У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Скотаря А.М.,

суддів

Кривенди О.В., Мороза М.А.,

за участю прокурора засудженого
захисників

ОСОБА_15, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула
в судовому засіданні 26 липня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2, захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4
і ОСОБА_5, потерпілої ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Донецької області від
9 лютого 2007 року, яким засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м. Донецька, не
судимого,

за п.п.
7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на чотирнадцять років шість місяців позбавлення
волі;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця м. Донецька, не
судимого,

за п.п.
7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на чотирнадцять років позбавлення волі.

Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_2 654 грн. судових витрат.

Як визнав суд, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 15 жовтня 2004 року в Ленінському районі
м. Донецька, за попередньою змовою, із хуліганських мотивів, вчинили умисне
вбивство ОСОБА_6 Злочин вчинено за таких обставин.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_7. протягом 15 жовтня 2004 року вживали
одурманюючі засоби - таблетки трамалгіну і сіновану. Після їх вживання,
знаходячись приблизно у 22 години 30 хвилин біля будинківАДРЕСА_1 і АДРЕСА_2,
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 стали вживати горілку з раніше їм незнайомим ОСОБА_6 Після її
вживання, ОСОБА_1 безпричинно, знаходячись у громадському місці, демонструючи
явну фізичну перевагу, наніс ОСОБА_6, який сидів на лавці, ззаду удар ногою в
область голови, а потім обійшов лавку і
наніс другий удар ногою в область голови спереду, в обличчя. ОСОБА_2,
діючи погоджено з ОСОБА_1., також безпричинно наніс удар ногою потерпілому
ОСОБА_8 в область голови, від якого останній упав з лавки. Після падіння
потерпілого на землю і неспроможності його чинити опір, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 стали
бити його руками і ногами у різні частини тіла, наносячи удари в область голови
і інші життєво важливі частини тіла, спричинивши таким чином потерпілому велику
кількість тілесних ушкоджень, від яких він помер на місці.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1. просить вирок щодо нього змінити,
перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 121 КК України і призначити покарання в
межах санкції зазначеної статті з урахуванням обставин, що пом'якшують
покарання. Вважає, що суд не мав достатніх даних для висновків про те, що він
діяв з хуліганських мотивів і за попередньою змовою з ОСОБА_1 вчинили умисне вбивство
потерпілого. Суд не мав підстав також для висновку про те, що він наніс удари
потерпілому з метою його вбивства.

Аналогічні підстави для зміни вироку зазначив у касаційній скарзі і
засуджений ОСОБА_2., посилаючись на те, що матеріали справи не містять даних
про його намір вчинити вбивство потерпілого.

У касаційних скаргах захисники ОСОБА_3, ОСОБА_9 і ОСОБА_5просять змінити
вирок щодо засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2, перекваліфікувати їх дії на ч. 2 ст.
121 КК України з тих підстав, що в ході досудового і судового слідства не
встановлено умислу у засуджених на умисне вбивство потерпілого. Між ними
ніякого зговору на вбивство не було. Тілесні ушкодження потерпілому стали
наносити після образи потерпілим їх нецензурними словами. При цьому, він сам
запропонував молодим хлопцям випити горілки і пригостив їх. Відсутність наміру
на вбивство свідчить те, що вони його залишили біля лавки, не передбачаючи, що
потерпілий помре.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_5 просить вирок щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2
скасувати у зв'язку з порушенням її, як потерпілої у справі, прав. Так,
прокурор з невідомих мотивів, перепред'явив обом підсудним обвинувачення і, з
метою полегшення їх становища, виключив кваліфікуючу ознаку “вчинення вбивства
з особливою жорстокістю”, з чим вона не погодилась і не погоджується. Крім
того, суд не розглянув її цивільний позов про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди. Крім того, вважає, що у зв'язку з виключення вказаної
кваліфікуючої ознаки вбивства, засудженим призначене надмірно м'яке покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
виступи засудженого ОСОБА_1, захисників ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_4, які
підтримали подані щодо засуджених касаційні скарги і просили перекваліфікувати
дії ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на ч. 2 ст. 121 КК України з пом'якшенням призначеного їм
покарання, думку прокурора, про відсутність підстав для задоволення касаційних
скарг потерпілої, засуджених і їх захисників, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню
не підлягають.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у вчиненні
умисного вбивства ОСОБА_10 за попередньою змовою з хуліганських мотивів, за
зазначених у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами і є правильним.

Обґрунтовуючи свій висновок, суд послався у вироку, насамперед, на
показання самих засуджених, які вони давали на досудовому слідстві і в судовому
засіданні.

Зміст показань ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зводився до того, що вони 15 жовтня 2004
року після вживання разом таблеток трамалгіну і сановану, безцільно
прогулювались біля будинківАДРЕСА_1 і АДРЕСА_2. Біля 22 години знаходились біля
ларька, де незнайомий мужчина пив пиво і запропонував їм випити горілки. Вони
погодились і випили з ним грамів по 100 горілки. Після цього мужчина став
висловлюватись на їх адресу нецензурними словами. ОСОБА_1 піднявся, обійшов
лавочку, на якій вони сиділи, і став наносити удари потерпілому в голову і інші
частини тіла. ОСОБА_2 також став наносити удари руками і ногами у різні частини
тіла потерпілому. Після побиття потерпілого, вони залишили його в місці
побиття. Наступного дня їм повідомили, що потерпілий ОСОБА_10 помер.

