А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10.06.2015 м. Ужгород
Директор агровиробничого підприємства «Ділоліс» (с. Іза Хустського району Закарпатської області (далі підприємство) ОСОБА_7 звернувся до Департаменту внутрішньої безпеки МВС України із заявою від 30.07.2014 (зареєстрована 20.08.2014 за вх. № К-979) про вчинення слідчим ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366 КК України службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, а оскільки вказане кримінальне правопорушення вчинено працівником правоохоронного органу, то заявник вважає, що в діях слідчого ОСОБА_8 наявні ще й ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.365 КК перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу (а.к.п. 12-13).
На обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_7 зазначив, що підприємству на праві приватної власності належить будівля колишнього адмінбудинку в АДРЕСА_1 ), яке виникло відповідно до наступних судових рішень: 1) ухвали господарського суду Закарпатської області (далі господарський суд) від 04.11.2003 про затвердження мирової угоди між підприємством «Ділоліс» та СТОВ «Колос», укладеної в процесі виконавчого провадження про стягнення боргу (справа № 1/319); 2) рішення господарського суду від 02.04.2004 у справі № 1/182 про визнання права власності на зазначений адмінбудинок за СТОВ «Колос» за винятком приміщень, які займає сільська рада. Це судове рішення (від 02.04.2004) не містить визначення часток, на які судом визнано право власності за Ізянською сільською радою (Хустського району Закарпатської області).
Також не існує жодного рішення суду, яким визнано право власності на будь-яку частку приміщення колишнього адмінбудинку в с. Іза, по вул. Центральній, за Ізянською сільською радою.
Так, обґрунтовуючи повідомлення про підозру у вчиненні злочину, слідчий ОСОБА_8 зазначив, що рішенням господарського суду від 02.04.2004, в справі № 1/182, за СТОВ «Колос» визнано право власності на адмінбудинок по вул. Центральній,93, в с. Іза, за винятком приміщень, які займає сільська рада, в 21/25 «частині». Однак, ці внесені в офіційний документ (повідомлення про підозру) відомості, на думку ОСОБА_7 , є неправдиві, оскільки не відповідають змісту (вказаного вище) рішення суду.
Отже, заявник вважає, що слідчий ОСОБА_8 вніс завідомо неправдиві відомості в офіційний документ повідомлення про підозру ОСОБА_9 , які стосуються частки в належному підприємству майні, а саме 21/25, що нібито визначено рішенням господарського суду від 02.04.2004 у справі № 1/182, хоча останнє не містить такого визначення.
Зазначені протиправні, на думку заявника, дії слідчого ОСОБА_8 є службовим підробленням та спричинили тяжкі наслідки підприємству.
На підставі внесених слідчим ОСОБА_8 неправдивих відомостей «порушено» та закрито у зв`язку із закінченням строків давності «кримінальну справу» (кримінальне провадження) щодо ОСОБА_9 .
На думку заявника, метою фальсифікації кримінального провадження щодо ОСОБА_9 шляхом внесення неправдивих відомостей в офіційний документ, була подальша легалізація неправдивих відомостей щодо визначення часток (вказаного вище) нерухомого майна, що в свою чергу є підставою для позбавлення підприємства 4/25 часток на це майно всупереч існуючим рішенням судів та відсутності правових підстав для визнання права власності на вказане майно за Ізянською сільською радою.
З цих підстав заявник просив зазначений правоохоронний орган перевірити обставини, викладені в заяві (про вчинене слідчим ОСОБА_8 кримінальне правопорушення)та вжити відповідних заходів реагування.
16.09.2014 ВВБ в Закарпатській області ДВБ МВС України в Закарпатській області складено висновок за підсумками службової перевірки за вказаним зверненням ОСОБА_7 , а матеріали перевірки направлено в прокуратуру Закарпатської області для прийняття передбаченого законом (ст.214 КПК України) рішення (а.к.п. 8-10).
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий ОСОБА_6 посилається на наступне.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 30.04.2014 старший слідчий СВ Хустського МВ УМВС ОСОБА_8 в повідомленні про підозру ОСОБА_9 вніс запис наступного змісту: «Так, згідно рішення Господарського суду № 1/182 від 02.04.2004 року визнано право власності за СТОВ «Колос» на адмінбудинок по вул. Центральна в с. Іза, за винятком приміщень, які займає сільська рада в частці 21/25» (а.к.п. 169, 181-183).
Встановлено також, що даний запис не відповідає змісту зазначеного рішення (господарського) суду в частині визначення частки приміщення в адмінбудинку, яке займає Ізянська сільська рада, тобто у вказаному рішенні суду (а.к.п. 176-180) розмір частки цього приміщення, яке займає сільська рада, не визначений.
