.

Справа № 1-КП/303/29/15
303/5662/14-К
Номер рядка стат. звіту 51
В И Р О К
Іменем України
01 квітня 2015 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000317 від 22.04.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України (у редакції Закону України від 18.04.2013 р. № 2211-VІI, який діяв на момент вчинення кримінального правопорушення),

за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3
- захисника адвоката ОСОБА_6

встановив:

Органом досудового розлідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він у квітні - травні 2014 року обіймаючи посаду начальника відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області, діючи з корисливих мотивів, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, з метою особистого збагачення, одержав від начальника лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_7 неправомірну вигоду для себе, у вигляді грошових коштів у сумі 8000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 91 618,49 гривень, що в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто в значному розмірі, за наступних обставин:
ОСОБА_3 , обіймаючи посаду начальника відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області, згідно з положеннями Конституції, Закону України «Про прокуратуру», Кримінального процессуального кодексу України, а також розділу 4 «Положення про відділ правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області», був наділений повноваженнями щодо - здійснення загального керівництва діяльністю відділу; - організації, спрямування і контролю роботи підлеглих працівників; несення відповідальності за своєчасне та якісне виконання покладених на відділ завдань; - розгляду документів, що надійшли до відділу, у межах компетенції підписування, затвердження та візування службової документації; - доручення працівникам відділу вивчення та вирішення документів, що надходять з прокуратур та інших органів, підприємств, установ та організацій, контролю їх розгляду та вирішення; - забезпечення роботи щодо своечасного, повного і об`єктивного внесення відомостей про результати наглядової і слідчої роботи до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тощо. Як начальник відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області, ніс відповідальність за неналежну організацію роботи очолюваного управління і виконання покладених на відділ завдань, доручень Генерального прокурора України, прокурора області та його заступників. Маючи класний чин молодшого радника юстиції, постійно здійснював функції представника влади, тобто згідно Приміток 1 до ст. 364 та 368 КК України, був службовою особою, яка займає відповідальне становище та відповідно до ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» - є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.
ОСОБА_3 використав надані йому владні повноваження та пов`язані із цим можливості з метою одержання неправоміної вигоди за наступних обставин: 27.03.2014 р. до прокуратури Закарпатської області з відділу внутрішньої безпеки в Закарпатській області Департаменту внутрішньої безпеки МВС України надійшов лист за № 18/6-261 від 21.03.2014 року з матеріалами та висновком службової перевірки за № 41 за відомостями, викладеними в анонімній скарзі, стосовно начальника лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_7 , старшого оперуповноваженого КМСД лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_8 та колишнього старшого оперуповноваженого СДСБЕЗ лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_9 для прийняття рішення згідно з чиним законодавством. Втой же день, розгляд вказаного листа та доданих до нього матеріалів службової перевірки № 41 прокурором Закарпатської області ОСОБА_10 доручено своєму заступнику ОСОБА_11 , який в свою чергу, розгляд вказаного листа та доданих до нього матеріалів, доручив відділу правозахисної діяльності протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області, яким керував ОСОБА_3
31.03.2014 року вказаний лист з матеріалами службової перевірки № 41 надійшов до начальника відділу правозахисної діяльності протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , який безпосередній розгляд листа з доданими до нього матеріалами службової перевірки № 41, доручив своєму підлеглому старшому прокурору відділу ОСОБА_12 .
При ознайомленні з матеріалами службової перевірки № 41, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, за вчинення дій з використанням наданої йому влади, а саме: «невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, вчинене співробітниками лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці.
Реалізуючи свій злочинний намір щодо незаконного збагачення ОСОБА_3 , у своєму службовому кабінеті № 511, розташованому у приміщенні прокуратури Закарпатської області за адресою: вул. Коцюбинського, 2а, м. Ужгород, на початку квітня 2014 року, ознайомив Закарпатського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері - ОСОБА_13 з висновком службової перевірки щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та попросив ОСОБА_13 організувати йому зустріч із ОСОБА_7 .
Діючи за вказівкою ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , який не був обізнаний зі злочинним наміром останнього, 14.04.2014 близько 15:00 години під час зустрічі з начальником лінійного відділу міліції на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_7 повідомив останньому, що в начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 є матеріали перевірки відділу внутрішньої безпеки в Закарпатській області Департаменту внутрішньої безпеки МВС України, які стосуються працівників відділу міліції на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці та можуть мати негативні наслідки для ОСОБА_7 , як керівника підрозділу міліції. При цьому ОСОБА_13 , дав зрозуміти ОСОБА_7 необхідність його зустрічі з ОСОБА_3 та зобов`язав ОСОБА_7 з`явитись до нього 18.04.2014 року.
Близько 12:00 годин 18.04.2014, у ході бесіди віч-на-віч між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , яка відбулася у приміщенні Закарпатської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері за адресою: вул. Ф. Тихого, 8, м. Ужгород, та продовжилась у приміщенні кафе, розташованому неподалік приміщення прокуратури, останній, діючи з корисливих мотивів, явно розуміючи протиправність своїх дій, висунув вимогу ОСОБА_7 про передачу йому після «Пасхальних свят» неправомірної вигоди в розмірі 8000,00 доларів США за невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, вчинене співробітниками лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці, та, як наслідок, непроведення відповідного досудового розслідування.
Хвилюючись за свою кар`єру начальника підрозділу органів внутрішніх справ, ОСОБА_7 був вимушений погодитись на вимогу ОСОБА_3 надати йому «неправомірну вигоди» у розмірі 8 000,00 доларів США.
22.04.2014 ОСОБА_3 , маючи на меті отримати неправомірну вигоду, але побоюючись бути викритим у її одержанні, зателефонував ОСОБА_7 і, дізнавшись, що той перебуває у м. Львів, наказав передати для нього раніше обумовлену неправомірну вигоду через особу, яка зателефонує останньому.
Наступного дня - 23.04.2014, близько 20 години 25 хвилин, ОСОБА_7 , який знаходився у м. Львів, зателефонував ОСОБА_14 (який не був обізнаним у протиправних діях ОСОБА_3 ) та пояснив, що повинен одержати від нього передачу для ОСОБА_3 .
Діючи за вказівкою ОСОБА_3 , через деякий час після цього, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_14 поруч із проїзною частиною вул. С. Крушельницької у м. Львів, неподалік будинку № 7, де біля легкового автомобіля ОСОБА_14 марки LEXUSES 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , передав йому для ОСОБА_3 частину неправомірної вигоди в сумі 2000,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.04.2014 року еквівалентно 23 025,70 гривень.
Надалі, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , ОСОБА_3 28.04.2014, о 15 годині 15 хвилин, зателефонував ОСОБА_7 і зажадав наступного дня отримати решту обумовленої неправомірної вигоди в сумі 6000,00 доларів США. ОСОБА_7 на вимогу ОСОБА_3 мусив погодитись.
Наступного дня - 29.04.2014 о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_3 у його службовому кабінеті № 511, який розташований у приміщенні прокуратури Закарпатської області за адресою: вул. Коцюбинського, 2а, м. Ужгород. Під час бесіди віч-на-віч, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_3 , що в нього є тільки 2000,00 доларів США, а також попросив документ, який свідчив би про невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пообіцяв надати такий документ згодом, а також повідомив, щоб ОСОБА_7 очікував телефонного дзвінка. Близько 11:00 години того ж дня, тобто 29.04.2014, ОСОБА_7 зателефонував житель м. Мукачеве ОСОБА_15 , який не був обізнаним у протиправних діях ОСОБА_3 , спрямованих на отримання неправомірної вигоди, та пояснив, що саме він повинен одержати від ОСОБА_7 передачу. У той же день-29.04.2014 р., близько 12 години 10 хвилин, ОСОБА_7 , діючи за вказівкою ОСОБА_3 , зустрівся з ОСОБА_15 біля автозаправної станції «SHEL» № 8501, що розташована за адресою: вул. Автомобілістів, б/н, с. Клячаново, Мукачівського району, Закарпатської області. У ході зустрічі, ОСОБА_7 згідно з раніше висунутою вимогою ОСОБА_3 передав для нього через ОСОБА_15 другу частину неправомірної вигоди в сумі 2000,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 29.04.2014 р. еквівалентно 22 714,49 гривень.
Надалі, ОСОБА_15 передав отримані від ОСОБА_7 грошові кошти працівнику прокуратури Закарпатської області ОСОБА_16 , а той наступного дня у приміщенні прокуратури Закарпатської області за адресою: вул. Коцюбинського, 2-а, м. Ужгород, кабінет № 511, віддав їх ОСОБА_3 . Упродовж 05-07.05.2014 ОСОБА_3 продовжив свої протиправні дії, направлені на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , неодноразово телефонуючи останньому з вимогою передати для нього решту грошових коштів в сумі 4000,00 доларів США. У ході телефонних розмов ОСОБА_7 домовився про зустріч з ОСОБА_3 на 07.05.2014 року.
При цьому ОСОБА_3 05.05.2014, діючи в інтересах ОСОБА_7 , використовуючи свої владні повноваження, особисто склав та підписав лист на ім`я заступника начальника відділу внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки МВС України в Закарпатській області ОСОБА_17 , про відсутність підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених в анонімній скарзі, стосовно начальника лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_7 , старшого оперуповноваженого КМСД лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_8 та колишнього старшого оперуповноваженого СДСБЕЗ лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_9 07.05.2014, близько 09 години 30 хвилин, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_3 у службовому кабінеті № 511 у приміщенні прокуратури Закарпатської області за адресою: вул. Коцюбинського, 2а, м. Ужгород. Під час розмови ОСОБА_3 пообіцяв ОСОБА_18 надати довідку про невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення ним кримінального правопорушення, наступного дня та зазначив, що решту неправомірної вигоди йому необхідно передати так само, як і 29.04.2014, тобто через особу, яка попередньо зателефонує. Близько 11 години 00 хвилин 07.05.2014 ОСОБА_7 подзвонив ОСОБА_15 , який не був обізнаним у протиправних діях ОСОБА_3 , і вони домовилися про зустріч у м. Мукачеве на тій самій автозаправній станції, що і 29.04.2014 р.Після цього, діючи за вимогою ОСОБА_3 та за домовленістю з ОСОБА_15 , близько 11 години 24 хвилин поблизу АЗС «SHEL» № 8501 за адресою: вул. Автомобілістів, б/н, с. Клячаново, Мукачівський район, Закарпатська область, ОСОБА_7 передав для ОСОБА_3 через ОСОБА_15 решту неправомірної вигоди у розмірі 4000,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 07.05.2014 р. еквівалентно 45878,3о гривень. Про передачу обумовленої решти грошових коштів через ОСОБА_15 ОСОБА_7 телефоном повідомив ОСОБА_3 .
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 368 КК Украни (в редакції Закону України від 18.04.2013 року № 221-VІІ, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення), як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе у значному розмірі за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданої їй влади.
Судовий розгляд відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.
У пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 368 КК України ОСОБА_3 виним себе не визнав і показав, що до прокуратури Закарпатської області, де він працював на посаді начальника відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області, надійшли для розгляду матеріалами службової перевірки щодо ОСОБА_7 та інших працівників лінійного відділу. За результатами проведеної відділом перевірки, підстав для внесення в єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення не було. З ОСОБА_7 він спілкувався по мірі потреби, з приводу робочих моментів та питань, як із рештою підлеглих працівників. Неприязних відносин з ОСОБА_19 не мав. Жодних грошових коштів неправомірної вигоди від ОСОБА_7 не отримував і не мав наміру отримати.. Нікому з підлеглих ніяких незаконних вказівок не давав. Коментувати розмови зафіксовані на носіях інформації, наданих стороною обвинувачення відмовляється, оскільки вважає їх недопустимими доказами у справі. Пред`явлене йому обвинувачення за ч.4 ст.368 КК України вважає необгрунтованим, недоведеним та просить його виправдати.
