Справа №545/1145/15-к
Провадження №1-кп/545/100/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, українця, громадянина України, освіта середня, працюючого за трудовими договорами, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19 лютого 2015 року вироком Полтавського районного суду Полтавської області за ч.1 ст.190 КК України до обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

15 березня 2015 року маючи прямий злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 , шляхом обману та зловживання довірою, повторно, під приводом купівлі автозапчастин на свій автомобіль, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей, отримав автозапчастини до автомобіля «Мерседес Віто», які належали ОСОБА_4 , скориставшись при цьому свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «ВАЗ-21093», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , отримавши без мети повернення від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1500 доларів США, в подальшому ОСОБА_6 гроші не повернув, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди в еквіваленті на національну валюту станом на 15 березня 2014 року 14214 гривень.
Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України визнав повністю, підтвердив обставини вчинення злочину.

Суд рахує, що показання ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, дослідження доказів вирішує за недоцільне, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України вважає повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

Згідно ст.ст.50, 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, з тим, щоб особі, яка вчинила злочин, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до середньої тяжкості. Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше судимий, працює за трудовими договорами, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, посередньо характеризується, на обліках психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Зазначені обставини дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тому суд рахує за необхідне і достатнє застосувати до нього покарання у вигляді обмеження воліз випробуванням із встановленням іспитового строку.

Також суд враховує, що ОСОБА_6 вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року був засуджений за ч.1 ст.190 КК України до обмеження волі строком на два роки. У відповідності до ст.75 КК України ОСОБА_6 від призначеного покарання звільнений із встановленням іспитового строку один рік з покладенням на нього обов`язків відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України. Таким чином вказане покарання він не відбув.

Злочинні дії, передбачені ч.2 ст.190 КК України за вчинення яких ОСОБА_6 притягується до кримінальної відповідальності, були скоєні ним в березні 2015 року, тобто до постановлення вищезазначеного вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року.

При призначенні обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю злочинів, необхідно визначити остаточне покарання ОСОБА_6 відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, застосовуючи при цьому принцип часткового складання покарань.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пред`явлений до нього потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов визнав в повному обсязі та не заперечив проти його задоволення.

Враховуючи, що діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 заподіяна матеріальна шкода в сумі 33000 грн., що еквівалента 1500 доларам США та моральна шкода в розмірі 3500 грн., з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути вказані суми.

Таким чином, цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки матеріальна та моральна шкода заподіяна в результаті скоєння злочину.

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, передане на зберігання потерпілому, повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року, призначити остаточне покарання 3 (три) роки 1 (один) місяць обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільні позови ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 та користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 33000 грн., що еквівалента 1500 доларам США та моральну шкоду в розмірі 3500 грн., а всього 36500 (тридцять шість тисяч п`ятсот) гривень.

Вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, передане на зберігання потерпілому, повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники мають право її отримати в суді.

Суддя Полтавського районного суду ОСОБА_1