Справа № 11-190/11 Головуючий у І інстанції Гумен
Категорія - ст. 121 ч.2 КК України Доповідач Мельниченко Ю. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів - Григорєвої В.Ф., Салая Г.А.

прокурора Євхименка В.В.

з участю засудженого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2011 року.

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, неодружений, непрацюючий, житель ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимий: 27 січня 2000 року Прилуцьким міським судом Чернігівської області за ст. ст. 206 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 16 серпня 2002 року Прилуцьким районним судом Чернігівської області за ст. ст. 185 ч. 3, 75 до 3 років 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання за даним вироком з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 28 березня 2003 року Прилуцьким районним судом Чернігівської області за ст. ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 4 років позбавлення волі; 13 червня 2008 року Прилуцьким районним судом Чернігівської області за ст. ст. 162 КК України до штрафу в сумі 850 грн., 9 березня 2010 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ст. ст. 185 ч. 3, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання за даним вироком з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

засуджений за ст. 121 ч. 2 КК України до 8 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднано 1 рік позбавлення волі як частково невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 9 березня 2010 року і остаточно призначено засудженому ОСОБА_2 покарання у вигляді 9 років позбавлення волі.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_3 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов потерпілої ОСОБА_3 до засудженого ОСОБА_2 в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі - 5500 грн. залишено без розгляду.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 81 КПК України.

Судом ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те що, 13 вересня 2010 року близько 18 год., в приміщенні житлового будинку за № 17 розташованого по вул. Ветеранська, в с. Оніщенки, Прилуцького району, Чернігівської області, за місцем проживання ОСОБА_4, між ОСОБА_2 і потерпілим ОСОБА_5, під час спільного розпиття спиртних напоїв виникла сварка, яка переросла в бійку.

В ході бійки засуджений ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 удар кулаком в обличчя від чого потерпілий впав на підлогу. Після цього засуджений наніс потерпілому, який перебував в лежачому положенні безліч ударів взутими ногами в область голови, тулубу і кінцівок. Після цього ОСОБА_2 умисно наніс деревяною палицею, яку взяв у приміщенні будинку, декілька ударів в область нижніх кінцівок ОСОБА_5, заподіяв таким чином потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, від яких потерпілий помер в лікарні в цей же день о 21 год. 40 хв.

Не погоджуючись з вироком суду засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій вказує, що вирок суду є занадто суворий. Зазначає, що на нього з боку органів дізнання та слідчого здійснювався фізичний та психологічний тиск. Суд у вироку не врахував, що потерпілий ОСОБА_5 першим наніс йому удар палицею, тому він був змушений захищатись. Коли він пішов додому, то потерпілий був ще живий та відмовлявся їхати до лікарні, що можуть підтвердити свідки. Не заперечуючи свою вину, щиро розкаюється. Просить помякшити призначене судом покарання.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_2, який підтримав апеляцію та просив помякшити призначене судом покарання, прокурора, який вважав вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 За цим обвинуваченням суд повно і всебічно перевірив зібрані у справі докази. У вироку з належною мотивацією наведено достатньо доказів на підтвердження обвинувачення ОСОБА_2

Сам засуджений ОСОБА_2 не заперечував свою причетність до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5, крім того в судовому засіданні засуджений не навів будь-яких доказів щодо тиску на нього при проведенні дізнання та досудового слідства.

Згідно висновку експерта № 265 від 18.10.2010 року у ОСОБА_5 мали місце, тяжкі тілесні ушкодження за ознакою, як небезпечні для життя у вигляді закритої травми органів черевної порожнини, розриву селезінки, двадцяти саден в області голови, синців на верхній та нижній повіках лівого ока, перелому кісток носу, синця лівої половини обличчя, забійної рани верхньої та нижньої губи, синців обох губ, синця передньої поверхні грудної клітки, синця зовнішньої поверхні правого плеча, синця тильної поверхні правого плеча, синця тильної поверхні правої кисті з переходом на пальці, двох забійних ран правої гомілки та двох забійних ран лівої гомілки, які виникли від дії твердих, тупих предметів від дії палиці наданої на експертизу та від дії рук та ніг сторонньої особи і по давності відповідають 13 вересня 2010 року.

Таким чином колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_2 не можна розцінювати як самооборону.

Дії засудженого відповідно до встановлених фактичних обставин правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.

Покарання, яке призначене засудженому ОСОБА_2, відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним, що характеризують його особу та всім обставинам справи і є справедливим. Всі обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_2 в своїй апеляції, судом при обранні йому покарання враховані.

Враховуючи, що злочин ОСОБА_2 скоїв в період невідбутого покарання за попереднім вироком, суд правильно призначив йому покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Перевіркою справи не встановлено даних, які б могли свідчити про те, що на ОСОБА_2 чинився будь-який тиск з боку працівників міліції, показання він давав добровільно.

Підстав для помякшення покарання засудженому ОСОБА_2, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2011 року щодо ОСОБА_2 без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_6 ОСОБА_1 ОСОБА_7А