АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/382/15 Справа № 202/8627/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000355 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції, ОСОБА_6 , на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Єлань, Єланського району Волгоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

потерпілого: ОСОБА_9 ,

цивільного позивача: ОСОБА_10 .

В апеляції:

- прокурор ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, постановити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання останньому у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Також просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення експертизи у сумі 1868 грн. 88 коп. В обґрунтування зазначив, що судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Призначене покарання ОСОБА_7 з застосуванням ст. 75 КК України є необґрунтованим та несправедливим внаслідок м`якості і є недостатнім для його виправлення, попередження вчиненню нових злочинів. Та у відповідності до вимог ч.2 ст. 124 КПК України, судом не стягнуті на користь держави витрати на проведення експертиз у сумі 1868грн. 88коп.

За вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляд позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, і у відповідності до ст. 75 КК України від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі звільнено з іспитовим строком на три роки.

Також задоволені цивільні позови потерпілого ОСОБА_9 та стягнуто на його користь з закритого акціонерного товариства ПрАТ «Страхова компанія України» матеріальну шкоду в розмірі 49 000 грн., та шкоду заподіяну здоров`ю 3092,12 грн., а всього стягнуто 52 092 грн. 12 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 24500.64 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., а всього 34 500.64 грн.

Задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 та на її користь стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія України» шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 67027.16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

У задоволені цивільного позову ОСОБА_10 відмовлено.

За результатами розгляду кримінального провадження судом визначено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

22.06. 2014 року, приблизно о 10.00 годині, ОСОБА_7 керуючи автомобілем «Пежо 206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Академіка Образцова з вулиці М. Вовчка в напрямку вул. Воронежської, в порушення п.п. 1.3; 1.5; 2.3(б);16.11 Правил дорожнього руху України проявивши злочинну недбалість, проігнорував дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України і при проїзді перехрестя нерівнозначних доріг не надав дорогу транспортному засобу - автомобілю «Сеат Кордоба», під керуванням ОСОБА_9 , який наближався до перехрестя по головній дорозі вул. Байкальська в м. Дніпропетровську, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних транспортних засобів і потерпілому водію Лопузі, відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 2827 е від 29.07.2014 року заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження; пасажиру автомобіля «Сеат Кордоба» ОСОБА_11 , відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 2830 е від 29.07.2014 року, заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи і вимоги своєї апеляційної скарги, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 і доводи його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, пояснення потерпілого ОСОБА_9 та цивільного позивача ОСОБА_10 які також заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано правильно, що в апеляційній скарзі не оспорюється.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у провадженні не допущено.

Посилання прокурора на неправильне застосування ст. 75 КК України не ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи питання про призначення покарання і звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого. Суд в мотивувальній частині вироку обґрунтовуючи соє рішення щодо звільнення обвинуваченого від основного покарання чітко послався на те, що останній раніше не судимий, скоїв злочин з необережності, на обліку у нарколога, психіатра не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Зазначені обставини у апеляційній скарзі прокурора не спростовані.

Крім того, в апеляційній інстанції потерпілий ОСОБА_9 та цивільний позивач ОСОБА_10 , просили вирок залишити без змін, пояснили, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 не мають, на даний момент останній повністю добровільно сплатив потерпілим усі стягнуті судом з нього кошти в рахунок відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Таким чином, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу і дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням на нього певних обов`язків, а тому вказані обставини спростовують посилання прокурора на те, що суд не мотивував застосування ст. 75 КК України.Сама обставина не зазначення у мотивувальній частині вироку цієї статті при мотивуванні її застосування не є безумовною підставою для скасування цього судового рішення.
Отже, доводи прокурора в апеляційній скарзі на те, що призначення судом ОСОБА_7 покарання з застосуванням ст. 75 КК України є невмотивованим та несправедливим внаслідок м`якості, що недостатньо для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, а тому законних підстав для скасування вироку, колегія суддів не вбачає.
Також та обставина, що суд не стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 витрати на залучення експертів для проведення експертиз у сумі 1868 грн. 88 коп. не є підставою для скасування судового рішення, як про це йдеться в апеляційній скарзі прокурора.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, під яким згідно ч.1 ст.412 КПК України вважаються незастосування або неправильне застосування вимог КПК, що перешкодило або могло перешкодити суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Проте в апеляційній скарзі прокурора є лише посилання на те, що суд у вироку не стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 витрати на залучення експертів для проведення експертиз, тоді як доводів відносно того, яким чином таке порушення закону перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, в скарзі не наведено.

З огляду на викладене істотних порушень вимог кримінального і кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну вироку суду, в кримінальному провадженні не виявлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається. Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції, ОСОБА_6 , на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду:
_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4