Справа №1-272/2008р.
ВИРОК

іменем України

13 листопада 2008 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого
- судді Бораковського
В.М.

при секретарі Юзік
Н.В.

з участю прокурора Марушія
А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Стрий справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Антонопіль Калиновського району Вінницької області,
зареєстрованого в АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта середня,
працюючого електрозварником в ПП „Деоніс”, одруженого, раніше судимого
15.10.2007р. Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ст. 191 ч.2
КК України до 1р. позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з
іспитовим строком 1 р.,

- за ст. 191 ч.4 КК України;

встановив:

ОСОБА_1, в листопаді 2006р., працюючи на посаді директора
ПП „Деоніс”, зареєстрованого в АДРЕСА_2, будучи службовою особою, уповноваженою
розпоряджатися майном, фондами підприємства, незаконно привласнив та розтратив
грошові кошти ОСОБА_2 на загальну суму 50 тис. грн., переданих йому як часткову
оплату за придбання об'єкту нерухомості, що в 250 разів перевищувало розмір
заробітної плати, тобто у великих розмірах.

У судовому засіданні підсудний вину у пред'явленому йому
обвинуваченні визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, щиро
розкаявся у вчиненому, просить суворо його не карати.

Крім особистого визнання вини підсудним, його вина
доведена зібраними по справі доказами, а саме:

- рахунком від 15.11.2006р. та
квитанцією №2 від 16.11.2008р. (а.с.7), згідно яких ОСОБА_2 перерахував ПП
„Деоніс” в якості часткової оплати за об'єкт нерухомості 50000 грн.;

- протоколом огляду місця події та фото
таблицею до протоколу (а.с. 17-23), яким встановлено за який саме об'єкт
нерухомості ОСОБА_2 перераховано ПП „Деоніс” кошти;

- свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно (а.с. 106), яким встановлено, що нерухоме майно, яке знаходиться
за адресою АДРЕСА_3 належить на праві власності ЗАТ ВКК „Еталон”;

- клопотанням ПП „Деоніс” (а.с. 104),
згідно якого ПП „Деоніс” просить ЗАТ ВКК „Еталон” реалізувати не житлові
приміщення автобази за адресою АДРЕСА_3 і гарантували проведення оплати згідно
договору купівлі-продажу на протязі трьох банківського днів;

- випискою з протоколу №8 розширеного
засідання Спостережної Ради та Правління ЗАТ ВКК „Еталон” від 26.12.2005р.
(а.с. 105), згідно якого Спостережна Рада та Правління ЗАТ ВКК „Еталон” дала
згоду юридичній особі ПП „Деоніс” реалізувати майно, не житлові приміщення
згальною площею 807,9 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_3 по ціні не нижче
115 тис. грн.., в т.ч. ПДВ 19166,67 грн. виключно в грошовому еквіваленті;

- показами потерпілого ОСОБА_2 (а.с. 135),
який пояснив, що в листопаді 2006р. він через свою знайому ОСОБА_3 познайомився
з директором ПП „Деоніс” ОСОБА_1 15.11.2006р. він з ОСОБА_3 приїхав до м.
Стрий, де зустрівся з ОСОБА_3, який запропонував йому прийняти участь у
придбанні об'єкту нерухомості в Сколівському районі Львівської області на трасі
Київ-Чоп, розміром 1 га, на території якого знаходилась заправка, стоянка,
станція техобслуговування. Згідно усної домовленості він повинен був внести
передоплату в розмірі 50 тис. грн. на рахунок ПП „Деоніс”. Будь-яких письмових
угод вони не укладали. Вказані кошти повинні були бути використані для оформлення
приватизаційних документів для продажу об'єкту, внаслідок чого одним із
співвласників об'єкту повинен був стати ПП „Деоніс”. Після цього ОСОБА_1
повинен був знайти ще одного пайовика на вказаний об'єкт, який би погодився
внести передоплату для закінчення приватизації об'єкту. В подальшому об'єкт
планувався продати, а отриманий прибуток розподілений між ними. Цього ж дня
вони поїхали в Сколівський район, оглянули даний об'єкт, після чого поїхали до
бухгалтера ОСОБА_1, де він отримав рахунок для часткової оплати об'єкта
нерухомості. Перерахунок було здійснено 16.11.2008р. В лютому 2007р. він
зустрівся з ОСОБА_1 в м. Києві з приводу повернення його коштів, так як йому
стало відомо від ОСОБА_3, що ОСОБА_1 використав їх для власних потреб. При
зустрічі з ним він запевняв, що гроші поверне. До цього часу вказані кошти в
сумі 50 тис. грн.. ОСОБА_1 йому не повернув.