Аналогічні показання засуджені давали під час допиту їх в якості
підозрюваних і обвинувачених, у тому числі під час відтворення обстановки і
обставин події (т.1, а.с. 82-87, 133), де вони детально й послідовно
розповідали про обставини вчинення злочину, та, вказуючи на свою роль і роль
іншого учасника, одночасно викриваючи кожний себе і співучасника умисного
вбивства потерпілого ОСОБА_10 Їх показання свідчать про те, що вони обидва
нанесли по декілька ударів потерпілому руками і ногами в голову та інші життєво
важливі части тіла. Показання засуджених під час досудового слідства і в
судовому засіданні різняться лише в тому, що вони не пам'ятають точно, хто з
них скільки завдав ударів потерпілому, а також послідовність нанесення ударів.
В іншому їх показання щодо обставин побиття потерпілого співпадають і суперечностей
не містять.

Зазначені показання засуджених знайшли своє об'єктивне підтвердження
показаннями свідків у справі: ОСОБА_7., ОСОБА_11., допитаних під час судового
засідання, та свідків ОСОБА_13. іОСОБА_12., допитаних під час досудового
слідства, які підтвердили факт побиття ОСОБА_1. і ОСОБА_2 за встановлених судом
обставин незнайомого їм раніше мужчину. При цьому, всі вони стверджували, що
ОСОБА_1 почав бити потерпілого ногами в голову та інші частини тіла, а потім до
нього приєднався ОСОБА_2, який також став наносити йому удари руками і ногами в
голову та інші частини тіла. Після побиття, засуджені з місця події зникли, а
мужчина продовжував лежати у тому-ж самому місці.

За даними протоколу огляду місця події від 16 жовтня 2004 р., біля
будинківАДРЕСА_1 і АДРЕСА_2, виявлений труп ОСОБА_10 зі слідами насильницької
смерті (т.1, а.с. 3-14).

Висновки судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 свідчать про те, що йому
прижиттєво було заподіяно не менше 6-8 ударів і його смерть настала від
відкритої черепно-мозкової травми голови, що ускладнилась набряком головного
мозку (т. 1, а.с. 126-130). Відкрита черепно-мозкова травма з крововиливами під
оболонки і шлуночки головного мозку, що ускладнилась набряком головного мозку,
могла виникнути як від одного так і від декількох ударів в область голови тупим
твердим предметом, про що свідчать додаткові висновки судово-медичної
експертизи (т. 3, а.с. 8-9).

Дослідивши всі ці та інші докази в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого
висновку про те, що дії винуватих були узгоджені, а кількість спричинених
тілесних ушкоджень і їх локалізація свідчать про направленість умислу в
засуджених на умисне вбивство потерпілого.

Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115
України є правильною і відповідає встановленим судом обставинам умисного
вбивства ОСОБА_10

За таких обставин твердження засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та захисників
ОСОБА_3, ОСОБА_9 і ОСОБА_5у скаргах про невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи і про відсутність у засуджених умислу на умисне
вбивство потерпілого, є безпідставними.

Посилання у касаційній скарзі потерпілої ОСОБА_5 на порушення її прав під
час судового засідання є непереконливими. Відповідно до протоколу судового
засідання (т. 6, а.с. 98), зауваження на який потерпілою і її представником не
подавались, цивільний позов представником потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_14 був
заявлений після закінчення судового слідства у справі, лише у стадії судових
дебатів, всупереч вимогам ст.ст. 28, 297 КПК України, якими передбачена можливість
пред'являти цивільний позов у кримінальній справі лише до початку судового
слідства, що не позбавляє можливості потерпілої звернутись з аналогічним
позовом в порядку цивільного судочинства. Що стосується наявності в діях
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 кваліфікуючої ознаки умисного вбивства “вчинене з особливою
жорстокістю”, то таке обвинувачення їм не пред'явлене, про що свідчить
постанова прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
про зміну обвинувачення під час судового розгляду (т. 6, а.с. 31-33), з яким
представник потерпілої ознайомлена і її думка щодо нього врахована.

Обговорюючи доводи касаційних скарг засуджених та їх захисників в частині
призначенняОСОБА_1. і ОСОБА_2. надмірно суворого покарання, та доводи
касаційної скарги потерпілої стосовно призначення засудженим занадто м'якого
покарання, колегія суддів вважає, що покарання
засудженим призначено у відповідності з вимогами закону, з урахуванням
характеру і ступеня суспільної небезпечності вчиненого, даних про їх особи, а
також всіх обставин, які мають значення для справи, у тому числі і тих, що
пом'якшують покарання, і на які вказується у касаційних скаргах.

Вивченням матеріалів справи не виявлено будь-яких даних, які свідчили б про
необ'єктивність, упередженість органів досудового слідства або суду, порушення
ними кримінально-процесуального закону, які б перешкоджали чи могли перешкодити
суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний і обґрунтований
вирок.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційні скарги засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2, захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4
і ОСОБА_5, а також потерпілої ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок
Апеляційного суду Донецької області від 9 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 - без зміни.

с у д д і:

Кривенда О.В. Мороз М.А. Скотарь А.М.