АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1048/15 Справа № 207/5008/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Дніпропетровськ
03 червня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року.
Цим вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська, українець, громадянин України, має середню освіту, одружений, працюючий у ПАТ "ЄвразБаглійкокс" машиністом насосних установок, раніше не судимий, проживаючий у АДРЕСА_1 ,
засуджений за ст.336 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчій інспекції.
ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що згідно військового квитка серії НОМЕР_1 від 01 квітня 1985 року є військовозобов`язаним та прийнятий на облік запасу Збройних Сил України за ВОС № 908-203П за спеціальністю: черговий комендатур і контрольно-пропускних пунктів. Згідно облікової картки до військового квитка ОСОБА_7 має військове звання прапорщик і проходив військову службу в період з квітня 1985 року по червень 1987 року. Згідно ст.9 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави. 29 серпня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання Указу Президента України № 607 від 21 липня 2014 року "Про часткову мобілізацію" для проведення призову за мобілізацією та проходження медичного огляду прибув військовозобов`язаний ОСОБА_7 29 серпня 2014 року він пройшов медичний огляд військовозобов`язаного та, згідно постанови ВЛК, був визнаний придатним до проходження військової служби. Однак, всупереч вказаних вимог законодавства, ОСОБА_7 29 серпня 2014 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 з метою ухилитися від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров*я для проходження військової служби та, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, від подальшого призову за мобілізацією відмовився про що письмово повідомив працівників Дніпродзержинського ОМВК. Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_7 всупереч вимог ст.65 Конституції України, ст.,ст.1,22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента України № 607 від 21 липня 2014 року "Про часткову мобілізацію" з метою ухилитися від призову за мобілізацією, будучи належним чином письмово попередженим та придатним за станом здоров*я для проходження військової служби та, не маючи правових підстав на відстрочку, від призову на військову службу за мобілізацією ухилився.
В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам та істотне порушення норм кримінального процесуального закону України, а кримінальне провадження відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Вказує на те, що, отримавши повістку, належним чином з`явився в військкомат і в усній формі співробітнику військкомату відповів, що згоден проходити військову службу у збройних силах України. У якості свідка допитаний ОСОБА_8 , якого він взагалі не бачив в військкоматі і не спілкувався з ним. Стороною обвинувачення не надано жодного доказу в отриманні чи відмові в отриманні будь-якого документу, який би свідчив про призов його за мобілізацією в збройні сили України і не надано до суду його письмову відмову від призову збройні сили України за мобілізацією, що не згадується ані у повідомленні про підозру, ані в обвинувальному акті.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляцію, прокурора, який вважав, що вирок суду слід залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія вважає апеляцію такою, що підлягає частковому задоволенню.
Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ст.94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності і допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Ці вимоги закону виконані не у повній мірі.
Обґрунтовуючи вину ОСОБА_7 , суд послався на його розписку про отримання повістки до військкомату (а.с.8), карточку дослідження та медичного огляду військовозобов`язаного (а.с.9), покази свідка ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 написав відмову від призову за мобілізацією, та іншими доказами, не вказавши, якими конкретно.
Однак ОСОБА_7 не заперечував, що з`явився до військкомату за повісткою, де пройшов медичний огляд та звірку документів. При цьому стверджував, що служити не відмовлявся, ані усно, ані письмово, просив призвати його офіційно. Ніяких даних на цей рахунок у матеріалах кримінального провадження немає.
Чи мала місце відмова від призову, кому вона була виражена і у якій формі, не зрозуміло. У тому, що ОСОБА_7 надав письмову відмову, він і не обвинувачувався.
Свідок ОСОБА_8 пояснював, що особисто з ОСОБА_7 29 серпня 2014 року не спілкувався.
Таким чином, вбачається невідповідність висновків суду фактичним обставинам.
Немає у справі і даних про видачу, або спробу видачі ОСОБА_7 працівниками військкомату пропозицій, якихось приписів про подальші його дії, як призваного за мобілізацією, тоді як обвинувачений стверджував, що згоден проходити військову службу у збройних силах України.
Вказана неповнота судового розгляду є суттєвою та не може бути усунена в апеляційній інстанції з урахуванням того, що повторно досліджувати обставини та докази, не досліджені у суді першої інстанції, згідно ч.3 ст.404 КПК України, можливо лише за клопотанням учасників судового розгляду, а такі не заявлялися ними ані у апеляції обвинуваченого, ані у суді апеляційної інстанції.
Виходячи з викладеного, враховуючи те, що дослідження обставин кримінального правопорушення та доказів кримінальним процесуальним законом покладено на суд першої інстанції, вирок на підставі ст.ст.410, 411 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, у іншому складі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 , - скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, у іншому складі.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 залишити особисте зобов`язання.
Судді: