Справа № 159/3542/15-к
Провадження № 1-кп/159/188/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 20 липня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинськоі області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000640 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Ковель, Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого 10.04.2014 року Ковельським міскрайонним судом за ч.1 ст.164 КК України до 110 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.164 КК України,
В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 , будучи згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.07.2010 року, зобов`язаним сплачувати в користь ОСОБА_5 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 400 гривень щомісячно, починаючи з 05 липня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, та будучи, особою, раніше судимою за злочин, передбачений ч.1 ст.164 КК України, на шлях виправлення не встав та продовжив злісно ухилятись від сплати аліментів на дитину внаслідок чого за період з 01.12.2014 року по 31.05.2015 року утворилась заборгованість по виплаті аліментів більш ніж за 6 місяців в розмірі 2400 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у злісному ухиленні особою, раніше судимою за даний злочин, від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.164 КК України.
В ході судового розгляду справи суду подано укладену між обвинуваченим та потерпілою угоду про примирення.

За умовами вказаної угоди обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Сторонами узгоджено міру покарання для обвинуваченого в межах санкції ч.2 ст.164 КК України у виді громадських робіт. Констатовано повну сплату заборгованості по аліментах в розмірі 2400 грн.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.468, ч.3 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, для обвинуваченого відповідає положенням ст.65 КК України та визначена в межах санкції закону, за яким він притягується до відповідальності.

Міра покарання визначена сторонами з урахуванням віку обвинуваченого, його матеріального та сімейного стану, виключно позитивної характеристики за місцем проживання, враховано наявність в новій сім`ї обвинуваченого однієї неповнолітньої дитини, враховано можливість отримувати на даний час доходи від виконання тимчасових робіт, прийняті до уваги такі пом`якшуючі покарання обставини, як визнання вини, повне відшкодування шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані в разі затвердження угоди судом, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст.. 476 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

На переконання суду, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам сторін та суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для примирення. Обвинувачений відшкодував завдану шкоду та фактично несе відповідальність за злочин лише перед державою.

Виходячи з викладеного угода про примирення підлягає затвердженню.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого на час набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.468,469, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Угоду про примирення від 14 липня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000640 укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча:ОСОБА_1