Справа 534/326/15-к
Провадження № 1 кп/534/67/15
ВИРОК
Іменем України

24 березня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підсудної ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську матеріали кримінального провадження №0000078 за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Калач-на-Дону Волгоградської області, Росія, українки, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

27.10.2011 року Комсомольським міським судом за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт.

08 жовтня 2012 року Комсомольським міським судом за ч.2 ст. 185, ч.ч.1,2 ст.307, ч.2 ст.389 КК України до трьох років дев`яти днів позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. Звільнилась 17 липня 2014 року у відповідності до ст.2 ЗУ «Про амністію у 2014 році»

за ч.2 ст.186 КК України,
в с т а н о в и в :
Підсудна вчинила умисний тяжкий злочин проти власності за таких обставин:
22 січня 2015 року, близько 13 - 30 год., ОСОБА_5 , знаходячись в салоні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по АДРЕСА_2 , таємно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, зі стойки вітрини викрала два відрізи тюлі артикулів № 90-9 та № Обр-93, але на виході з салону магазину була помічена власницею магазину потерпілою ОСОБА_6 . Утримуючи викрадене майно, та ігноруючи вимогу потерпілої зупинитися, ОСОБА_5 разом із викраденим залишила місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд частинна викраденого була продана обвинуваченою сторонній особі на шляху слідування додому, інша частина вилучена працівниками міліції за місцем проживання обвинуваченої одразу після вчинення нею кримінального правопорушення. Внаслідок злочинних дій обвинуваченої потерпілій було заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 713 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнала повністю, не заперечуючи обставин відкритого заволодіння майном, об`єму та вартості вкраденого майна.

Потерпіла до суду не з`явилась, направила заяву про розгляд справи в її відсутність, претензій матеріального характеру до обвинуваченої не пред`являє в зв`язку із добровільним відшкодуванням завданої шкоди (а.с. 9,46)

Обгрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудної в скоєнні інкримінованого злочину, суд, застосовуючи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись /за згодою учасників провадження/ допитом ОСОБА_5 , приймає до уваги, що фактичні обставини справи та вартість викраденого майна ніким з учасників провадження не заперечуються.

Отже, оцінивши представлені у справі докази, кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України суд вважає вірною, оскільки вона відкрито, повторно заволоділа чужим майном.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що підсудна вчинила тяжкий злочин проти власності. В якості обставини, що пом`якшує покарання, судом враховане визнання підсудною своєї вин, щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданої шкоди.
Рецидив вчинення злочину не може визнаватись в якості обтяжуючої покарання обставини, оскільки повторність є кваліфікуючою ознакою злочину.
Як вбачається із змісту медичної довідки ОСОБА_5 страждає на хронічний остеомеліт кістки лівої ступні (а.с. 15) та хронічній вірусний гепатит «С», має загальні ускладнення із здоров`ям, що стали наслідком вживання наркотичних засобів. На обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 47). Розлучена. Має неповнолітню дитину, відносно якої позбавлена батьківських прав ( а.с.31). Не працює, постійного джерела доходу не має, зі слів підсудної джерелом існування слугують кошти, отримані за роботу у приватних осіб. За місцем проживання характеризується як особа, на яку не надходять скарги від сусідів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, приймаючи до уваги факт повного та добровільного відшкодування завданої шкоди, відсутність претензій з боку потерпілої та дані про стан здоров`я підсудної, що дає суду можливість визнати дані обставини в якості таких, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, суд, з врахуванням того, що призначення покарання в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.186 КК України в даному випадку є недоцільним, вважає за можливе застосувати до покарання ст. 69 КК України, шляхом призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Водночас, приймаючи до уваги, що згаданий злочин був вчинений обвинуваченою через 6 місяців після звільнення з місць позбавлення волі, зокрема під час перебування під адміністративним наглядом, що дає всі підстави зробити висновок про небажання обвинуваченої стати на шлях виправлення, суд вважає, що відбувати покарання ОСОБА_5 повинна лише в умовах ізоляції від суспільства, що матиме найбільш дієвий вплив на її виправлення та стане перешкодою до вчинення нових злочинів.

Питання про речові докази вирішене судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і з застосуванням ст.69 КК України призначити їй покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

Відносно засудженої обрати запобіжний захід тримання під вартою, взявши під варту з залу суду.

Строк покарання відраховувати з 24 березня 2015 року.

Речовий доказ по справі: відріз тюлі залишити потерпілій, як їй належний.

На вирок суду протягом 30 днів з часу його проголошення сторони можуть подати апеляційні скарги до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1