Справа № 452/4002/13-к
Номер провадження 1-кп/452/12/2015
ВИРОК
іменем України
02 лютого 2015 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд
Львівської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників: ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

обвинувачених: ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12

законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13

представника служби у справах
дітей Самбірської міської ради ОСОБА_14

представника кримінальної міліції
у справах дітей Самбірського
МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самборі в залі суду кримінальне провадження № 0000041 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з середньо спеціальною освітою, непрацюючого, раніше судимого 28.09.2010 року Самбірським районним судом Львівської області за ч.4 ст. 296, ч.2 263 КК України до 3 (трьох) років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_2 , громадянки України, неодруженої, студентки 11 го курсу Львівського національного медичного університету імені Д.Галицького, раніше несудимої;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки та жительки АДРЕСА_3 , громадянки України, неодруженої, студентки інтернату профреабілітації учнів інвалідів м. Самбора, непрацюючої, судимої 20.05.2011 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_4 , громадянина України, неодруженого, студента ІІІ го курсу Самбірського професійно технічного училища № 24, непрацюючого, раніше несудимого

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , 01.11.2012 року, приблизно о 21.00 год., перебуваючи біля кафе бару ІНФОРМАЦІЯ_5 , що знаходиться на пл. Ринок, 23 в м. Самборі Львівської області, в групі з неповнолітнім ОСОБА_11 безпричинно пристали до ОСОБА_16 та почали наносити йому удари по різних частинах тіла, спричинивши згідно висновку судово медичної експертизи № 519/12 від 30.11.2012 року струс головного мозку, забійну рану в лівій надбрівній ділянці, садно біля зовнішнього краю лівої надбрівної дуги на фоні синця, який опускається в орбітальну ділянку, синець в правій носогубній складці, синець на боковій поверхні грудної клітки зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 винуватим себе не визнав і згідно ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показань.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю і показав суду, що 01.11.2012 року, приблизно о 21.00 год., він перебував біля кафе бару Чорний Кіт разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з однієї сторони, та неповнолітньою ОСОБА_17 , з другої сторони, розпочався конфлікт із за того, що ОСОБА_9 приревнувала ОСОБА_17 до ОСОБА_8 , з яким вона зустрічається. В той час з бару вибіг потерпілий, став обзивати їх, на що ОСОБА_8 зробив йому зауваження. Між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 наносив удари потерпілому по різних частинах тіла. Хто наніс перший удар: чи ОСОБА_8 потерпілому, чи потерпілий ОСОБА_8 , не зауважив. Він вирішив теж втрутитися в бійку і наніс потерпілому два удари. Пізніше вдарив його ногою, коли той лежав на землі. Ствердив, що конфлікт тривав приблизно 1-2 хвилини. До цього випадку потерпілого не знав. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 участі в бійці не приймали, лише їх розбороняли. Просить застосувати до нього амністію згідно Закону України про амністію у 2014 році від 08.04. 2014 року.

Допитана в судовому засіданні у якості обвинуваченої ОСОБА_9 своєї вини в інкримінованому їй досудовим слідством злочині не визнала. Підтвердила факт, що приревнувала ОСОБА_17 до ОСОБА_8 , на грунті чого між ними обидвома виник конфлікт, в ході якого вони шарпалися, говорили емоційно, на підвищених тонах. Від чого ОСОБА_18 впала на землю, пояснити не може. ОСОБА_19 намагалась їх обидвох розборонити. Коли потерпілий вибіг на вулицю, став кричати до них і виражатися нецензурними словами. Між ним та ОСОБА_8 і ОСОБА_11 розпочався конфлікт. Хто кому наносив удари, вона не бачила. Участі в даному конфлікті разом з ОСОБА_10 не приймала, лише розбороняла їх.

Обвинувачена ОСОБА_10 своєї вини у вчиненому не визнала і показала, що під час конфлікту з ОСОБА_17 вони взаємно шарпали одна одну, від чого ОСОБА_17 впала на землю. Проте жодних ударів ніхто нікому не наносив. Коли до них підійшов потерпілий, став розмахувати руками і виражатись нецензурними словами. Між ним та ОСОБА_8 розпочався конфлікт, під час якого взаємно наносили удари один одному. Вона намагалася їх розборонити. Згодом до них приєднався ОСОБА_11 . Всі троє билися.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_11 у скоєному та невизнання вини ОСОБА_8 , яке суд розцінює як намагання уникнути від кримінальної відповідальності, обравши такий спосіб захисту, їхня винуватість доведена показаннями свідків та іншими доказами, які досліджувались в судовому засіданні.

Так, будучи допитаною у якості свідка неповнолітня ОСОБА_17 показала, що коли в центрі міста Самбора розмовляла з ОСОБА_8 , до них підійшли ОСОБА_9 дівчина ОСОБА_8 та його сестра ОСОБА_10 та попросили її, щоб вона припинила з ним розмову, на що вона погодилась. Однак через деякий час вона знову біля кафе бару Чорний кіт розмовляла з ОСОБА_8 , до них вдруге підійшли ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Остання приревнувала її до ОСОБА_8 , оскільки з ним зустрічається, ставлячи претензії, чому з ним розмовляє. ОСОБА_10 штовхнула її. У відповідь вона зробила те саме. Під час штовханини вона впала на землю. В той час з бару вибіг потерпілий, став вимагати припинити конфлікт. Вона зразу побігла додому. Жодних тілесних ушкоджень їй заподіяно не було. Претензій до нікого не має. Під час цього інциденту ОСОБА_8 та ОСОБА_20 стояли неподалік і лише спостерігали за обстановкою.

Свідок ОСОБА_21 ствердила в судовому засіданні, що на час даної події в барі Чорний кіт проходила виробничу практику. Біля 22 ї години власниця бару посварилася зі своїм чоловіком і вийшла на вулицю. Повернувшись приблизно через 20 30 хвилин, повідомила, що б`ють дівчину, у зв`язку з чим її чоловік (потерпілий по справі) побіг до місця конфлікту. Скоро повернувся назад. Побачила, що на обличчі в нього була кров. Ствердила, що бар ще повинен був працювати, але вимушені були у зв`язку з даним конфліктом зачинити двері, що унеможливлювало подальшу роботу. Обставин конфлікту не бачила.

Допитана у якості свідка ОСОБА_22 показала, що після конфлікту ОСОБА_9 повідомила їй, що у вищевказаний час біля кафе бару Чорний кіт пошарпалася з ОСОБА_17 . Невідомий зробив їм зауваження, став висловлюватись в їхній адрес нецензурними словами. ОСОБА_23 заступився за неї та ОСОБА_24 . Тоді між ним та цим невідомим виник конфлікт, участі в якому ОСОБА_9 не приймала, а лише їх розбороняла. Наносити будь кому удари не могла ще з тих підстав, що являється інвалідом у зв`язку із захворюванням хребта. Будь які різкі рухи, фізичні навантаження їй протипоказані.

Згідно висновку проведеної по справі судово медичної експертизи № 519/ 12 від 15. Х1. 2012 року убачається, що в ОСОБА_16 виявлено струс головного мозку, забійну рану у лівій надбрівній ділянці, синець в лобній ділянці зліва, синці в потиличній ділянці, садно біля зовнішнього краю лівої надбрівної дуги на фоні синця, який опускається в орбітальну ділянку, синець у правій носо-губній складці, синець на боковій поверхні грудної клітки, які утворилися від дії твердих тупих предметів, не характерні для утворення при вільному падінні, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Як зазначено в описовій частині даного висновку, потерпілий ствердив, що 01. 11. 2012 року в м. Самборі біля кафе бару Чорний кіт його безпричинно побили хлопці, наносячи удари кулаками по тулубі, голові, ногами по животі. (т.1, а.с. 48 50).

Із наступного аналогічного висновку № 520/12 від 15. Х1. 2012 року відомо, що в ОСОБА_8 виявлено синець на лівій орбітальній ділянці, на верхній повіці, який утворився від дії твердого тупого предмету чи при падінні на такий і відноситься до легких тілесних ушкоджень. В описовій частині постанови зазначено, що ОСОБА_8 ствердив про факт заподіяння йому даного тілесного ушкодження 01. 11. 2012 року біля 23 ї години в м. Самборі біля кафе бару Чорний кіт невідомою особою. (т.1, а.с. 60 - 62).

Згідно протоколу прийому телефонного повідомлення від 01.11.2012 року, адресованого в Самбірський МВ ГУ МВС України у Львівській області, убачається, що цього числа в Самбірську ЦРЛ на лікування із забоєм надбрівної дуги, закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку поступив ОСОБА_16 (т.1, а.с. 5).

Із наступного аналогічного протоколу убачається, що цього числа із тупою травмою живота поступив ОСОБА_8 (т.1, а.с.6).

Таким же протоколом телефонного повідомлення констатовано, що в цей лікувальний заклад зі струсом головного мозку поступила поступила ОСОБА_17 (т.1, а.с. 7).

У заяві потерпілого ОСОБА_16 від 08.11. 20012 року, адресованій начальнику МВ ГУ МВС України у Львівській області, потерпілий просить притягнути до кримінальної відповідальності групу осіб, які 01. 11. 2012 року близько 21 години 30 хвилин в м. Самборі Львівської області на площі Ринок вчинили хуліганські дії. Побили його після того, як він заступився за неповнолітню ОСОБА_18 . Під час конфлікту вони виражались нецензурними словами, погрожували фізичною розправою, зірвали роботу кафе бару ІНФОРМАЦІЯ_5 , де він працює.(т.1, а.с. 8).

Із розписки ОСОБА_17 , яку вона подавала на ім`я начальника Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області, убачається, що вона просить припинити подальший розгляд матеріалів по факту поступлення її в Самбірську ЦРЛ, оскільки з ОСОБА_25 та ОСОБА_26 помирилися. Претензій до них немає. Від написання письмової заяви категорично відмовляється. (т.1, а.с. 20).

Згідно наявних у справі письмових доказів (рапортів дільничних інспекторів Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області, повідомлення митної служби) видно, що потерпілий ОСОБА_16 по місцю свого проживання відсутній, перетинав кордон України з Російською Федерацією (т. 2, а.с. 44, 57-59, 92, 114-115).

Відповідно до ст. 487 КПК Українисудом досліджені умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 .

Зокрема, представник служби у справах дітей Самбірської міської ради Львівської області ОСОБА_14 повідомила, що при обстеженні матеріально - побутових умов неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 умови його проживання є задовільними. Обвинувачений на обліку в психіатричному та наркологічному відділі не перебуває.

Представник кримінальної міліції у справах дітей Самбірського МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_15 повідомила, що за час проживання в м. Самборі Львівської області скарг від мешканців міста та сусідів на ОСОБА_11 не поступало. Після скоєння ним злочину ОСОБА_11 було поставлено на облік.

Оцінюючи всі зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 намагається уникнути від кримінальної відповідальності, заперечуючи свою причетність до вчинення ним хуліганства, вчиненого групою осіб, в той час, як обвинувачений ОСОБА_11 повністю визнає свою вину у вчиненому. Суд надає віри показанням неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 щодо вчинення ним в групі з ОСОБА_8 01.11.2012 року біля кафе бару Чорний кіт хуліганства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, під час якого потерпілому ОСОБА_16 було заподіяно легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, оскільки такі показання є логічні, послідовні, відповідають обставинам справи та зібраним доказам, зокрема:

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пітвердила час та місце вчинення злочину, причини його виникнення, присутності там обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , з яких убачається, що під час конфлікту потерпілий ОСОБА_16 отримав тілесні ушкодження, була зірвана робота кафе бару ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , з яких відомо, що першопричиною хуліганства послужила та обставина, що потерпілий втрутився у вияснення відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_27 ;

- висновками проведених по справі судово медичних експертиз, з яких відомо, що ОСОБА_16 заподіяні численні тілесні ушкодження, не характерні для вільного падіння, утворені внаслідок нанесення йому ударів руками та ногами, в той час, як в обвинуваченого ОСОБА_8 наявне тільки одне тілесне ушкодження, яке могло виникнути як від нанесення удару твердим тупим предметом, так і при падінні на такий;

- дані висновки підтверджують факт об`єктивного викладення обставин злочину у власноручно написаній потерпілим заяві про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності та факт звернення його за медичною допомогою в Самбірську ЦРЛ.

Водночас суд вважає, що сам факт наявності в обвинуваченого ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок даного конфлікту, не може служити правовою підставою для підтвердження непричетності його щодо вчинення хуліганства і подальшого виправдання, оскільки спростовується кількістю наявних в потерпілого тілесних ушкоджень, їхньої локалізації та механізму заподіяння, невиключення отримання цих ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 внаслідок падіння на землю, кількістю нападників на потерпілого.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 296 КК Українихуліганство являє собою грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таке положення розвинуто у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22. 12. 2006 року за №10 Про судову практику в справах про хуліганство, де зазначено, що винні дії особи повинні кваліфікуватися як хуліганство, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

На підставі п. 5 цієї Постанови за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи.

Приймаючи до уваги, що своїми умисними діями обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_20 безпричинного, в громадському місці побили потерпілого ОСОБА_16 , спричинивши йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, такі їхні дії привели до зриву роботи кафе бару ІНФОРМАЦІЯ_5 і подальшого його закриття, суд вважає, що їхні дії досудовим слідством вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України (грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб).

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який згідно ст. 89 КК України несудимий, ніде не працює, проживає без батьків, позитивно характеризується по місцю свого проживання, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих вину обставини.

Як пом`якшуючі вину обставини суд бере до уваги молодий вік обвинуваченого, його скрутне матеріальне становище та ті обставини, що впродовж тривалого часу він виховувався без батьків, потерпілий ухилився від обвинувачення, виїхавши в невідомому напрямку, не наполягав на призначенні обвинуваченому сурової міри покарання.

За таких обставин суд вважає за можливе обрати обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.3, 4 ст.76 КК України.

Обираючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, раніше несудимий, проживає без батьків, ніде не працює, навчається, по місцю проживання характеризується позитивно, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих вину обставини.

Як пом`якшуючі вину обставини суд вважає щире каяття обвинуваченого у скоєному, активне сприяння у розкритті злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

За таких обставин суд вважає за можливе обрати обвинуваченому ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі як єдиний засіб перевиховання в умовах ізоляції від суспільства.

Як було встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_11 , будучи неповнолітнім, що підтверджується копією паспорта громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданого 18.05.2012 року Самбірським МВ ГУМВС України у Львівській області, до набрання чинності Закону України Про амністію у 2014 році, від 08. 04. 2014 року, №1185-VII, зі змінами від 06.05.2014 року, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості. В судовому засіданні заявив клопотання про застосування до нього амністії.

Згідно ст.3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", суд, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок зі звільненням засудженого від відбування покарання.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_11 амністії, передбачених ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні"та ст.8 Закону України Про амністію у 2014 році, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_11 поширюється дія Закону України Про амністію у 2014 році, а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

При цьому суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_11 наслідки застосування амністії, а саме: що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Досудовим слідством ОСОБА_9 та неповнолітня ОСОБА_10 обвинувачуються в тому, що в групі з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_11 01.11.2012 року, приблизно о 21.00 год., перебуваючи біля кафе бару ІНФОРМАЦІЯ_5 , що знаходиться на АДРЕСА_5 , вчинили злісне хуліганство, яке виразилося в тому, що з мотивів явної неповаги до суспільства групою осіб грубо порушили громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Так, ОСОБА_9 разом з неповнолітньою ОСОБА_10 , 01.11.2012 року, приблизно о 21.00 год., перебуваючи біля кафе бару ІНФОРМАЦІЯ_5 , що знаходиться на АДРЕСА_5 , в групі з неповнолітньою ОСОБА_10 безпричинно з хуліганських спонукань пристали та безпричинно почали наносити удари по різних частинах тіла неповнолітній ОСОБА_17 . Під час даного конфлікту до них підійшов ОСОБА_16 та почав робити їм зауваження. В цей момент до них підійшов ОСОБА_8 із неповнолітнім ОСОБА_11 і вони, разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 безпричинно почали наносити удари по різних частинах тіла ОСОБА_16 , спричинивши йому згідно висновку судово медичної експертизи № 519/12 від 30.11.2012 року струс головного мозку, забійну рану в лівій надбрівній ділянці, садно біля зовнішнього краю лівої надбрівної дуги на фоні синця, який опускається в орбітальну ділянку, синець в правій носогубній складці, синець на боковій поверхні грудної клітки зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Як було встановлено в судовому засіданні, причиною виникнення конфлікту між неповнолітньою ОСОБА_17 , з однієї сторони, та неповнолітньою ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з другої сторони, послужила та обставина, що ОСОБА_9 приревнувала ОСОБА_17 до ОСОБА_8 , з яким вона зустрічається, побачивши їх обидвох у центрі міста Самбора та попросивши більше не розмовляти з ним. Коли вдруге через деякий час знову побачила ОСОБА_17 разом з ОСОБА_28 , сильно образилася і стала разом з ОСОБА_10 , що доводиться рідною сестрою ОСОБА_8 , з нею вияснити відносини, під час якого громадського порядку ніхто не порушував, нецензурними словами не висловлювався, а лише взаємно штовхалися, не заподіявши нікому будь яких тілесних ушкоджень, що підтверджується матеріалами справи і про що ствердила сама ОСОБА_17 та показала, що жодних претензій до нікого не має, від написання будь якої заяви в органи міліції категорично відмовилася. Коли між них втрутився потерпілий ОСОБА_16 , ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_9 участі у вчиненні хуліганських дій не приймали. Будь яких доказів стороною обвинувачення з приводу вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 хуліганства в групі осіб, що супроводжувалось особливою зухвалістю, до суду не представлено,

Хуліганством визнається грубе порушення громадського порядку, поєднане з явною неповагою до суспільства (ст. 296 КК України). Хуліганство як злочин утворюють дії, які супроводжується особливою зухвалістю (заподіяння шкоди здоров`ю, знищення майна) чи винятковим цинізмом (грубе зневажання правил моральності).

Основний об`єкт хуліганства - громадський порядок. Його додатковим об`єктом можуть виступати здоров`я особи, авторитет органів державної влади, громадська безпека.

Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення особи показати свою зневагу до інших оточуючих її осіб, до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною, тобто очевидною і безсумнівною для всіх.

Кваліфікуючими ознаками хуліганства є здійснення його групою осіб (ч. 2 ст. 296 КК України). Хуліганство відрізняється від інших злочинів спрямованістю умислу, мотивами, цілями винного та обставинами учинення ним кримінально караних дій.

У ході розгляду справи судом встановлено, що першопричиною конфлікту між обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , з однієї сторони, та потерпілим ОСОБА_16 , з другої сторони, послужила та обставина, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виясняли відносини з ОСОБА_17 із за того, що ОСОБА_9 приревнувала ОСОБА_17 до ОСОБА_8 , з яким вона зустрічається. Однак ніхто своїми діями громадського порядку не порушував, не виявляв явної неповаги до суспільства, їхні дії не супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, подія мала місце біля бару Чорний кіт у м. Самборі Львівської області, тривала короткий проміжок часу, не вплинула на відпочинок відвідувачів бару, що знаходились всередині приміщення. Лише під час хуліганських дій ОСОБА_11 та ОСОБА_8 кафе бар передчасно припинило свою роботу.

Між ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 раптово виникли неприязні відносини.

Коли між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_11 і ОСОБА_8 зав`язався конфлікт, ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_9 жодної участі в ньому не приймали, а, навпаки, намагались його припинити.

Кримінальна відповідальність за хуліганство настає лише при доведеності умислу на порушення громадського порядку і проявів явної неповаги до суспільства.

Більше того, свідки, які давали показання в судовому засіданні, не підтвердили причетності обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , зокрема, до нанесення ударів потерпілому ОСОБА_16 .

Згідно ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в числі іншого, подія кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

У відповідності до ч.1 ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року з наступними змінами Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку (п.17) зазначено, що при постановленні вироку суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

За викладених вище обставин слід згадати про положення ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не можуть ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Усе обвинувачення ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування (протоколі допитів), які були спростовані в ході судового розгляду.

Крім цих доказів, які суд апріорі не має права використовувати як докази, в матеріалах кримінального провадження немає жодного доказу, що вказував би на вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Наявні в справі матеріали свідчать лише про неповне і необ`єктивне дослідження обставин справи, що є порушенням одного з основоположних принципів кримінального процесу, закріпленого ст. 9 КПК України, згідно якого досудове слідство зобов`язане всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд повинен обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього кодексу.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Зважаючи на обставини вчинення злочину, мотиви поведінки обвинувачених, суд не вбачає у діях ОСОБА_10 та ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, а тому за вказаною статтею обвинувачення їх слід виправдати, так як в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження і було спростовано пред`явлене їм обвинувачення.

Судових витрат по справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368- 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він на протязі іспитового терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язок періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Визнати винним ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.296 КК України, і призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності до п. а ст.1 Закону України Про амністію у 2014 року від 08.04.2014 року, зі змінами від 06.05.2014 року, засудженого ОСОБА_11 повністю звільнити від відбування покарання, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_11 не обирався.

ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, виправдати за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_10 не обирався.

ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 296 КК України у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, виправдати за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя - підпис -

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1