Допитаний як свідок слідчий ОСОБА_8 показав, що під час складання повідомлення про підозру ОСОБА_9 він допустив помилку у наведеному вище реченні, тому що поспішав при складанні документа.
Зокрема, наводячи текст рішення господарського суду Закарпатської області від 02.04.2004 у справі № 1/182, він помилково послався на текст іншого рішення того ж самого суду від 07.10.2008 у справі № 3/205, де вказано, що на підставі рішення господарського суду від 02.04.2004 № 1/182 Хустським ДПТІ 09.06.2004 здійснено реєстрацію права власності на частину адмінбудівлі в с. Іза, по вул. Леніна,97, за СТОВ «Колос» з часткою 21/25.
Допущення даної помилки слідчий пояснює тим, що поспішаючи, перерегорнув не ту сторінку (а.к.п. 67-70).
Крім того, ухвалою Хустського районного суду від 05.06.2014 ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України (97-99).
Як визнав слідчий прокуратури ОСОБА_6 , наведеними вище доказами повністю спростовано показання допитаного в якості свідка ОСОБА_7 щодо нібито умисного внесення слідчим ОСОБА_8 у повідомлення про підозру даних про те, що рішення суду від 02.04.2004 у справі № 1/182 містить дані про розподіл приміщення вказаного адмінбудинку на частки, начебто з метою позбавити підприємство «Ділоліс» права на частку приміщення на користь Ізянської сільської ради.
Також спростовано і доводи ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 не міг отримати відомості про розподіл часток на адмінбудинок в АДРЕСА_2 ); що внаслідок зазначених вище дій слідчого завдана майнова шкода ОСОБА_7 , як учаснику товариства, оскільки дана недостовірна інформація відображена і у наведеній вище постанові Хустського районного суду, яка може бути використана в доказуванні, як підстава для позбавлення підприємства права власності на (вказане нерухоме) майно.
Так, право власності на нерухоме майно не може бути набуто на підставі зазначеної ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Можливість використання даної ухвали з наведеною вище метою є припущенням свідка ОСОБА_7 , яке не ґрунтується на встановлених кримінальним провадженням обставинах відсутні правові підстави для настання таких наслідків.
19.05.2015 ОСОБА_7 в порядку п.3 ч.1 ст.303 КПК України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду зі скаргою на вказану постанову слідчого прокуратури від 29.04.2015, яку просив скасувати, посилаючись на наступне.
Оскаржена постанова слідчого прокуратури ОСОБА_6 винесена передчасно, без з`ясування всіх обставин кримінального провадження щодо слідчого ОСОБА_8 , який, на думку заявника, вчинив кримінальне правопорушення за вказаних у наведеній вище заяві ОСОБА_7 обставин.
Внесення неправдивих відомостей в офіційний документ завдає шкоди майновим інтересам АВП «Ділоліс», оскільки подальша «легалізація» неправдивих відомостей в частині визначення часток нерухомого майна, під час розгляду кримінальної справи (провадження щодо реєстратора Хустського ДПТІ ОСОБА_9 ), незалежно від кінцевого результату, стане підставою для позбавлення підприємства 4/25 часток нерухомого майна всупереч існуючим рішенням судів та відсутності правових підстав для визнання права власності на вказане майно за Ізянською сільською радою.
Таким чином, ОСОБА_7 зазначає, що слідчий ОСОБА_8 , будучи посадовою особою, вніс в офіційний документ (повідомлення про підозру) завідомо неправдиві відомості в частині визначення часток, на які нібито визнано право власності, чим завдав істотної шкоди майновим інтересам агровиробничого підприємства «Ділоліс».
Слідчим прокуратури при винесені оскарженої постанови не враховано того факту, що склавши повідомлення про підозру у вчиненні злочину, з внесенням у нього завідомо неправдивих даних, слідчий ОСОБА_8 вже фактично вчинив передбачений ч.1 ст.366 КК України злочин, незалежно від того, чи спричинили його дії тяжкі наслідки і чи було використано «підроблений» документ.
Мотиви оскарженої постанови слідчого прокуратури ґрунтуються лише на вказаних вище показаннях слідчого ОСОБА_8 та «його процесуального прокурора» ОСОБА_11 .
В порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, слідчим прокуратури не надано належної правової оцінки обставинам щодо відсутності в рішенні господарського суду Закарпатської області від 02.04.2004 (справа № 1/182) факту визначення належності Ізянській сільській раді та СТОВ «Колос» часток в нежитловому приміщенні колишнього адмінбудинку в с. Іза, по вул. Центральній,93 (97); не враховано те, що жодного рішення господарського суду, яке б визначало частки у вказаному нежитловому приміщенні за Ізянською сільською радою та СТОВ «Колос» не існує.
Крім того, слідчим прокуратури не перевірені показання слідчого ОСОБА_8 та прокурора Хустської міжрайонної прокуратури ОСОБА_11 щодо відсутності правових наслідків у внесенні в текст вказаної підозри неправдивих відомостей, не встановлено той факт, що рішенням господарського суду від 31.03.2015 задоволено позовні вимоги Ізянської сільської ради про розірвання договору оренди частини будівлі колишнього адмінбудинку в с. Іза на підставі зазначеної вище ухвали Хустського районного суду про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, а також те, що останню безпідставно притягнуто до кримінальної відповідальності слідчим ОСОБА_8 .
Заявник вважає, що постановлена на підставі вказаних неправдивих, на його думку, відомостей ухвала суду про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності створює для Ізянської сільської ради підстави «для захисту неіснуючого права на нерухоме майно 4/25 частин зазначеної будівлі».
Крім того, слідчий прокуратури хоч і встановив обставину внесення слідчим ОСОБА_8 неправдивих відомостей в зазначений вище процесуальний документ повідомлення про підозру, однак належної правової оцінки цьому факту не надав.
Отже, заявник вважає, що оскаржену ним постанову від 29.04.2015 винесено слідчим прокуратури передчасно, без оцінки наявних в кримінальному провадженні доказів.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 28.05.2015 відмовлено у задоволенні даної скарги ОСОБА_7 з її обґрунтуванням, що слідчим прокуратури прийнято законне рішення з передбачених ст.284 КПК України підстав, проведено повне та об`єктивне розслідування кримінального провадження щодо слідчого ОСОБА_8 .
Як визнано слідчим суддею, твердження заявника про неправомірність оскарженої постанови є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах кримінального процесуального закону, слідчий прокуратури зробив правильний висновок про те, що слідчим ОСОБА_8 зазначено у процесуальних документах відомості (за наведених вище обставин) у зв`язку із помилкою, яка не потягнула і не могла потягнути за собою жодних правових наслідків.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказує, що вказана ухвала слідчого судді від 29.05.2015 не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.
При розгляді скарги слідчий суддя не дав належної оцінки усім обставинам, які свідчать про незаконність та необґрунтованість постанови про закриття кримінального провадження, на які заявник посилався в своїй скарзі, внаслідок чого безпідставно відмовив у задоволенні скарги.
Крім того, слідчим суддею при розгляді скарги допущена неповнота судового розгляду, внаслідок якої висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження; розглядаючи скаргу, взагалі не взято до уваги жодного доказу на обґрунтування скарги.
Таким чином, зазначені заявником в заяві про вчинення кримінального правопорушення обставини залишилися без належної перевірки та оцінки.
КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин та чи містить постанова висновки слідчого щодо підстав закриття провадження.
Проте, викладені у скарзі обставини не в повній мірі стали предметом судового контролю, необґрунтовано залишені поза увагою слідчим суддею під час розгляду скарги.
Слідчий суддя належно дослідив матеріали вказаних проваджень, всебічно, повно і об`єктивно розглянув усі обставини справи, перевірив доводи заявника (за скаргою) та слідчого прокуратури, дав їм правильну оцінку, сформулював свої висновки, провів аналіз доказів, на підставі яких слідчим прокуратури винесено оскаржену постанову від 29.04.2015, зазначивши мотиви, з яких визнав безпідставними доводи скарги і належно вмотивував свої висновки.
Як встановлено апеляційним судом, оскаржена ОСОБА_7 постанова слідчого прокуратури відповідає вимогам ст.110 КПК України.
Слідчий ОСОБА_6 обґрунтовано зробив свій висновок про те, що за вказаних обставин слідчий СВ Хустського МВ УМВС ОСОБА_8 в повідомленні про підозру ОСОБА_9 хоча і вніс деякі відомості, що не відповідали фактично встановленим ним же обставинам, однак зробив це без умислу та будь-якої мети (відсутня суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК), а дана помилка не призвела і не могла призвести до настання жодних наслідків стосовно права власності АВП «Ділоліс» на вказану адмінбудівлю.
Так, згідно рішення господарського суду від 02.04.2004 (справа № 1/182) за СТОВ «Колос» (правонаступником у частині майна якого (адмінбудинку) є АВП «Ділоліс») визнано право власності на ряд об`єктів нерухомості, в тому числі й на адмінбудинок, по вул. Центральній, частково за винятком приміщень, які займає Ізянська сільська рада (Хустського району Закарпатської області, пункт 24 резолютивної частини рішення, а.п. 176-180).
Розмір вказаної частки у приміщенні адмінбудинку, що залишено сільській раді дійсно не визначено вказаним судовим рішенням.
Зі складеного ж слідчим ОСОБА_8 повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 30.04.2014 вбачається, що він дійсно вказав відомості, що не були відображені в резолютивній частині зазначеного рішення господарського суду від 02.04.2004 про визнання за СТОВ «Колос» права власності на адмінбудинок, по вул. Центральній, в с. Іза, за винятком приміщень, які займає сільська рада, однак нібито в частці 21/25 (а.к.п. 182, абз.2).
Слідчим прокуратури правильно оцінено показання допитаного в якості свідка слідчого ОСОБА_8 (а.к.п. 67-70) про те, що останній, складаючи вказане повідомлення про підозру, допустив наведену помилку при складанні документа, передрукувавши текст «в частці 21/25» з іншого судового рішення. Дані показання повністю узгоджуються із мотивувальною частиною наявного у кримінальному провадженні рішення господарського суду від 07.10.2008 (справа № 3/205, а.п. 171-175). Як встановлено господарським судом в цьому рішенні (від 07.10.2008), згідно рішення цього ж суду від 02.04.2004 № 1/182 Хустським ДПТІ 09.06.2004 зареєстровано право власності на частину адмінбудівлі в с. Іза, по вул. Леніна,97, за СТОВ «Колос» з часткою 21/25 (а.к.п. 173, абз.3, реч.2).
Те саме стосується й оцінки показань прокурора ОСОБА_11 , який також зазначив, що пред`явлена ОСОБА_9 підозра не ґрунтувалася на вказаних рішеннях господарського суду (а.к.п. 74-77).
Ці показання прокурора відповідають тексту підозри, з якої також слідує, що 05.12.2007 реєстратор Хустського БТІ ОСОБА_9 в порушення вимог закону, без вивчення інвентаризаційної справи, яка на той час була вилучена і перебувала в Хустському районному суді, на підставі директора АВП «Ділоліс» повторно зареєструвала за цим підприємством вказану вище адмінбудівлю часткою 1/1, не зважаючи на те, що вказана будівля вже була зареєстрована згідно свідоцтва про право власності від 27.10.2004 № НОМЕР_1 , яке на той момент було чинним.
В мотивувальній частині ухвали Хустського районного суду від 05.06.2014, якою ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, дійсно наявний текст, подібний наведеному помилково слідчим ОСОБА_8 у підозрі щодо частки сільради в зазначеному вище нерухомому майні «21/25» (а.к.п. 161, абз.2).
Однак, дана ухвала суду жодним чином не могла і не може вплинути на наявність у підприємства цивільних прав та обов`язків, а наявна у ній зазначена вище описка може бути усунута судом в будь-який момент в порядку ст.379 КПК України.
Крім того, саме по собі повідомлення про підозру не є процесуальним джерелом доказів у розумінні ст.ст. 84,276-279 КПК України, а отже і не може впливати на встановлення тих чи інших обставин, зокрема пов`язаних з правом власності АВП «Ділоліс» (в зазначеній вище ухвалі суду від 05.06.2014 наявне посилання не на повідомлення про підозру ОСОБА_9 , а саме на рішення господарського суду від 02.04.2004 (№ 1/182).
Слідчим прокуратури належно обґрунтовано прийняте відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України рішення про закриття кримінального провадження за вказаним вище повідомленням ОСОБА_7 про злочин та правильно визнано відсутність у діях слідчого ОСОБА_8 , про які йдеться в заяві ОСОБА_7 , складу кримінального правопорушення, зокрема передбаченого ст.366 КК України службове підроблення, а отже і будь-якого іншого злочину.
Доводи заявника у скарзі на постанову слідчого прокуратури від 29.04.2015 про те, що слідчим прокуратури не встановлено факту задоволення рішенням господарського суду від 31.03.2015 позову Ізянської сільської ради про розірвання договору оренди частини будівлі колишнього адмінбудинку в с. Іза на підставі зазначеної вище ухвали Хустського районного суду про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності не можуть бути прийнятними, оскільки дане рішення господарського суду, на яке посилається ОСОБА_7 і в наданих слідчому показаннях (а.п.147), стосується саме договору оренди, а не права власності на нерухоме майно, про порушення якого йдеться в наведеній вище заяві про кримінальне правопорушення (а.п. 12-13), а отже і не стосується досліджуваних слідчим ОСОБА_6 обставин.
Що стосується доводів в скарзі ОСОБА_7 про порушення слідчим ОСОБА_8 вказаними діями права власності підприємства «Ділоліс» на зазначену адміністративну будівлю, такі спростовуються, крім іншого, рішенням господарського суду Закарпатської області від 07.10.2008 (справа № 3/205), яким скасовано видане АВП «Ділоліс» свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 27.10.2004, а саме правовстановлюючий документ на нежитлову будівлю адмінбудинок в АДРЕСА_2 часткою 1/1, тобто в цілому (а.п. 171-175). Наведене свідчить про існування, перш за все, господарського спору між АВП «Ділоліс» та Ізянською сільською радою Хустського району Закарпатської області.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407 ч.3, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: