В И Р О К

І М ' Я М У К Р А Ї Н И

Справа № 1-241/2008

18 вересня 2008 року

Рівненський районний суд Рівненської
області

в складі головуючого судді Лопацького В.А.

при
секретарі
Іллюк С.Р.

за участю прокурора
Ідрісова Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівному
кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Омеляна Рівненського району Рівненської області, українця, громадянина
України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
мешканця АДРЕСА_1, -

у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 121
КК України,

В
С Т А Н О В И В:

21
червня 2008 року близько 5 год., ОСОБА_1. по місцю
свого проживання в АДРЕСА_1умисно під час взаємної бійки викликаної неправомірною
поведінкою потерпілого ОСОБА_2 наніс останньому один
удар ножем брилка для
ключів в область живота, в результаті чого
спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення
черевної порожнини з пошкодженням правої долі печінки, яке ускладнилося
внутрішньочеревною кровотечею легкого ступеня, множинних ран передньої черевної
стінки та лівої половини грудної клітки, які згідно висновку Рівненського ОБСМЕ
№ 1839 від 26 серпня 2008 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень,
які небезпечні для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_1вину у вчиненому злочині визнав повністю, розкаявся та показав, що 21.06.2008 року близько 5
год. він
повернувшись додому зустрівся в хаті зі своїм старшим братом, який перебуваючи
в стані алкогольного сп”ягніння почав до нього чіплятися з претензіями та
затіяв бійку. Оскільки старший брат був фізично здоровіший від нього, він в
ході бійки використав ножика брилка для ключів, яким завдав удару братові в
живіт. Побачивши, що брат зразу ж ослаб і почав втрачати свідомість, він
негайно став надавати допомогу братові та викликав медичну допомогу.

В
процесі розгляду даної кримінальної справи, у відповідності до ст.
299 КПК України, суд обмежив дослідження доказів у справі допитом підсудного.

Заслухавши щиросердні зізнання
підсудного, суд вважає, що його дії органами досудового слідства за ч.1 ст. 121
КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження,
небезпечне для життя в момент заподіяння кваліфіковані не
вірно, і їх слід перекваліфікувати на ст. 124 КК України, як умисне заподіяння
тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.

Такий висновок суду ґрунтується на
тому, що ініціатором бійки був потерпілий ОСОБА_2., який є старшим братом
підсудного, є фізично здоровішим, має більший життєвий досвід і при таких
обставинах підсудний ОСОБА_1. мав право на самозахист, разом з тим на думку
суду заходи самозахисту та необхідної
оборони обрані підсудним явно не відповідали ступеню загрози
його життю та здоров”ю, і таким чином застосувавши колюче-ріжучий предмет він
явно вийшов за межі необхідної оборони.

Відповідно до висновків
судово-медичної експертизи на тілі ОСОБА_2. виявлені тілесні ушкодження у
вигляді проникаючого поранення черевної
порожнини з пошкодженням правої долі печінки, яке ускладнилося внутрішньочеревною
кровотечею легкого ступеня, множинні рани передньої черевної стінки та лівої
половини грудної клітки, які згідно висновку Рівненського ОБСМЕ № 1839 від 26
серпня 2008 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для
життя.

(а.с.64)

При обранні виду та визначенні міри покарання
підсудному, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого
ним злочину, а також особу підсудного.

За
місцем проживання підсудний
характеризується позитивно,
раніше не судимий.

Обставинами, що пом”якшують
покарання підсудному відповідно до ст. 66 КК України суд приймає його щире
каяття, добровільне відшкодування завданих збитків та вчинення злочину під
впливом сильного душевного хвилювання викликаного неправомірними діями потерпілого.

Обставин, що обтяжують
покарання підсудному судом не встановлено.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323,
324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124
КК України та
призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити засудженого
ОСОБА_1. від відбування покарання в
частині обмеження волі, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину,
попросить пробачення у потерпілого та своєю поведінкою та ставленням до праці
доведе своє виправлення і перевиховання, а також не виїжджатиме за межі України
на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи і
повідомлятиме органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи, навчання.

До
вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженому залишити попередній підписку про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський
районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту проголошення.

Суддя
В.А. Лопацький