Захисник обвинуваченого просив виправдати його підзахисного, посилаючись не те, що стороною обвинувачення не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував та доводив обставини пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч.4 ст.368 Кк України. Вважає, що покази свідказаявника ОСОБА_7 не знайшли жодного документального підтвердження доказами поданими стороною обвинувачення. Крім того, вказує на те, що до повноважень та компетенції його підзахисного, як начальника відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області, не входило розгляд листа та доданих до нього матеріалів службової перевірки щодо ОСОБА_7 та інших працівників лінійного відділу.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що він працював на посаді старшого прокурора відділу прокуратури області, який очолював ОСОБА_3 . У квітні 2014 року, через канцелярію прокуратури, до нього надійшов лист за № 18/6-261 від 21.03.2014 року з матеріалами та висновком службової перевірки за № 41 за відомостями, викладеними в анонімній скарзі, стосовно начальника лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_7 та ще двох працівників цього відділу для розгляду та прийняття рішення згідно з чиним законодавством. У ході розгладу вказаних матеріалів, ним були відібрані пояснення у 8-ми осіб та з`ясовано, що лист анонімний, а висновок відділу внутрішньої безпеки в Закарпатській області не узгоджувався з зібраними матеріалами. Тому, за наслідками здійсненої ним перевірки, він підготував висновок «про відсутність підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, вчинене співробітниками лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці». Результати перевірки, довів до відому свого керівника ОСОБА_3 , останній з таким висновком погодився та дав йому вказівку підготувати відповідний Лист відділу внутрішньої безпеки в Закарпатській області. У п`ятницю 25 квітня 2014 року, ним ОСОБА_16 було прийнято рішення по матеріалах та скеровано до канцелярії прокуратури, де таке відповідно було зареєстровано у перший робочий день. Повідомив, що один раз бачив, як ОСОБА_7 заходив до ОСОБА_3 у період часу, коли проводилася перевірка по вказаних матеріалах. Після затримання ОСОБА_3 за отримання неправомірної вигоди, вказані матеріали перевірки, під-час обшуку були виявлені у шафі для документів, у кабінеті який він ОСОБА_16 займає з іншими працівниками відділу. Повідомив суду, що громадянина ОСОБА_15 знає, як приватного підприємця таксиста, послугами якого інколи користується. З приводу отримання від ОСОБА_15 24 чи 29 квітня 2014 року яких небудь грошових коштів нічого повідомити не може. Від, дачі показів «щодо себе», які пов`язані з обставинами справи, як свідок відмовився, скориставшись положеннями ст.66 КПК України та ст. 63 Конституції України.
Покази свідка обвинувачення ОСОБА_16 не містять жодних відомосте щодо обставин справи що мають значення для кримінального провадження. Факт знайомства свідка ОСОБА_16 з свідком ОСОБА_15 ніяким чином не доводить наявність злочинної домовленостіу між даними свідками та ОСОБА_3 щодо наміру чи то отримання останнім неправомірної вигоди від ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_13 показав, що обіймаючи посаду Закарпатського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері, в квітні 2014 року був ознайомленим ОСОБА_3 з висновком службової перевірки щодо начальника лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_7 , старшого оперуповноваженого КМСД лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_8 та колишнього старшого оперуповноваженого СДСБЕЗ лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_9 .. ОСОБА_3 попросив його посприяти явці ОСОБА_7 до прокуратури для розмови з приводу перевірки щодо останнього. Він, зателефонував ОСОБА_7 , якого знав особисто та попросив його прийди до нього на роботу. Коли прибув ОСОБА_7 до нього в службовий кабінет зайшов ОСОБА_3 і вони всі разом пішли в кафе поблизу прокуратури. Однак, йому виникла потреба повернутися до свого кабінету, а через якийсь час він приєднався до ОСОБА_20 та ОСОБА_7 у кафе. Про що вони розмовляли між собою, йому не відомо. ОСОБА_3 кілька разів просив його телефонувати ОСОБА_7 з проханням «перезвонити йому», однак з приводу чого він не знає. За весь час роботи, ОСОБА_3 не давав йому жодних незаконних вказівок, якби такі надходили, він би їх не виконував. У дзвінках ОСОБА_18 не вбачає нічого протизаконного. У нього з ОСОБА_19 були тільки службові стосунки.
Покази свідка обвинувачення ОСОБА_13 , підтверджують факт того, що ОСОБА_13 , на прохання ОСОБА_3 ,. кілька разів телефонував ОСОБА_18 в період проведення первірки. Однак не містять відомостей чи фактичних даних,щодо фактичних обстави, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_3 ознак інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Свідок ОСОБА_21 показала, що є спеціалістом 2 категорії секретаріату прокуратури області. Так, 5 травня 2014 року до неї підійшли працівники прокуратури ОСОБА_22 та ОСОБА_3 та попросили зареструвати документи за результатами перевірки по ОСОБА_7 не «5 травня» 2014 року, а «25 квітням» 2014 року. Після реєстрації вказаних документів по ОСОБА_7 , вона повернула такі ОСОБА_23 .. Документи були на ім`я ОСОБА_24 . Подальша доля документів по ОСОБА_7 їй невідома.
З показів свідка обвинувачення ОСОБА_21 вбачається, що вона на прохання ОСОБА_3 та ОСОБА_25 зареєструвала документи за результатами перевірки по ОСОБА_7 заднім числом, тобто 25 квітням 2014 року.
Покази свідка обвинувачення ОСОБА_26 не містять жодних відомостей про обставини кримінального правопорушення.
Свідок ОСОБА_15 показав, що працює таксистом в м. Мукачеві. У квітні 2014 року йому зателефонував знайомий клієнт - ОСОБА_22 та попросив забрати (посилку) передачу, при цьому давши номер телефону особи, від якої він мав забрати (посилку) передачу. Клієнти часто просять його щось десь забрати, передати, доставити та перевезти, тому в проханні ОСОБА_25 не вбачав нічого дивного. Богдан два рази просив його забирати (посилку) передачу від того ж самого чоловіка з яким він зустрічався на автозаправці. Це були грошові кошти в доларах США купюрами по «100» доларів. Він їх не рахував, бо його не цікавило нічого більше. «Посилку» - гроші передав ОСОБА_27 , за яких обставин вже не пам`ятає. Під час отримання другої (посилки) передачі, його затримали працівники СБУ. Обвинуваченого ОСОБА_3 він не знає.
З показів свідка обвинувачення ОСОБА_15 вбачається, що він два рази у квітні та травні 2014 року, на прохання ОСОБА_16 отримував передачу «незнайомої йому особи ( ОСОБА_7 ) у виді грошових коштів у доларах США. Про призначення грошових коштів нічого не знав.Обвинуваченого ОСОБА_3 не знає..
Свідок обвинувачення, заявник - ОСОБА_7 показав, що в квітні 2014 року, коли він знаходився у м. Львові (за місцем свого проживання), перебував на лікарняному, йому зателефонував ОСОБА_13 і повідомив, що їм треба зустрітися з приводу матеріалів щодо скарги та службового розслідування, що стосуються працівників лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці, начальником якого він є. 14 квітня 2014 року прибув до ОСОБА_13 .. У службовому кабінеті, ОСОБА_13 йому розповів, що у ОСОБА_3 перебувають матеріали щодо працівників керованого ним лінійного відділу та повідомив, що є можливість не розглядати такі за певну грошову винагороду. При цьому, ОСОБА_13 назвав йому суму 10 000,00 доларів США для ОСОБА_3 .. Він відповівів, що це занадто велика сума для нього. На момент розмови з ОСОБА_13 він матеріалів не бачив. Через день, він знову прийшов у кабінет до ОСОБА_13 і останній зателефонував до ОСОБА_3 , але той сказав, що зайнятий. 18 квітня 2014 року він за попередньою домовленістю з ОСОБА_13 знову прийшов до останнього на роботу. Десь через 20 хвили до кабінету ОСОБА_28 зайшов ОСОБА_3 , і запитав, як він- ОСОБА_7 міг допустити, що на його підлеглих є скарги. Вони вирішили продовжити розмову в кафе біля прокуратури. Під час розмови, він запитав у ОСОБА_3 про перспективу розгляду матеріалів, на що останній відповів, що якщо він- ОСОБА_29 буде дотримуватись попередніх домовленостей з ОСОБА_13 , тоді все буде добре. При цьому, ОСОБА_3 сказав, що гроші треба буде передати ОСОБА_30 .. Сам ОСОБА_31 не був присутнім при їх розмові у кафе, а підійшов десь через 5 хв. Вже у присутності ОСОБА_28 то вони втрьох говорили про те, що гроші треба буде передати після Пасхальних свят. ОСОБА_3 назвав суму 8 000,00 доларів США, які треба було передати ОСОБА_30 .. Він ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_3 чи можна щоб сума була у гривнях, однак йому сказали, що в доларах. На момент розмови, матеріалів він ще не бачив. Після Пасхальних свят, йому зателефонував ОСОБА_32 та запитав чи має він вже гроші, він сказав, що не має. Тоді ОСОБА_3 запитав, яку суму має? та коли буде в Ужгороді. Він- ОСОБА_33 сказав, що 30% суми вже має і через кілька днів приїде до ОСОБА_34 . Того ж дня, йому знову зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що з ним зв`яжетьтя особа по імені « ОСОБА_35 », якому він- ОСОБА_33 має передати гроші. Наступного дня, йому зателефонував чоловік, який назвався « ОСОБА_36 » і сказав, що він від ОСОБА_37 .. В кінці того ж дня « ОСОБА_35 » позвонив і сказав, що може приїхати на вулицю, де мешкає він ОСОБА_38 . Близько 20:00 год тогож вечора, «Тарас» приїхав до нього додому, де на вулиці він передав ОСОБА_39 суму 2000,00 доларів США. При цьому, ОСОБА_35 перезвонив ОСОБА_40 та повідомив, що гроші в нього. Наступного тижня, він- ОСОБА_29 , приїхав до Закарпатття і поїхав до м. Ужгород за попередньою домовленості з ОСОБА_41 . У вівторок, він зустрівся з ОСОБА_42 та запитав про решту грошей для ОСОБА_37 . Однак ОСОБА_31 сказав, що спілкуватися з приводу грошей вподальшому він ОСОБА_29 буде тільки з ОСОБА_43 на пряму. Від ОСОБА_28 він пішов до ОСОБА_3 .. У кабінеті ОСОБА_3 , він ознайомився з матеріалами по скарзі, які у кабінет ОСОБА_20 приніс ОСОБА_16 .. Ознайомившись з висновком перевірки. дізнався що заява була анонімною, тому відділом внутрішньої безпеки було прийнято рішення не розглядати матеріали. ОСОБА_3 повідомив йому, що для того аби матеріали даноі не перевіряли, необхідно сплатити решту суми, тобто 6000,00 доларів США. На що, він ОСОБА_29 повідомив, що має тільки 2 000,00 доларів США. ОСОБА_3 сказав йому, щоб він займався своїми справами, а йому зателефонують. У той же день, коли він повертався з м. Ужгорода до м. Мукачева, йому зателефонували з невідомого номера телефона. Чоловік, що телефонував повідомив, що має з ним зустрітися та отримати передачу. Засумнівавшись, він зателефонував ОСОБА_40 однак той трубку не підняв, а написав СМС «що він на нараді». Він відправив ОСОБА_40 смс «чи треба йому зустрічатися з особою, яка йому телефонувала», однак ОСОБА_44 не відповів на смс. Після чого, йому ОСОБА_18 знову зателефонував той самий чоловік та повідомив, що особа, які він пише смс на нараді. Таким чином, він переконався, що це та людина про яку говорив ОСОБА_44 з чоловік який йому телефонував домовились про зустріч буля АЗС «Шел» на в`їзді в м. Мукачево. На автозаправку під`їхав автомобіль марки «Дейво нексія» сірого кольору, пересвідчившись, що в автомобілі саме той чоловік з яким він розмовляв про зустріч, передав чоловіку 2000,00 доларів США, а той у свою чергу відправив смс, однак кому і якого змісту була смс, він не знає. Через дві години, він ОСОБА_29 зателефонував ОСОБА_40 і той сказав, що все добре. Після чого, він знову повернувся у Львів та знаходився на лікарняному. В той час, йому неодноразово по черзі звонили то ОСОБА_3 то ОСОБА_13 з питанням коли він- ОСОБА_29 приїде до Закарпаття. Під час однієї з таких розмов, ОСОБА_32 повідомив йому що настав час «Ч». Якось, йому зателефонував ОСОБА_32 і запитав, чи має він «те, що має мати?». Він ОСОБА_29 відповів, що гроші 4000,00 доларів США скоро йому мають позичити і тоді зустрінуться. Наступного дня, він зустрівся з ОСОБА_3 в його службовому кабінеті в прокуратурі м. Ужгорода. Знаходячись у кабінеті ОСОБА_20 , попросив дати йому документ, який би засвідчував, що перевірка по скарзі не проводилась. Однак, ОСОБА_44 відповів що дасть пізніше. У процесі розмови, ОСОБА_3 поцікавився чи має він вже гроші, він відповів що має. ОСОБА_44 сказав, що йому ОСОБА_18 зателефонують та покликав до себе ОСОБА_25 і запитав у того «наші ті тут? чи там?», ОСОБА_22 відповів «-там». Після чого, ОСОБА_44 сказав, щоб він ОСОБА_29 їхав у Мукачено з ним зустрінуться. По дорозі до Мукачевого, йому знову зателефонували з того самого номера, як і минулого разу, той самий чоловік, якому минулого разу він передав 2000,00 доларів США на АЗС «Шел». Вони знову домовились про зустіч на тій самій АЗС. Чоловік приїхав на тому самому авто, що і минулого разу. Він- ОСОБА_29 передав йому гроші в сумі 4000,00 доларів США, після чого, працівники СБУ затримали того чоловіка. При цьому, свідок показав, що до СБУ в м. Києві він звернувся 22 квітня 2014 року біля 12:30 год. дня, після того, коли під час зустрічі в кафе біля прокуратури, ОСОБА_3 назвав йому суму 8 000,00 доларів США. У той же день, коли звернувся з заявою до СБУ в м. Києві, повернувся до Львова. У подальшому, від працівників СБУ отримав спецпристрої для здійснення запису розмов. Грошові кошти в сумі 8 000,00 доларів США були його особистими, мітилися працівниками СБУ у зв`язку з чим, він підписував відповідні різні документи. Було всього три епізоди передачі грошей «з рук - у руки». При зустрічах з ОСОБА_3 він мав з собою диктофон, бо знав, що мова буде йти про гороші. Під час розмов у процесі зустрічей, ОСОБА_3 уникав слів «гроші», «сума», «винагорода».
