
достатніх підстав для обрання ОСОБА_1 міри запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту, оскільки вона має постійне
місце проживання та роботи, а також по
справі немає достатніх підстав вважати,
що вона може ухилитися від слідства і суду, та перешкоджатиме встановленню істини у
справі. При цьому суд дійшов висновку про те,
що належну поведінку обвинуваченої можуть забезпечити інші запобіжні
заходи.

Справа №
10-311 2007 року Головуючий
в суді 1-ї ін ст. Попович С. М.

Категорія ст. 191 ч.5 КК України Доповідач Ремез П.М.

В
апеляції на данну постанову суду прокурор, який брав участь у розгляді
справи, просить скасувати її і обрати обвинуваченій міру запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту,
вказуючи на те, що ОСОБА_1 обвинувачується
у вчиненні особливо тяжкого злочину,
скоєного у складі організованої злочинної групи, а знаходячись на волі може перешкоджати
встановленню істини по справі,
координувати свої спільні дії, з
метою впливу на свідків по справі, які
працюють на ТОВ «Олександрійська ливарна компанія» і є підлеглими
обвинуваченої, а також, може ухилитися від слідства і суду.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію і просив
скасувати постанову суду і направити справу на новий судовий розгляд, пояснення обвинуваченої ОСОБА_1 та її
захисника - адвоката ОСОБА_2, які заперечили задоволення апеляції
і просили рішення суду залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Кримінально-процесуальний
закон передбачає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту, якщо за вчинений злочин
закон передбачає покарання у вигляді позбавлення волі понад три роки, а також,
якщо є підстави вважати, що
особа може ухилитись від слідства та суду,
чи перешкодити встановленню істини по справі( ст.
155 КПК України).

Як
вбачається з матеріалів кримінальної справи,
органи досудового слідства не надали суду доказів про те, що знаходячись на волі обвинувачена може
ухилитися від слідства та суду, або
перешкоджати встановленню істини по справі.

Більше
того, колегія суддів встановила, що на даний момент слідчим прокуратури вже
виконані з обвинуваченою ОСОБА_1 вимоги
ст. ст. 218-220 КПК України та продовжують
виконуватися зазначені дії з іншими обвинуваченими по справі.

Відмовляючи
в поданні слідчого, про обрання ОСОБА_1
міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, суд 1-ої інстанції обґрунтовано зазначив, що обвинувачена має постійне місце
проживання та роботи і що по справі відсутні дані про те, що вона може ухилитися від слідства і
суду, та перешкоджатиме встановленню
істини у справі. Крім того місцевий суд хоч і не вказав, проте фактично врахував, що вона раніше не судима, характеризується позитивно, має захворювання щитовидної залози, а також правильно врахував обставини
зазначені у ст. ст.
148, 150 КПК України.

З
урахуванням викладеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно обставини справи та
особу ОСОБА_1, обґрунтовано дійшов висновку
про необхідність відмовити в задоволенні подання слідчого про обрання
обвинуваченій міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому апеляцію прокурора необхідно залишити
без задоволення, а зазначену постанову
суду - без зміни.

Керуючись ст.
ст. 148, 150,
155, 362, 366 КПК України, колегія суддів

Апеляцію
прокурора, який брав участь у розгляді
справи - залишити без задоволення, а
постанову Олександрійського міськрайонного суду від 7 грудня 2007 року про
відмову в задоволенні подання слідчого про обрання міри запобіжного заходу у
вигляді взяття під варту, стосовно
ОСОБА_1 - залишити без зміни.