- показами свідка ОСОБА_4 (а.с. 157), який
пояснив, що він працює головою правління ЗАТ ВКК „Еталон” з 2004р., яке
володіло нежитловими будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_3.
24.12.2005р. на адресу товариства звернулась юридична особа „Деоніс” з
клопотанням щодо реалізації майна не житлових приміщень за адресою АДРЕСА_3. На
засіданні спостережної ради та правління ЗАТ ВКК „Еталон” було прийняте рішення
реалізувати не житлові приміщення товариства ПП „Деоніс” за ціною не нижче 115
тис. грн. У зв'язку з відсутністю коштів у ПП „Деоніс” з ним договір
купівлі-продажу вищезгаданих будівель не заключався, будь-які переговори в
подальшому не проводились, доручення на реалізацію майна ЗАТ ВКК „Еталон” ПП
„Деоніс” не надавалось, ОСОБА_1 для цього не уповноважувалось. Гроші від ПП
„Деоніс” на їх розрахунковий рахунок не поступали. 31.01.2008р. вищевказані не
житлові будівлі були реалізовані згідно рішення правління товариства приватному
підприємцю з м. Львів. Реалізація проводилась без участі будь-яких
посередників. З гр.ОСОБА_2 він не знайомий, ЗАТ ВКК „Еталон” з ним не мав і не
має на даний час ніяких взаємовідносин;

- показами свідка ОСОБА_3 (а.с. 158), яка
пояснила, що в 2005р. вона познайомилась з ОСОБА_1 На початку листопада 2006р.
ОСОБА_1 запропонував їй знайти покупця на територію заправки, яка знаходилась в
с. В.Синьовидне Сколівського району. Оскільки купівлею земель вона не
займалася, тому запропонувала цей об'єкт купити своїм знайомим, сім'ї ОСОБА_2.
14.11.2006р. вона разом з ОСОБА_2. приїхали в м. Стрий, де їх зустрів ОСОБА_1
Після чого поїхали оглянути вищезазначений об'єкт в Сколівському районі.
ОСОБА_2. дана пропозиція зацікавила, і ОСОБА_1 запропонував йому зробити
проплату у сумі 50 тис. грн.., щоб завершити оформлення документів. З даними
умовами ОСОБА_2. погодився, отримав від бухгалтера ОСОБА_1 рахунок, згідно
якого ОСОБА_2. вніс на рахунок ПП „Деоніс” 50 тис. грн., які мали зарахуватись
на загальну вартість об'єкта. В подальшому вона дізналася від ОСОБА_1, що дані
кошти були використані ним не за призначенням. На сьогоднішній день купівля
об'єкту ОСОБА_2. не здійснена, а гроші в сумі 50 тис. грн.. директором ПП
„Деоніс” ОСОБА_1. не повернуті ОСОБА_2. По питанню повернення грошей
неодноразово велись розмови із ОСОБА_1 і останній весь час обіцяє повернути
борг.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні
обставинами встановлено, що підсудний ОСОБА_1 розтратив грошові кошти ОСОБА_2.
що були в його віданні у великих розмірах, а тому його дії слід кваліфікувати
за ст. 191 ч. 4 КК України.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, які пом'якшують покарання, а саме
підсудний щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, а також особу
підсудного, який позитивно характеризується за місцем проживання, а тому суд
вважає, що підсудному слід обрати покарання в межах санкції ст. 191 ч.4 КК
України із застосуванням ст. 75,76 КК України

Враховуючи що підсудній вчинив даний злочин до винесення
відносно нього попереднього обвинувального вироку Стрийським місьрайсудом від
15.10.2007р. за ст. 191 ч.2 КК України, остаточне покарання слід призначити
відповідно до вимог ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

Керуючись: ст.ст. 323-324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 191 ч.4 КК України і призначити йому
покарання у виді 5 /п'яти/ років позбавлення волі з позбавленням права обіймати
керівні посади на підприємствах всіх форм власності на строк 2 /два/ роки.

Відповідно до ст. 70 КК України остаточно призначити
покарання шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком
Стрийського міськайонного суду від 15.10.2007р. за ст. 191 ч. 2 КК України у
виді 1 року позбавлення волі з позбавленням права займати керівні посади у
підприємствах всіх форм власності строком на 1 рік, більш суворим - у виді 5
/п'яти/ років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади на
підприємствах всіх форм власності на строк 2 /два/ роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від
відбування основного покарання з випробуванням і
встановити іспитовий строк 2 /два/ роки.

Відповідно до ст. 76 п. 3, 4 КК України покласти на ОСОБА_1 обов'язки
періодично з'являтися для реєстрації в органи КВС, та повідомляти органи КВС
про зміну місця проживання, роботи або навчання

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 - підписку про невиїзд до
вступу вироку в законну силу - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Львівської області, шляхом подання протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення апеляції через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Вирок виготовлений у одному примірнику та має силу
оригіналу.

Головуючий-суддя В.М.
Бораковський