Покази свідка обвинувачення заявника - ОСОБА_7 , з приводу того «хто називав суму грошей?» неодноразово ним уточнювалися в процесі його повторного та одночасного допитів з іншими свідками та обвинуваченим. Зокрема, ОСОБА_7 уточнив, що при зустрічах та розмовах, ОСОБА_3 жодного разу не називав йому сум грошових коштів і не обумовлював порядок їх передач. Суму в 10 000,00 доларів США, а потім 8 000,00 доларів США називав ОСОБА_45 . У процесі спілкування з ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , він зробив висновки про намір останніх отримати від нього неправомірну вигоду, а тому звернувсяз заявою в Генеральну прокуратуру на ОСОБА_3 та ОСОБА_46 .. Свідок у своїх показах не підтвердив факт безпосередньої передачі ним суми «неправомірної вигоди» чи її частини обвинуваченому ОСОБА_3 .
Стороною обвинувачення надано суду два Витяги з кримінального провадження № 0000317, датовані 03.06.2014 р. та 14.08.2014 р., згідно з якими 22.04.2014 року надійшла заява ОСОБА_7 щодо вимагання у нього у квітні 2014 року працівниками органів прокуратури Закарпатської області ОСОБА_13 та ОСОБА_3 неправомірної вигоди в розмірі 8000 доларів США за не проведення досудового розслідування за матеріалами перевірки. Особа якій повідомлено про підозру ОСОБА_3 , правова кваліфікаці ч.4 ст. 368 КК України, Орган досудового розслідування: Генеральна прокуратура України (а.с121, 122 т.1)
Однак, самої заяви ОСОБА_7 , яка стала підставою для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за ч.4 ст.368 КК України стороною обвинувачення суду не надано, а від так відсутнє документальне підтвердження підстави внесення відомостей до ЄРДР.
Згідно обвинувального акту та показів свідка ОСОБА_7 , передача «неправовомірної вигоди» від ОСОБА_7 ОСОБА_3 в розмірі 8000,00 доларів США відбувалася трьома траншами - 2000,00 доларів США, 2000,00 доларів США, 4000,00 доларів США:
І транш - 23.04.2014 року ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 через ОСОБА_14 передавав ОСОБА_3 суму в розмірі 2000,00 доларів США.
ІІ транш - 29.04.2014 року ОСОБА_7 на автозаправочній станції «Шелл» по вул. Автомобілістів у с. Клячаново Мукачівського району Закарпатської області через ОСОБА_15 передавав ОСОБА_3 суму в розмірі 2000,00 доларів США.
ІІІ транш- 07.05.2014 року ОСОБА_7 на автозаправочній станції «Шелл» по вул. Автомобілістів у с. Клячаново Мукачівського району Закарпатської області через ОСОБА_15 передавав ОСОБА_3 суму в розмірі 4000,00 доларів США. Під час чого, ОСОБА_15 був затриманий працівниками СБ України.
Докази, надані суду стороною обвинувачення на підтвердження обстави передачі І-го траншу - 23.04.2014 року ОСОБА_7 в м. Львів по вул. Крушевницької, 7 через ОСОБА_14 суми в розмірі 2000,00 доларів США ОСОБА_3 .
Покази свідка свідка ОСОБА_7 про те, що: «…Після Пасхальних світ, йому позвонив ОСОБА_32 та повідомив, що з ним зв`яжетьтя особа по імені « ОСОБА_35 », якому він- ОСОБА_33 має передати гроші. Наступного дня, йому зателефонував чоловік, який назвався « ОСОБА_36 » і сказав, що він від ОСОБА_20 . В кінці того ж дня, ОСОБА_35 позвонив і сказав, що може приїхати на вулицю, де мешкає він ОСОБА_38 . Близько 20:00 год тогож вечора, ОСОБА_35 приїхав до нього додому, де на вулиці передав ОСОБА_39 суму 2000,00 доларів США. При цьому, ОСОБА_35 перезвонив ОСОБА_40 та повідомив, що гроші в нього.
Свідок ОСОБА_47 ОСОБА_48 допитаний судом за клопотанням сторони захисту показав, що обвинуваченого ОСОБА_3 знає понад 20-ть років. Останній ні про що його не просив, жодних грошових коштів для ОСОБА_20 ні від кого не отримував, ніяких грошових коштів ОСОБА_40 не передавав. Особу на прізвище ОСОБА_29 не знає. Він не пам`ятає, щоб йому 22-23 квітня 2014 року хтось дзвонив для отримання грошей.
Покази свідка ОСОБА_49 , не підтверджують покази свідка-заявника ОСОБА_7 в частині передачі ним через « ОСОБА_50 » першого траншу в розмірі 2000,00 доларів США від суми 8000,00 доларів США ОСОБА_3 .
За клопотанням сторони обвинувачення судом, в порядку ч.14 ст. 352 КПК України проведено одночасний допит свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_14 у процесі допиту ОСОБА_29 стверджував, що саме з ОСОБА_14 зустрічався 23.04.2014 року у АДРЕСА_2 та передавав через останнього суму 2000,00 доларів США для ОСОБА_3 , як «неправомірну вигоду» та просив зателефонувати ОСОБА_3 , що той і зробив. Однак, ОСОБА_14 категорично заперечив про знайомство з ОСОБА_19 , зустріч з ним, та отримання від нього яких небудь грошових коштів для ОСОБА_3 .
У процесі одночасного допиту свідка сторони обвинувачення ОСОБА_7 та свідка сторони захисту ОСОБА_14 судом не здобуто відомостей про фактичні обставини справи щодо факту зустрічі ОСОБА_7 з ОСОБА_14 23.04.2014 року у м. Львові по вул. Кропиницької, 7, факту отримання ОСОБА_14 від ОСОБА_7 грошових коштів, та подальшої долі грошових коштів в сумі 2000,00 доларів США, які зі слів ОСОБА_7 він передав через ОСОБА_51 , ОСОБА_3 ..
З протоколу огляду оптичного диску з контактами з`єднаннями абонентіа мобільного зв`язку ПрАТ «Киівстар» № НОМЕР_2 ( ОСОБА_3 ) від 06.07.2014 року (а.с. 180-182 т.2), вилученого 24.06.2014 року в ПрАТ «Київстар» на підставі Ухвали слідчого судді Печерського районного суду від 02.06.2014 року встановлено, що на диску містяться три файли. Детальним оглядом файлу № 2 установлено наявність записів про контакти абонента № НОМЕР_2 ( ОСОБА_3 ) з абонентом моб. зв`язку № НОМЕР_3 ( ОСОБА_14 ) 22.04.2014 року 2 вихідні вхідні та 1 вхідний дзвінки; з абонентом ОСОБА_7 22.04.2014 р. 1 вихідний дзвінок. Крім того, 23.04.2014 року ( в день фактичної передачі грошових коштів) 1 вхідний дзвінок та 2 вхідні дзвінки з абонентом ОСОБА_7 та 2 вхідні дзвінки з абонентом ОСОБА_14 в 20:11:49 (тривалістю 27 секунд) та 20:30:51 (тривалістю 09 сек).Таким чином, з даного доказу чітко прослідковуються контакти телефонних з`єднань ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 22.04.2014 року день напередодні передачі «неправомірної вигоди» та 23.04.2014 року в день передачі неправомірної вигоди, що збігається з часом фактичної передачі, що відображені у показах ОСОБА_7 даними в судовому засіданні. Та не спростовані показами свідка ОСОБА_52 даними ним у судовому засіданні, який показав, що не пам`ятає: «…, щоб йому 22-23 квітня 2014 року хтось дзвонив для отримання грошей». Запис розмов абонентів відсутній, а тому встановити зміст таких не виявляється можливим, що позбавляє суд дійти висновку про наявність обставин щодо факту передачі грошей в сумі 2000,00 доларів США від ОСОБА_7 через ОСОБА_49 до ОСОБА_3 , та відповідно підтвердження факту отримання ОСОБА_3 . І-шо траншу «неправомірної вигоди» в розмірі 2000,00 доларів США.
Переглянутий речовий доказ - диск із результатами телефонних з`єднань за квітень-травень 2014 року ОСОБА_3 містить записи про контакти абонентів.
Клопотання сторони захисту про недопустимість даного доказу з посиланням на відсутність Ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, суд відхиляє, оскільки у матеріалах справи є Ухвала слідчого судді Печерського районного суду від 02.06.2014 року (а.с.194-195 т.2) на отримання інформації в електронному вигляді (а.с.194-195 т.2)
Протокол про результати отримання грошових коштів від 23.04.2014 року (а.с 241-244 т.1) суд визнає недопустимим доказом в силу ст. 87 КПК України, оскільки слідча дія відображена у протоколі проводилась в рамках виконання Постанови про проведення контролю за вчиненням злочину старшого прокурора Другого відділу процесуального керівництва у кримінальних справах Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_53 № 15/2-720 від 23.04.2014 року, що не узгоджується з номером Постанови про проведення контролю за вчиненням злочину № 15/2- 32835-14 від 23.04.2014 року, наданою суду стороною обвинувачення (а.с.239-240 т.1).
У даному протоколі зазначено, що консультант експерт 2 відділу 2 Управління ГУ БКОЗ СБ України підполковник ОСОБА_54 на автомобільній стоянці біля ТК «Ашан», за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 30, у присутності понятих, за участю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому роз`яснені права і обов`язки, отримав від гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти на загальну суму 2000 доларів США, які за його словами вимагають від нього в якості неправомірної вигоди як частину Закарпатський прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_13 та начальник відділу правозахисної роботи, протидії корупції та злочинності на транспорті прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 за вирішення питання щодо не внесення стосовно нього відомостей до ЄРДР за матеріалами перевірки анонімної заяви по можливому факту одержання ним неправомірної вигоди. Купюри мають серійні номери, з вказаних купюр зроблені ксерокопії. Вказаний протокол складений у період часу з 18:30 год по 18:55 год., підписаний ОСОБА_7 , понятими та особою, що його склала консультант експерт 2 відділу 2 Управління ГУ БКОЗ СБ України полковником ОСОБА_55 ..
Сторона захисту заявила клопотання про недопустимість доказу - Протоколу про результати отримання грошових коштів від 23.04.2014 року, посилаючись на обставини на підставі яких суд визнав даний доказ недопустимим.
Протокол про ідентифікацію (помічення) та вручення грошових коштів від 23 квітня 2014 року(а.с.1-4 т.2), суд визнає недопустимим доказом в силу ст. 87 КПК України, оскільки слідча дія відображена у протоколі проводилась в рамках виконання Постанови про проведення контролю за вчиненням злочину старшого прокурора Другого відділу процесуального керівництва у кримінальних справах Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_53 № 15/2-720 від 23.04.2014 року, що не узгоджується з номером Постанови про проведення контролю за вчиненням злочину № 15/2- 32835-14 від 23.04.2014 року, наданою суду стороною обвинувачення.
Згідно даного протоколу про ідентифікацію (помічення) та вручення грошових коштів від 23 квітня 2014 року, у період часу з 19:00 по 19:20 год., консультант експерт 2 відділу 2 Управління ГУ БКОЗ СБ України підполковник ОСОБА_54 на автомобільній стоянці біля ТК «Ашан», за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 30, у присутності понятих, за участю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому роз`яснені права і обов`язки, вручив гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти на загальну суму 2000 доларів США двадцятьма купюрами по «100» доларів кожна. Які за його словами вимагають від нього в якості неправомірної вигоди як частину Закарпатський прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_13 та начальник відділу правозахисної роботи, протидії корупції та злочинності на транспорті прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 за вирішення питання щодо не внесення стосовно нього відомостей до ЄРДР за матеріалами перевірки анонімної заяви по можливому факту одержання ним неправомірної вигоди.
Сторона захисту заявила про неналежність даного доказу, посилаючись на те, що згідно даного протоколу, ОСОБА_7 «сам собі вручає грошові кошти», що є порушенням вимог ст 104 КПК України, грошові кошти згідно протоколу вручаються на автомобільній стоянці біля ТК «Ашан», за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 30, а не у відповідному службовому приміщенні правоохоронного органу, який здійснює досудове розслідування та не були надані стороною обвинувачення стороні захисту для огляду. Крім того, стороною захисту наголошено про відсутність відомостей у матеріалах кримінального провадження про вилучення грошових коштів, вручених ОСОБА_7 в осіб, які зазначені у вказаних протоколах від 23.04.2014 р., як такі, що вимагають неправомірну вигоду у ОСОБА_7 , чи то від особи ОСОБА_14 , через яку «грошові кошти в сумі 2000,00 доларів США» передавалися ОСОБА_19 ОСОБА_3 .
Суд в порядку ст.ст. 85КПК України вирішуючи питання щодо належності такого доказу,приходить висновку про очевидну ненележність такого доказу, оскільки він не містить відомості про спосіб ідентифікації (помічення) грошових коштів, вручених ОСОБА_7 згідно протоколу від 23.04.2014 року, що тагне за собою припинення його дослідження.
Судом не встановлено, а стороною обвинувачення не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту отримання ОСОБА_3 першого траншу «неправомірної вигоди» від ОСОБА_7 та на підтвердження показів свідка заявника ОСОБА_7 ..
Докази, надані суду стороною обвинувачення на підтвердження обстави передачі ІІ-го траншу- 29.04.2014 року ОСОБА_7 на автозаправочній станції «Шелл» по вул. Автомобілістів у с. Клячаново Мукачівського району Закарпатської області через ОСОБА_15 суми в розмірі 2000,00 доларів США ОСОБА_3 ..
Покази свідка свідка ОСОБА_7 про те, що: «…коли він повертався з м. Ужгорода до м. Мукачева, йому зателефонували з невідомого номера телефона. Чоловік, що телефонував повідомив, що має з ним зустрітися та отримати передачу. Засумнівавшись, він зателефонував ОСОБА_40 однак той трубку не підняв, а написав СМС «що він на нараді». Він відправив ОСОБА_40 смс «чи треба йому зустрічатися з особою, яка йому телефонувала», однак ОСОБА_44 не відповів на смс. Після чого, йому ОСОБА_18 знову зателефонував той самий чоловік та повідомив, що особа, які він пише смс на нараді. Таким чином, він переконався, що це та людина про яку говорив ОСОБА_44 з чоловік який йому телефонував домовились про зустріч буля АЗС «Шел» на в`їзді в м. Мукачево. На автозаправку під`їхав автомобіль марки «Дейво нексія» сірого кольору, пересвідчившись, що в автомобілі саме той чоловік з яким він розмовляв про зустріч, передав чоловіку 2000,00 доларів США, а той у свою чергу відправив смс, однак кому і якого змісту була смс, він не знає. Через дві години, він ОСОБА_29 зателефонував ОСОБА_40 і той сказав, що все добр.»
Протокол проведення слідчого експеременту від 29.07.2014 року за участю свідка ОСОБА_16 (а.с.123-129 т.1) суд визнає неналежним та недопустимим у частині, де свідок ОСОБА_22 відмовився давати покази про обставини, що стосуються його особи, скориставшись ст. 66 КПК України та ст. 63 Конституції України.
Відображене у протоколі слідчого експеременту від 29.07.2014 року за участю свідка ОСОБА_16 частково підтверджується показами даними свідком ОСОБА_22 у судовому засіданні, який показав суду, що гр. ОСОБА_15 знає, як приватного підприємця таксиста, послугами якого інколи користується. Однак, нічого не пам`ятає з приводу отримання від ОСОБА_15 24 чи 29 квітня 2014 року яких небудь грошових коштів та узгоджується з показами свідка ОСОБА_15 даними ним у судовому засіданні вбачається, що останній два рази на прохання ОСОБА_16 отриував передачу від ОСОБА_7 у виді грошових коштів у доларах США. Що однозначно стверджується показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_7 однак ,даний доказ немістить даних на підтвердження обставин щодо факту оримання ОСОБА_3 від ОСОБА_7 чи через будь-яку інші особу, другого траншу «неправомірної вигоди» у розмірі 2000,00 доларів США.
Сторона захисту в судовому засіданні заявила про неналежність даного доказу, посилаючись на те, що свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні не давав жодних показів щодо передачі яких- небудь грошових коштів ОСОБА_3 30.04.2014 року.
Суд, в порядку ст. 85 КПК України вирішуючи питання належності даного доказу, не встановив очевидної неналежності такого доказу під час судового розгляду, оскільки відомості, відображені у ньому, частково підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також узгоджуються з показами свідків допитаних в судовому засіданні та встановленими судом обставинами.
Протокол проведення слідчого експерименту від 31.07.2014 року за участю свідка ОСОБА_15 (а.с.130-141т.1),суд визнає належним та допустимим в частині де відображені обставини отримання грошових коштів ОСОБА_15 від ОСОБА_7 ..
З протоклу вбачається, що ОСОБА_15 двічі - 29.04.2014 року та 07.05.2014 року, зустрічався з тим самим чоловіком на прохання ОСОБА_25 на тій самій автозаправочній станції «Шелл» по вул. Автомобілістів і обидва рази отримував від незнайомця грошові кошти-долари США , як «передачу» на прохання ОСОБА_56 . Різниця була тільки в сумі передачі, а саме: 29.04.2014 року отримав суму 2000 доларів США, а 07.05.2014 року отримав суму 4000 доларів США. Про призначення вказаних грошових коштів йому не було відомо. Протокол підписано всіми учасниками. Відображене у протоколі повністю узгоджується з показами свідка ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_7 даними ними в судовому засіданні та не спростовується показами свідка ОСОБА_22 даними в судовому засіданні. У протоколі проведення слідчого експерименту від 31.07.2014 року за участю свідка ОСОБА_15 місцем зустрічі «незнайомого чоловіка» та ОСОБА_57 зазначено АЗС «Шелл» в м. Мукачеві по вул. Автомобілістів, однак згідно обвинувального акту та встановленого судом АЗС «Шелл» по вул. Автомобілістів розташована в с. Клячаново Мукачівського району (об`їзна м. Мукачева).
Сторона захисту в судовму засіданні заявила про неналежність даного доказу, посилаючись на те, що даний доказ не містить відомостей та фактичних даних про причетність до відображеного у протоколі обвинуваченого ОСОБА_3 ..
Суд, в порядку ст. 89 КПК України вирішуючи питання неналежності даного доказу, не встановив очевидної нененалежності такого доказу під час судового розгляду, оскільки відомості, відображені у ньому, непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та вцілому узгоджуються з показами свідків допитаних в судовому засіданні та встановленими судом обставинами, хоча жодним чином не підтверджуєть факту отримання ОСОБА_3 неправомірної вигодичи її частини від ОСОБА_7 .
Протокол проведення слічного експерименту від 31.07.2014 року за участю свідка ОСОБА_22 (а.с.142-149 т.1), суд визнає неналежним та недопустимим, в порядку ст. ст. 87,89 КПК України, оскільки допитаний свідок ОСОБА_16 відмовився давати покази про обставини, що стосуються його особи, скориставшись ст. 66 КПК України та ст. 63 Конституції України, а тому припиняє подальше його дослідження.
Протокол про вручення спеціальних технічних засобів, спрямованих на фіксацію ходу і результатів негласних слідчих дій від 29.04.2014 року (а.с19-20 т.2), суд визнає недопустимим доказом в силу ст. 87 КПК України, оскільки слідча дія відображена у протоколі проводилась в рамках виконання Постанови про проведення контролю за вчиненням злочину старшого прокурора Другого відділу процесуального керівництва у кримінальних справах Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_53 № 15/2-720 від 23.04.2014 року, що не узгоджується з номером Постанови про проведення контролю за вчиненням злочину № 15/2- 32835-14 від 23.04.2014 року, наданою суду стороною обвинувачення.
Згідно даного протокл,у консультатом експертом 2 відділу 2 Управління ГУ БКОЗ СБ України підполковником ОСОБА_54 за адресою: м. Ужгород по вул. Дитяча 1 «г», в рамках виконання Ухвал слідчого судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_58 від 25 квітня 2014 року у присутності понятих, за участю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому роз`яснені права і обов`язки, вручино гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спеціальні технічні засоби:приймач «Оберіг» та виріб «К», закамуфльований під чоловічий аксесуар з метою майбутньої ідентифікації аудиозапису, на спеціальний технічний пристрій, що вручається ОСОБА_7 ..
Сторона захисту в судовму засіданні заявила про недопустимість даного доказу - протоколу про вручення спеціальних технічних засобів, спрямованих на фіксацію ходу і результатів негласних слідчих дій від 29.04.2014 року, посилаючись на те, що згідно оглянутого в судовому засіданні диску із результатами аудіо та відеоконтролю СD R реєстр № 1727 нт від 28.04.2014 року за результатами аудію та відеоконтролю, проведеного відносно ОСОБА_3 містить чотири файли, які дублюють один одного, які не могли здійснюватися одночасно на один диск, що дає достатні підстави вважати, що суду надано в якості доказу не первісний носій зафіксованої інформації, а відредаговану його копію.
Згідно протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 15.05.2014 року (а.с 180-185 т1), негласної слідчої дії, проведеної на підставі ухвали заступника голови Апеляційного суду м. Києва слідчого судді ОСОБА_58 від 25.04.2014 року, знято інформацію з належного ОСОБА_3 абонентного номера оператора мобільного зв`язку Пр АТ «Київстар» № НОМЕР_2 . На вказаний номер 28 квітня 2014 року надійшов дзвінок з абоненського номера НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_18 та відбулася розмова між абонентами.
З запису розмови, яка відбулася між ОСОБА_19 та ОСОБА_3 28 квітня 2014 року о 15:15 год. вбачається, що ОСОБА_44 каже Ясінському «ну шо, ждем вас». ОСОБА_29 говорить «дивіться ОСОБА_59 , завтра зранку буду у вас, тому ту частину, що мені не вистачає. мені завтра зранку мають позичити»- зрозуміло, що мова йде про грошові кошти. На що. ОСОБА_3 наказує ОСОБА_60 «менше розглагольствувати та повідомляє останнього про те, що «настав час «Ч». ОСОБА_29 відповів, що він зрозумів, це у його інтересах».
Наступна розмова між ОСОБА_19 та ОСОБА_3 відбулася 29квітня 2014 року об 10:19 год. під час якої ОСОБА_29 повідомив ОСОБА_3 , що він вже у прокуратурі у ОСОБА_13 та запитав чи ОСОБА_44 на місці. На що останній наказав «чекати дзвінка» та при цьому запитав» вже там всьо нормально?» на що ОСОБА_29 сказав що хотів би уточнити деякі питанння з ОСОБА_3 однак, ОСОБА_44 сказав, що він уточнив всі питання з ОСОБА_42 , а той йому прийде і скаже. На що ОСОБА_29 повідомив ОСОБА_3 , що ОСОБА_31 нічого йому не каже, тоді ОСОБА_3 погодився на зустріч з ОСОБА_61 .
Наступна розмова між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зафіксована о 14:02 год. ЯсінськийО. талефонує ОСОБА_62 та питає: « ОСОБА_59 , там всьонормально, бо там якиийсь той чоловік не надьожний був?», на що ОСОБА_3 відповідає: «Да,да нормально». У розмові ОСОБА_29 повідомляє ОСОБА_20 : «Решта тоді на понеділок», на що ОСОБА_63 відповідає «Ага».
Зі змісту СМС повідомлень, відправлених 29 квітня 2014 року об 11:35 год з абоненського номера ОСОБА_3 на абоненський номер ОСОБА_7 вбачається текст «на нараді», а об 11:40 год. з з абоненського номера ОСОБА_64 на абоненський номер ОСОБА_3 надійшло повідомлення « мене набрав хтось з номера НОМЕР_5 , але не сказав від кого. Це ваш чоловік?»
ОСОБА_65 у даному протоколі повністю узгоджується з показами ОСОБА_7 та ОСОБА_28 даними ними в судовому засіданні, однак ніяким чином не стверджує факту отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_7 «неправомірної вигоди» в сумі 2000,00 доларів США.
З протоколу проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо- та відео контролю особи від 30.04.2014 року (а.с188-192 т.1) вбачається, що 29.04.2014 року в 10:31 год. в службовому кабінеті ОСОБА_3 відбулася зустріч ОСОБА_3 з ОСОБА_7 , під час зустрічі ОСОБА_7 говорить ОСОБА_3 : « ОСОБА_59 , я маю, але не все, маю ще частину, тому, що мене підвели», ОСОБА_3 запитує у ОСОБА_7 : « у яких у вас це все?», на що ОСОБА_29 відповідає: « зараз маю ще дві, не в наших президентах. А решта за вихідні ще дозбираю. Мені пообіцяли, я все що мав пошкрябав. Мені ще мають чотири у понеділок позичити», на що ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_7 : « Давайте, тоді я вам передзвонять».
З відображеного у даному протоколі не можливо зробити чітки висновки з приводу яких саме грошових коштів йде мова та про призначення таких грошових кошті, однак такий протокол суд визнає непрямим доказом того, що 29.04.2014 року в 10:31 год. між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 мала місце розмова з приводу грошових коштів в іноземній валюті.
Протокол огляду вмісту диска CD-R реєстр № 1726 нт 27.07.2014 р.(а.с198-203 т.1) повністю узгоджується з інформацією, що міститься на переглянутому в судовому засіданні диску СD R реєстр № 1726 нт від 28.04.2014 року за результатами аудію та відеоконтролю, проведених відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_13 на якому містилося три файли: відеофайл ch 1(2) аудіо та відеоконтролю за ОСОБА_13 від 29.04.2014 року, з якого прослуховується розмова ОСОБА_28 з ОСОБА_19 з розмови не вбачається відомостей про обставини справи; відеофайл ch1 аудіо та відеоконтролю за ОСОБА_3 від 29.04.2014 р. де прослуховується частина розмови ОСОБА_7 з ОСОБА_3 та йде мова «про президентів», однак в контексті якої розмови? та з приводу чого така розмова ведеться?, з прослуханого втановити не виявляється можливим та відеофайл ch1 аудіо та відеоконтролю за ОСОБА_3 від 29.04.2014 р. - з запису, візуально вбачається факт передачі ОСОБА_7 свідку ОСОБА_15 грошових котів в іноземних купюрах на автозаправочній станції 29.04.2014 року, однак не простежується зв`язок даних обставин з пред`явленим ОСОБА_3 обвинуваченням в отриманні таких.
Протокол огляду вмісту диска CD-R реєстр № 1727 нт 27.07.2014 р. та носія інформації Micro-SD Adapter (а.с204-207 т.1) на якому міститься папка на якій зберігаються чотири файли: аудіо та відеоконтролю за ОСОБА_3 від 07.05.2014 р. суд визнає недопустимим доказом у порядку ст. 89 КПК України, оскільки переглягнутий судом речовий доказ - СD R реєстр № 1727 нт від 28.04.2014 року за результатами аудію та відеоконтролю, проведеного відносно ОСОБА_3 містить чотири файли, які дублюють один одного, з незрозумілим змістом розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в кабінеті останнього та запис передачі ОСОБА_19 грошови коштів ОСОБА_57 07.05.2014 року на автозаправочній станції, який фіксують одночасно дві камери з різного ракурсу (чорно-білого та кольорового зображення) на пристрій невідомого походження.
При цьому суд констатує, що обидва оглянуті диски від 28.04.2014 року містять відображення подій, що мали місце 29.04.2014 року. Речовий доказ носій інформації Micro-SD Adapter, із результатами прведених заходів відносно ОСОБА_3 , наданий стороною обвинувачення, не виявилося можливим оглянути в судовому засіданні при наявному відповідному технічному забезпеченні, наданому строною обвинувачення та за допомогою існуючих в суді спеціальних пристроїв.
Протокол огляду вмісту диска CD-R реєстр № 1728 нт 28.07.2014 р. та диск «Verbatim DVD-R реєстр № 1734 з результатами аудіозаписів 28.04.2014 та 05.05.2014 року (а.с208-214 т.1) суд визнає неналежним доказом, в порядку ст. 85 КПК України, оскільки за результатами перегляду речового доказу - СD R реєстр № 1728 з даними аудіозаписів 28.04.2014, 05.05.2014 та 06.05.2014 року встановлено, що він містить 3 224 файлів, жоден з відкритих не містить фактичних даних щодо обставин справи. Речовий доказ диск «Verbatim DVD-R реєстр № 1734 з результатами аудіозаписів 28.04.2014 та 05.05.2014 року містить 1437 файлів, однак жоден з переглянутих судом не містить фактичних даних щодо обставин справи.
Переглянутий в судовому засіданні: речовий доказ диск із результатами телефонних з`єднань за 29.04.2014 р. та 07.05.2014 р. свідка ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_57 та свідка ОСОБА_7 містить роздруківки з`єднань мобільних телефонів (трафіки) з прив`язкою до бази. Однак не мають фактичного значення для доведення обставин кримінального правопорушення, пред`явленого ОСОБА_3 .
З протоколу огляду оптичного диску з контактами з`єднаннями абонентіа мобільного зв`язку ПрАТ «Киівстар» № НОМЕР_2 ( ОСОБА_3 ) від 06.07.2014 року, вилученого 24.06.2014 року в ПрАТ «Київстар» на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду від 02.06.2014 року встановлено, що на диску містяться три файли. Детальним оглядом файлу № 2 установлено наявність записів про контакти абонента № НОМЕР_2 ( ОСОБА_3 ) з абонентом моб. зв`язку № НОМЕР_3 ( ОСОБА_7 ) встановлено, що 29.04.2014 року зафіксовано 3 вхідні дзвінки з ОСОБА_7 та 1 вихідний дзвінок з ОСОБА_7 і 2 смс вхідні з ОСОБА_7 та 1 смс вихідна з ОСОБА_7 ..
З даного протоколу вбачається значна кількість телефонних контактів між ОСОБА_66 та ОСОБА_7 приходиться на 11:40 год 29.04.2014 р., однак таке не дає суду достатньо підстав вважати, що дані дзвінки мали відношення до оставин справи, що розглядається судом.
Протокол про результати отримання грошових коштів від 29.04.2014 року (а.с. 5-14 т.2) суд визнає недопустимим доказом в силу ст. 87 КПК України, оскільки слідча дія відображена у протоколі проводилась в рамках виконання Постанови про проведення контролю за вчиненням злочину старшого прокурора Другого відділу процесуального керівництва у кримінальних справах Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_53 № 15/2-720 від 23.04.2014 року, що не узгоджується з номером Постанови про проведення контролю за вчиненням злочину № 15/2- 32835-14 від 23.04.2014 року, наданою суду стороною обвинувачення (а.с.239-240 т.1).
Відповідно до даного протоколу, консультант експерт 2 відділу 2 Управління ГУ БКОЗ СБ України підполковник ОСОБА_54 за адресою: м. Ужгород, вул .Дитяча, 1 «г», у присутності понятих, за участю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому роз`яснені права і обов`язки, отримав від гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти на загальну суму 2000 доларів США, які за його словами вимагають від нього в якості неправомірної вигоди як частину Закарпатський прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_13 та начальник відділу правозахисної роботи, протидії корупції та злочинності на транспорті прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 за вирішення питання щодо не внесення стосовно нього відомостей до ЄРДР за матеріалами перевірки анонімної заяви по можливому факту одержання ним неправомірної вигоди. Купюри мають серійні номери, з вказаних купюр зроблені ксерокопії. Вказаний протокол складений у період часу з 09:00 год по 09:25 год., підписаний ОСОБА_7 , понятими та особою, що його склала консультант експерт 2 відділу 2 Управління ГУ БКОЗ СБ України полковником ОСОБА_55 ..
Сторона захисту заявила клопотання про недопустимість доказу - протоколу про результати отримання грошових коштів від 29.04.2014 року, посилаючись на обставини на підставі яких суд визнав даний доказ недопустимим.
Протокол про ідентифікацію (помічення) та вручення грошових коштів від 29 квітня 2014 року (а.с.15-18 т.2), суд визнає недопустимим доказом в силу ст. 87 КПК України, оскільки слідча дія відображена у протоколі проводилась в рамках виконання Постанови про проведення контролю за вчиненням злочину старшого прокурора Другого відділу процесуального керівництва у кримінальних справах Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_53 № 15/2-720 від 23.04.2014 року, що не узгоджується з номером Постанови про проведення контролю за вчиненням злочину № 15/2- 32835-14 від 23.04.2014 року, наданою суду стороною обвинувачення (а.с.239-240 т.1).
Згідно даного протоколу, 29 квітня 2014 року, у період часу з 09:30 по 09:40 год., Консультант експерт 2 відділу 2 Управління ГУ БКОЗ СБ України підполковник ОСОБА_54 за адресою: м. Ужгород, вул.Дитяча, 1 «г», у присутності понятих, за участю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому роз`яснені права і обов`язки, вручив гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти на загальну суму 2000 доларів США двадцятьма купюрами по «100» доларів кожна. Які за його словами вимагають від нього в якості неправомірної вигоди як частину Закарпатський прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_13 та начальник відділу правозахисної роботи, протидії корупції та злочинності на транспорті прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 за вирішення питання щодо не внесення стосовно нього відомостей до ЄРДР за матеріалами перевірки анонімної заяви по можливому факту одержання ним неправомірної вигоди.
Сторона захисту заявила про неналежність та недопустимість даного доказу, посилаючись на те, що згідно даного протоколу, ОСОБА_7 «сам собі вручає грошові кошти», що є порушенням вимог ст 104 КПК України, грошові кошти згідно протоколу вручаються за адресою: АДРЕСА_3 , а не у відповідному службовому приміщенні правоохоронного органу, який здійснює досудове розслідування та не були надані стороною обвинувачення стороні захисту для огляду. Крім того, стороною захисту наголошено про відсутність відомостей у матеріалах кримінального провадження про вилучення грошових коштів, вручених ОСОБА_7 в осіб, які зазначені у вказаних протоколах від 29.04.2014 р., як такі, що вимагають неправомірну вигоду у ОСОБА_7 , чи то від особи, через яку «грошові кошти в сумі 2000,00 доларів США» передавалися ОСОБА_19 ОСОБА_3 .
Суд в порядку ст.ст. 85,89 КПК України вирішуючи питання щодо належності та допустимості такого доказу, судом встановлено очевидну недопустимість такого доказу, оскільки такий не містить відомості про спосіб ідентифікації (помічення) грошових коштів, вручених ОСОБА_7 згідно протоколу від 29.04.2014 року, які згідно обвинувального акту, були передані ОСОБА_3 30 квітня 2014 року, а що тагне за собою припинення його дослідження.
Докази, надані суду стороною обвинувачення на підтвердження обстави передачі ІІІ-го траншу- 07.05.2014 року ОСОБА_7 на автозаправочній станції «Шелл» по вул. Автомобілістів у с. Клячаново Мукачівського району Закарпатської області через ОСОБА_15 передавав ОСОБА_3 суму в розмірі 4 000,00 доларів США.
Покази свідка свідка ОСОБА_7 про те, що: «…по дорозі до Мукачевого, йому знову зателефонували з того самого номера, як і минулого разу, той самий чоловік, якому минулого разу він передав 2000,00 доларів США на АЗС «Шел». Вони знову домовились про зустіч на тій самій АЗС. Чоловік приїхав на тому самому авто, що і минулого разу. Він- ОСОБА_29 передав йому гроші в сумі 4000,00 доларів США, після чого, працівники СБУ затримали того чоловіка.»
З протоколу проведення слідчого експерименту від 31.07.2014 року за участю свідка ОСОБА_15 , (а.с 130-132 т.1) спеціаліста та у присутності понятих (перед останній абзац) вбачається, що ОСОБА_57 показав, що 07.05.2014 року він на АЗС «Шелл» по вул. Автомобілістів в м. Мукачево від «того самого громадянина» отримав суму 4000 доларів США, теж передачу на прохання ОСОБА_67 та зазначив, що після одержання коштів, смс-повідомленням повідомив про таке ОСОБА_25 змітс повідомлення - «Все ок». Про призначення вказаних грошових коштів йому не було відомо. Протокол підписано всіми учасниками.
Відображене у даному повністю узгоджується з показами свідіва ОСОБА_15 та ОСОБА_7 даними ними в судовому засіданні, однак не містить відомостей про причетність обвинуваченого ОСОБА_3 до факту відображеного у даному протоколі.
Згідно протоколу про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-та відеоконтолю особи від 08.05.2014 року, які здійснюються на підставі ухвали Заступника голови Апеляційного суду м. Києва слідчого судді ОСОБА_58 від 25.04.2014 року встановлено, що 07.05.2014 року проведено аудіо та відеоконтроль за ОСОБА_3 у період з 09:30 год по 09:35 год.. Згідно відображеного у даному протоколі, ОСОБА_7 ( ОСОБА_68 ) приїхав на зустріч з ОСОБА_3 ( ОСОБА_69 ) яка проходила у службовому кабінеті прокуратури Закарпатської області в м. Ужгород вул. Коцюбинського, 2А., під час зустрічі у кабінеті був присутній чоловік на ім`я « ОСОБА_70 ».
З протоколу вбачається, що ОСОБА_29 звертається до ОСОБА_3 з проханням, щоб внутрішня безпека видала йому довідку-висновок, щоб у нього були хоч якісь документи, бо вже б написав рапорт щоб перевестися. ОСОБА_29 питає у ОСОБА_20 «з безпекою все?». ОСОБА_63 о. відповідає «да». ОСОБА_29 питає у ОСОБА_71 о « вони вже не будуть мати до мене питань, все буде нормально» та додає» то шо я маю, что чотири?». ОСОБА_72 відповідає «Угу». Ясінський уточнює « то я маю отдать?». ОСОБА_44 відповідає «да». З фіксації розмови, що відбується між чоловіками, вбачається, що ОСОБА_44 питьає у «богдана» про когось «він де тут чи там», ОСОБА_73 відповідає «там». тоді ОСОБА_29 каже, що їхати не менше 40 хвилин, на що ОСОБА_3 відповідає, «ну тоді десь через час наберете» При цьому, ОСОБА_29 просить хай зізвоняться зараз і вони домовляться де зузстірнуться. При цьому ОСОБА_44 питає у ОСОБА_74 «скоко?» на що той відповідає «та я не багато». Того ж дня 07.05.14 проведено аудіо та відеоконтроль за ОСОБА_3 у період з 11:24 год по 11:25 год. з якого вбачається, що ОСОБА_29 за вказівкою ОСОБА_3 прибув на зустріч з особою ОСОБА_75 - ОСОБА_76 зустріч відбулася на автозаправці «Шелл» по вул. Автомобілістів. ОСОБА_29 і ОСОБА_57 привіталися і ОСОБА_29 попросив ОСОБА_57 набрати «його». ОСОБА_57 сказав, що він відішле СМС. На що ОСОБА_33 сказав, що у нього «тут чотири», ОСОБА_57 відповів «я не знаю, я не перераховую, бо не знаю скільки має бути». ОСОБА_29 запитує у ОСОБА_57 чи він пише ОСОБА_77 , на що той відповідає, що пише на Ужгород. Після чого ОСОБА_29 розмовляє по телефону « ОСОБА_59 , се нормально, я відчитався», після чого ОСОБА_29 та ОСОБА_57 прощаються.
Судом встановлено, що відображене у протоколі про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-та відеоконтолю особи від 08.05.2014 року за ОСОБА_3 повністю узгоджується з показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_78 даними ними в судовому засіданні та іншими матеріалами справи, однак не містять фактичних даних про факт отримання ОСОБА_3 «неправомірної вигоди» від ОСОБА_7 чи інших осіб.
З протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 15.05.2014 року, негласної слідчої дії, проведеної на підставі ухвали заступника голови Апеляційного суду м. Києва слідчого судді ОСОБА_58 від 25.04.2014 року знято інформацію з належного ОСОБА_3 абонентного номера оператора мобільного зв`язку Пр АТ «Київстар» № НОМЕР_2 . Зі змісту запису розмов між ОСОБА_43 та ОСОБА_42 відображених у даному вбачається, що ОСОБА_3 05 травня 2014 року об 11:06 год телефонував ОСОБА_79 з проханням подзвонити їх спільному другу та нагадати, «що сьогодні час «Ч», на що ОСОБА_31 відповів добре, він все зрозумів.. В той же день 05.05.2014 року об 12:03 год ОСОБА_3 телефонував ОСОБА_18 та запитав «Ну, що там, ви тут?» на що ОСОБА_29 відповів «ні, яж казав, що буду у понеділок мені повинні позичити.» У процесі розмови ОСОБА_44 докорив Ясінському, що той «колись одне говорив, а тепер друге, потім пяте» на що ОСОБА_33 повідомив, щозавтра буде». Відповідно запису протоколу 07 травня 2014 року о. 11:22 на абоненський номер ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_33 та повідомив « ОСОБА_59 , я відчитався» на що ОСОБА_44 відповів «Ага, хорошо», що повністю узгоджується з показами ОСОБА_7 та відображеним у протоколі про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо та відеоконтролю за ОСОБА_3 від 08.05.2014 р. та показами свідка ОСОБА_7 даними ним у судовому засіданні, однак не містить фактичних даних, якіб доводили факт отримання ОСОБА_3 «неправомірної вигоди» від ОСОБА_7 чи якоїсь її частини.
Протокол про результати отримання грошових коштів від 06.05.2014 року (а.с. 21-35 т.2) суд визнає недопустимим доказом в силу ст. 87 КПК України, оскільки слідча дія відображена у протоколі проводилась в рамках виконання Постанови про проведення контролю за вчиненням злочину старшого прокурора Другого відділу процесуального керівництва у кримінальних справах Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_53 № 15/2-720 від 23.04.2014 року, що не узгоджується з номером Постанови про проведення контролю за вчиненням злочину № 15/2- 32835-14 від 23.04.2014 року, наданою суду стороною обвинувачення (а.с.239-240 т.1).
Згідно даного протоколу, консультант експерт 2 відділу 2 Управління ГУ БКОЗ СБ України підполковник ОСОБА_54 за адресою: м. Ужгород, вул Капушанська, 168, у присутності понятих, за участю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому роз`яснені права і обов`язки, отримав від гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти на загальну суму 4000 доларів США, які за його словами вимагають від нього в якості неправомірної вигоди як частину Закарпатський прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_13 та начальник відділу правозахисної роботи, протидії корупції та злочинності на транспорті прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 за вирішення питання щодо не внесення стосовно нього відомостей до ЄРДР за матеріалами перевірки анонімної заяви по можливому факту одержання ним неправомірної вигоди. Купюри мають серійні номери, з вказаних купюр зроблені ксерокопії. Вказаний протокол складений у період часу з 08:00 год по 08:25 год., підписаний ОСОБА_7 , понятими та особою, що його склала консультант експерт 2 відділу 2 Управління ГУ БКОЗ СБ України полковником ОСОБА_55 ..
Сторона захисту заявила про неналежність та недопустимість даного доказу, посилаючись на те, що згідно даного протоколу, ОСОБА_7 «сам від себе отримав грошові кошти», що є порушенням вимог ст 104 КПК України, грошові кошти згідно протоколу передаються за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська, 168, а не у відповідному службовому приміщенні правоохоронного органу, який здійснює досудове розслідування. Крім того, захисник вказує на недопустимість даного доказу, оскільки згідно даного доказу ОСОБА_29 отримав грошові кошти 06 травня 2014 року, а використав їх для передачі нібито ОСОБА_3 через ОСОБА_15 07.05.2014 року, що узгоджується з встановленим у судовому засіданні.
Судом встановлена очевидна недопустимість такого доказу, оскільки відповідно до протоколу про результати отримання грошових коштів від 06.05.2014 року, грошові кошти в сумі 4000,00 доларів США отримані ОСОБА_7 06.05.2014 року, а використані для передачі особі через ОСОБА_15 біля 11:24 год. 07 травня 2014 року, тобто через добу, що тагне за собою припинення його дослідження.
Протокол про ідентифікацію (помічення) та вручення грошових коштів від 06 травня 2014 року (а.с.36-40 т.2), суд визнає недопустимим доказом в силу ст. 87 КПК України, оскільки слідча дія відображена у протоколі проводилась в рамках виконання Постанови про проведення контролю за вчиненням злочину старшого прокурора Другого відділу процесуального керівництва у кримінальних справах Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_53 № 15/2-720 від 23.04.2014 року, що не узгоджується з номером Постанови про проведення контролю за вчиненням злочину № 15/2- 32835-14 від 23.04.2014 року, наданою суду стороною обвинувачення (а.с.239-240 т.1).
Згідно даного протоколу, 06 травня 2014 року, у період часу з 08:30 по 08:55 год., Консультант експерт 2 відділу 2 Управління ГУ БКОЗ СБ України підполковник ОСОБА_54 за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська, 168, у присутності понятих, за участю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому роз`яснені права і обов`язки, вручив гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти на загальну суму 4000 доларів США купюрами по «100» доларів кожна. Які за його словами вимагають від нього в якості неправомірної вигоди як частину Закарпатський прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_13 та начальник відділу правозахисної роботи, протидії корупції та злочинності на транспорті прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 за вирішення питання щодо не внесення стосовно нього відомостей до ЄРДР за матеріалами перевірки анонімної заяви по можливому факту одержання ним неправомірної вигоди.
Сторона захисту заявила про неналежність та недопустимість даного доказу, посилаючись на те, що згідно даного протоколу, ОСОБА_7 «сам собі вручає грошові кошти», що є порушенням вимог ст 104 КПК України, грошові кошти згідно протоколу вручаються за адресою: м. Ужгород, вул.Капушанська, 168, а не у відповідному службовому приміщенні правоохоронного органу, який здійснює досудове розслідування та не були надані стороною обвинувачення стороні захисту для огляду. Крім того, захисник вказує на недопустимість даного доказу, оскільки згідно даного доказу ОСОБА_29 отримав грошові кошти 06 травня 2014 року, а використав їх для передачі нібито ОСОБА_3 через ОСОБА_15 07.05.2014 року, що узгоджується з встановленим у судовому засіданні, оскільки вказані грошові кошти були вилучені у ОСОБА_15 07.05.2014 року під час огляду легкового автомобіля DAEWOO NEXIA державний номер НОМЕР_6 .
Суд в порядку ст.ст. 85,89 КПК України вирішуючи питання щодо належності та допустимості такого доказу, судом встановлено очевидну недопустимість такого доказу, оскільки такий не містить відомості про спосіб ідентифікації (помічення) грошових коштів, вручених ОСОБА_7 згідно протоколу від 06.05.2014 року, що тагне за собою припинення його дослідження.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.05.2014 року ОСОБА_3 (а.с150-152 т.1) затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, ро`яснено йому його процесуальні права та обов`язки. Під час особистого обшуку нічого не виявлено та не вилучено. Відносно підозрьованого ОСОБА_3 . Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.05.2014 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави. 13 травня 2014 року ОСОБА_3 звільнений під заставу в розмірі 97 440,00 гривень.(а.с153-163 т1).
Постановою від 23.05.2014 року старшого прокурора Другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури України ОСОБА_80 прийнято рішення про розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих дій у даному кримінальному провадженні (а.с164-166 т.1).
Відповідно до протоколу обшуку від 07 травня 2014 року (а.с.41-43т.2)(проведеного відповідно до ч.3 ст. 233 КПК України) під час огляду легкового автомобіля марки DAEWOO NEXIA державний номер НОМЕР_6 , проведеного старшим слідчим ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_81 у випадку із рятуванням майна-речових доказів, з безпосереднім переслідуванням осіб, що підозрюються у вчиненні злочину в період часу з 11:25 год до 12:28 год, у присутності понятих у гр. ОСОБА_15 вилучено з правої кишені джинсів 4000,00 доларів США. Згідно пояснень ОСОБА_57 вказані кошти він отримав від невідомого чоловіка, на прохання його друга «Богдана з ОСОБА_82 ».
Переглянуті в судовому засіданні речові докази 2 (дві) карти пам`яті CD-Card (E) із відеозаписом обшуку автомобіля свідка ОСОБА_15 та його обшуку, як особи яка перебувала в салоні автомобіля 07.05.2014 року, не містять повного відображення події, а тільки частину огляду особистих речей свідка ОСОБА_15 , а тому є неналежним доказом, відповідно до ст. 85 КПК України.
Стороною обвинувачення надано суду клопотання від 08.05.2014 р. про проведення обшуку автомобіля марки DAEWOO NEXIA державний номер НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_15 з метою відшукання грошових коштів в сумі 4000,00 доларів США та Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.05.2014 року про задоволення клопотання та дозвіл на проведення обшуку.
Згідно протоколу огляду коштів від 19.05.2014 року (а.с.51-62 т.2) грошові кошти в сумі 4000,00 доларів США, вилучені у гр. ОСОБА_15 під час обшуку 07.05.2014 року автомобіля марки DAEWOO NEXIA державний номер НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_15 .
Однак з даного протоколу огляду грошових коштів, ніяким чином не вбачається, що вилучені 07.05.2014 року у гр. ОСОБА_57 грошові кошти в сумі 4000,00 доларів США є тими самими грошовими коштами, які були вручені ОСОБА_7 для передачі ОСОБА_3 згідно протоколу про ідентифікацію (помічення) та вручення грошових коштів від 06 травня 2014 року.
Грошові купюри у розмірі 4000,00 доларів США, банкноти по 100 доларів США кожна у кількості 40 банкнот визнані речовими доказами та передані на зберігання до сховища ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України до прийняття рішення по зазначених коштах судом, відповідно Постанови від 17.06.2014 року про приєднаня до кримінального провадження речових доказів. Дані грошові кошти (в опечатаному конверті) передані на зберігання до сховища ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України». Пакет з грошовими коштами довірено старшому слідчому в особливо важдивих справах відділу з розслідування злочинів щодо корупційних діянь Генеральної прокуратури України старшому раднику юстиції ОСОБА_83 . (а.с63-68 т.2).
Стороною обвинувачення надано суду прибутковий касовий ордер № 5701 від 26.06.2014 року про прийняття від Генеральної прокуратури України через ОСОБА_84 пакет з вмістом 4000,00 доларів США для зберігання. (а.с69 т.2).
Постановою від 04.08.2014 року до кримінального провадження приєднано речові докази дві картки пам`яті CD-Card (e) із відеозаписом обшуку автомобіля ОСОБА_57 , мобільний телефон Нокіа модель 2710 з карткою абонента НОМЕР_5 , який налжить ОСОБА_57 та мобільний телефон «айфон» з карткою номера абонента НОМЕР_2 , який належть ОСОБА_3 ..
Постановою від 20.05.2014 року до кримінального провадження приєднано речові докази мобільний телефон «Айфон5» з карткою абонента № НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_16 (повернутий під розписку 20.05.2014 р. ОСОБА_16 )
Відповідно до протоколу обшуку від 07.05.2014 року проведеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2014 року в службовому кабінеті № 513 який використовує ОСОБА_3 , у процесі обшуку виявлено: копію довідки на ім.я ОСОБА_85 , мобільний телефон імей НОМЕР_8 у сіро чорному металевому корпусі, системний блок в корпусі чорного кольору, службове посвідчення на ім.я ОСОБА_3 та посвідчення водія у його піджаку. Крім того, передано матеріали досудового розслідування службової перевірки стосовно начальника ЛВ на ст. Мукачево УМВС України на Львівській залізниці Ясінського на 78 аркушах.
Відповідно до протоколу обшуку від 07.05.2014 року проведеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2014 року автомобіля марки Шевроле д. н. НОМЕР_9 яким користується ОСОБА_3 , у процесі обшуку виявлено та вилучено: банкову картку «Приватбанк», банкову картку «Банк Аваль», банкову картку « Коомінвестбанк».(Вказані банківські картки повернуті власнику ОСОБА_3 під розписку).
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.05.2014 року накладено арешт на автомобіль марки CHEVROLET EPICA, легковий седан в, номер двигуна НОМЕР_10 , номер кузова НОМЕР_11 , державний номер НОМЕР_9 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_12 , зареєстрованому в АДРЕСА_1 . Автомобіль, власником якого є ОСОБА_3 , передано на відповідальне зберігання ОСОБА_86 08.05.2014 року.
Відповідно до протоколу обшуку від 07.05.2014 року проведеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2014 року за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 з метою відшукання та вилучення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_3 , банківської картки «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 та паспорту серії НОМЕР_13 на ім`я ОСОБА_3 виявлено та вилучено вказані документи.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12.05.2014 року(а.с.134 т.2) накладено арешт на автомобіль марки «CHEVROLET ERICA», легковий седан-В, номер двигуна НОМЕР_10 , номер кузова НОМЕР_11 , державний реєстраційний знак НОМЕР_9 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_12 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 .
Стороною обвинувачення надано суду матеріалами з висновком службової перевірки за № 41 за відомостями, викладеними в анонімній скарзі, стосовно начальника лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_7 , старшого оперуповноваженого КМСД лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_8 та колишнього старшого оперуповноваженого СДСБЕЗ лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_9 (а.с 222 т.2 а.с.1-60 т.3).
Оглядом вищевказаних матеріалів перевірки підтверджується, що матеріали для прийняття рішення, які надійшли у прокуратуру Закарпатської області з ВВБ в Закарпатській області ДВБ МВС України керівництвом прокуратури Закарпатської області доручено відділу прокуратури області, під керівництвом ОСОБА_3 та їх перевірка контролювалася особисто ОСОБА_3 і повідомлення про прийнятття рішення по матеріалах підписано саме ОСОБА_3 , як начальником відділу, що підтверджує показання свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , однак ніяким чином не підтверджує факт отримання ОСОБА_3 неправомірної вигоди від ОСОБА_7 .
У протоколі про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 01.09.2014 року, відсутні дані про надання доступу стороні захисту до речових доказів у виді «грошових коштів» в іноземній валюті доларах США, які зазначені обвинуваченням, як предмет даного кримінального правопорушення, які на огляд суду також не надані.
Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки частина із них здобута з грубим порушенням норм чинного законодавства, а інші - як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті та свідчили б про вину обвинувачено ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону України від 18.04.2013 р. № 222-VІІ), як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе у значному розмірі за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданої їй влади, а саме: - що ОСОБА_3 у квітні - травні 2014 року обіймаючи посаду начальника відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Закарпатської області, діючи з корисливих мотивів, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, з метою особистого збагачення, одержав від начальника лінійного відділу на станції Мукачево УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_7 неправомірну вигоду для себе, у вигляді грошових коштів у сумі 8000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 91 618,49 гривень, що в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто в значному розмірі.
У відповідності до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства).
Такий же принцип закріплений у статті 17 КПК України, відповідно до якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватості особи поза розумним сумнівом.
У відповідності до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Як передбачено ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя, і суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Отже, джерелами доказів, на підставі яких можуть бути встановлені фактичні дані про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, винуватість цієї особи та інші обставини, які мають значення для встановлення істини у справі є протоколи з відповідними додатками, складені уповноваженими органами за результатами проведення оперативно-розшукових заходів.
Як вбачається з документів, на які посилається сторона обвинувачення та були досліджені судом, єдиною інформацією про готування ОСОБА_3 кримінального правопорушення щодо отримання «неправомірної вигоди» в розмірі 8000,00 доларів США від ОСОБА_7 , була заява останнього, подана 22 квітня 2014 року (т.1 а.с.121,122), яка стала підставою для внесення відомостей до ЄРДР та проведення оперативно-розшукових заходів із застосуванням технічних засобів одержання інформації, що дають змогу негласно фіксувати поза каналами зв`язку розмови, дії, обстановку вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення щодо одержання неправомірної вигоди.
Однак, самої заяви ОСОБА_7 від 22 квітня 2014 року, яка стала підставою для внесення до ЄРДР інформації про кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 368 КК України суду стороною обвинувачення не надано.
У главі 21 КПК (статті 246-275 КПК) викладаються загальні положення проведення негласних слідчих (розшукових) дій, процедури отримання дозволів на їх проведення, строки, фіксація їх ходу і результатів, заходи щодо захисту інформації, отриманої в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій, правила використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій у доказуванні.
Стороною захисту заявлено клопотання про неналежність та недопустимість доказів винуватості ОСОБА_3 в отриманні «неправомірної вигоди», а саме: даних аудіо- та відео контролю особи від 08.05.2014 р., протокол зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі від 15.05.2014 року, протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- та відеоконтролю особи від 30.04.2014 року, протокол про результати зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі (електронних інформаційних) систем) від 15.05.2014 року, оскільки застосування технічних засобів було проведено в порушення встановленого законом порядку без відповідного дозволу на це Апеляційного суду з огляду на наступне: «Доручення оперативному підрозділу на проведення негласних слідчих дій від 25 квітня 2014 року, м. Київ», виконаного старшим слідчим в ОВС відділу 21/3 ОСОБА_81 надруковане 24.04.2014 р. в якому вже йдеться про Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25.04.2014 року, на підставі якого, оперативними підрозділами ГУ БКОЗ СБУ проведені негласні слідчі (розшукові) дії щодо ОСОБА_3 .. Крім того, Постанова про проведення контролю за вчиненням злочину датована 23 квітня 2014 року, тобто за два дні до Ухвали апеляційного суду м. Києва від 25.04.2014 року щодо дозволу на проведення таких негласних слідчих дій.
В матеріалах кримінального провадження відсутня Ухвала апеляційного суду м. Києва від 25.04.2014 року) надання Апеляційним судом м. Києва дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових дій) дій відносно прокурора ОСОБА_3 , однак сторонами кримінального провадження, як і судом не ставиться під сумнів наявність такої.
Частина З ст. 358 КПК передбачає можливість виключення під час дослідження документів із числа доказів, якщо є сумніви у їх достовірності. Це пояснюється тим, що законодавець вимагає усунути із процесу доказування ті докази, які мають очевидні ознаки недопустимості. Доказ, отриманий у результаті слідчих дій, на проведення яких, відповідно до чинного КПК, потрібен дозвіл суду, без такого дозволу має визнаватися недопустимим.
Оскільки докази, які сторона захисту просить визнати недопустимими, отримані органом досудового розслідування за результатами проведення негласних слідчих дій на підставі Ухвали апеляційного суду м. Києва від 25.04.2014 року після дати винесення такої, суд визнав такі докази допустимими та дав їм відповідну правову оцінку.
Не мають жодного доказового значення винуватості чи невинуватості ОСОБА_3 дані, що містяться в показах свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , оскільки вони не містять фактичних даних про подію кримінального правопорушення та інші обставини, які підлягають доказуванню.
Дані, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_15 не підтверджуть факту отримання ОСОБА_3 «неправомірної вигоди» від ОСОБА_7 в розмірі 8 000,00 доларів США чи якусь її частину..
Суд не бере до уваги відомості, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 29.07.2014 року за участю свідка ОСОБА_16 у частині щодо передачі ним 30.04.2014 року ІІ траншу (2000,00 доларів США) неправомірної вигоди ОСОБА_3 в службовому кабінеті останнього в приміщенні прокуратури Закарпатської області, за обставин коли, «… ОСОБА_3 , який сидів за столом, бачив покладені перед ним гроші. У кабінені крім них нікого не було», оскільки свідок ОСОБА_16 в порядку ст. 66 КПК України та ст. 63 Конституції України відмовився давати показання щодо себе, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення.
Право свідка відмовитися давати показання, закріплене у ст. 66 КПК України, є ширшим за право, гарантоване ст. 63 Конституції України. У справі «Лука проти Італії» (рішення від 27 лютого 2001 р. ) Європейський суд визнав порушеними пункти 1 і 3 ст. 6 Конвенції, оскільки особа була засуджена виключно на підставі свідчень, даних на досудовому слідстві співучасником злочину, який під час судового розгляду послався на своє право не давати показань.
Дані, що містяться в протоколі про наслідки оперативно-розшукового заходу із застосуванням технічних засобів від 30.04.2014 року, у якому міститься розшифровка розмови ОСОБА_3 з ОСОБА_7 не містять фактичних даних отримання ОСОБА_3 «неправомірної вигоди» в розмірі 8000,00 доларів США чи якоїсь її частини від ОСОБА_7 , чи від будь-яких інших фігурантів, а тому такий доказ не може бути прийнятий судом, як прямий доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України(в редакції Закону України від 18.04.2013 р. № 222-VІІ)..
Покази свідка-заявника ОСОБА_7 , дані ним в судовому засіданні, у яких є істотні протиріччя (щодо того хто конкретно, ОСОБА_31 чи ОСОБА_87 .?, називав йому суму «неправомірної вигоди» в розмірі 8 000,00 долаів США), не можуть бути визнані безперечними доказами, не мають заздалегідь встановленої сили, а тому були ретельно досліджені та співставлені з іншими здобутими у справі об`єктивними даними, піддані ретельній оцінці в сукупності з усіма обставинами, встановленими у справі. При з`ясуванні суттєвих протиріч даних ним показів, свідок ОСОБА_29 був повторно допитаний та допитаний одночасно з обвинуваченим. При таких допитах, свідок ОСОБА_29 чітко показав «…що суму 10 000, доларів США називав ОСОБА_13 , але потім на прохання ОСОБА_7 , сума була зменшена до 8 000,00 доларів США, яку озвучив ОСОБА_13 .. ОСОБА_3 жодних сум не називав, взагалі уникаючи у розмовах слів про гроші.»
У матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази факту отримання ОСОБА_3 «неправомірної вигоди» в розмірі 8000,00 доларів США чи якоїсь її частини від ОСОБА_7 чи від будь-яких інших фігурантів.
Отже, докази, визнані судом неналежними та недопустимими, підлягають виключенню з кримінального процесу. В такий спосіб забезпечується гарантований Конституцією захист особи від порушення її прав.
Обвинувачення ґрунтується лише на голослівних показаннях ОСОБА_7 , записах його розмов із ОСОБА_3 , а також на припущеннях щодо отримання неправомірної вигоди ОСОБА_3 , які жодними доказами об`єктивно не підтверджуються.
Склад кримінального правопорушення це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як кримінальне правопорушення.
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого (ч. 4 ст. 368 КК України(в редакції Закону України від 18.04.2013 р. № 222-VІІ)..) полягає в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище за вчинення чи невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.
У ст. 368 КК йдеться про одержання неправомірної вигоди, тобто законодавець однозначно вказує на фактичне прийняття відповідним суб`єктом «вигоди» - як на момент закінчення кримінального правопорушення. У судовій практиці кримінальне правопорушення, передбачене ст. 368 КК України вважається закінченим з моменту отримання хоча б частини хабара (п. 10 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про хабарництво»).
Відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 368 КК України, настає тільки за умови, якщо службова особа одержала таку «неправомірну вигоду» за вчинення чи не вчинення і інтересах того, хто її надає будь-якої дії з використанням наданої їй влади.
Із тексту ст. 368 КК випливає тісний і нерозривний зв`язок між одержанням неправомірної вигоди і виконанням або невиконанням дій її одержувачем з використанням свого службового становища, як необхідна ознака об`єктивної сторони даного кримінального правопорушення. Відсутність такого зв`язку виключає наявність складу одержання неправомірної вигоди.
Згідно пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч.4 ст. 368 КК України(в редакції Закону України від 18.04.2013 р. № 222-VІІ).. предметом даного кримінального правопорушення є «неправомірна вигода» - грошові кошти в сумі 8 000,00 доларів США.
З урахуванням наведеного, протокол обшуку від 07 травня 2014 року згідно з яким у ОСОБА_15 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 4000,00 доларів США, які він отримав від ОСОБА_18 , не може судом братися до уваги як доказ, оскільки не підтверджує доводів сторони обвинувачення, про отримання ОСОБА_3 неправомірної вигоди у сумі 8 000,00 доларів США.
Відповідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 46 Конвенції та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Така позиція також знаходить своє відображення і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку». Відповідно до п. 23 вказаної постанови, є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли всі зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Стаття 8 Коституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
У відповідності до ст. 3 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
Згідно ст. 373 ч. 1 п.3 КПК України коли не доведено що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, суд ухвалює виправдувальний вирок.
Оцінюючи докази, суд за внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що доказів вини ОСОБА_3 не було здобуто, а обстяг обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 368 КК України(в редакції Закону України від 18.04.2013 р. № 222-VІІ), не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.
Оскільки при розгляді кримінального провадження в суді стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_3 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України(в редакції Закону України від 18.04.2013 р. № 222-VІІ), суд вважає, що його слід визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України(в редакції Закону України від 18.04.2013 р. № 222-VІІ), та виправдати.
Керуючись: Конституцією України, Конвенцією Ради Європи від 04.11.1950 року Про захист прав людини і основоположних свобод, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», п. 10 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про хабарництво»), ст.ст. 373, 376 КПК України України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 368 КК України(в редакції Закону України від 18.04.2013 р. № 222-VІІ) та виправдати через недоведеність наявності в його діянні складу кримінального правопорушення.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою (звільнений під заставу 97 440,00 грн. 13.05.2015 року) залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази: цифровий носій інформації диск для лазерних систем зчитування № 1727 нт; цифровий носій інформації диск для лазерних систем зчитування № 1726 нт; цифровий носій інформації диск для лазерних систем зчитування № 1734 нт; цифровий носій інформації диск для лазерних систем зчитування № 1728 нт; цифровий носій інформації Micro-CD Adapter, цифровий носій інформації з результатами телефонних розмов з`єднань за квітень-травень 2014 року ОСОБА_3 , цифровий носій інформації з результатами телефонних розмов з`єднань за 29.04.2014 та 07.05.2014 ОСОБА_57 з ОСОБА_16 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 та ОСОБА_7 ; цифровий носій інформації 2 картки пам`яті CD card E; - залишити при матеріалах справи, мобільний телефон ОСОБА_3 , - передати за належністю, мобільний телефон ОСОБА_90 передати за належністю.
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт автомобіля марки «CHEVROLET ERICA», легковий седан-В, номер двигуна НОМЕР_10 , номер кузова НОМЕР_11 , державний реєстраційний знак НОМЕР_9 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_12 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , накладений Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12.05.2014 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1