АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/676/2015 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 березня 2015 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ ГУ СБ України в місті Києві та Київській області ОСОБА_9 , яке погоджене із старшим прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборони залишати з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, який працює на посаді інспектора роти патрульної служби міліції ОП «Свята Марія», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.
Згідно ухвали слідчого судді, відмова у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту мотивовані тим, що при вирішенні цих питань слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, але визнав недоведеними ризики, передбачені ст. 177 КПК України. При цьому слідчий суддя послався також на врахування даних про особу підозрюваного, а тому вирішив застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби.

Не погоджуючись з таким рішенням, підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Зокрема, ОСОБА_11 вважає, що в матеріалах провадження відсутні обґрунтовані докази щодо його причетності до вчинення злочину. Також апелянт вказує, що, в порушення ст. ст. 177, 184, 194 і ч. 3 ст. 199 КПК України, у клопотанні слідчого не приведено:

- чітку правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність у розрізі короткого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення;

- виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

- виклад обставин і обґрунтування з наданням підтверджуючих матеріалів та доказів посилання на ризики, передбачені ст. 177 КПК України;
- обґрунтування неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, як вважає підозрюваний, слідчим суддею були порушені вимоги ст. ст. 194, 196 КПК України та роз`яснення, надані в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України». Зокрема, ОСОБА_8 стверджує, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено суть кримінального правопорушення у розрізі правової кваліфікації із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, а також обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам. Відсутні, за переконанням підозрюваного, і посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.
Перед початком розгляду апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_8 по суті останній через свого захисника подав доповнення до неї, в яких особливу увагу звернув на те, що слідчий суддя правильно відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, але з власної ініціативи безпідставно застосував щодо нього домашній арешт, оскільки встановив недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тобто порушив вимоги ч. 4 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_8 з його доповненнями до неї не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ ГУ СБ України в місті Києві та Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 03 березня 2015 року за підозрою ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

04 березня 2015 року слідчий в ОВС СВ ГУ СБ України в місті Києві та Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із старшим прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , звернувся до Печерськогорайонного суду міста Києва з клопотаннями про надання дозволу на затримання ОСОБА_8 з метою приводу та про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Останнє клопотання мотивоване тим, щоОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, приховати докази, які мають значення у кримінальному провадженні, а також впливати на свідків.
Того ж числа ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва клопотання слідчого про надання дозволу на затримання ОСОБА_8 з метою приводу до суду було задоволено.

06 березня 2015 року о 09 год. 25 хв. ОСОБА_8 було затримано на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді та в той же день йому було повідомлено про підозру у придбанні та зберіганні вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, після чого доставлено до суду для розгляду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 березня 2015 року в задоволенні даного клопотання було відмовлено та щодоОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, а саме заборони залишати з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя, всупереч доводам апелянта, з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є докази, наведені у клопотанні слідчого з доданими до нього матеріалами. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів. Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри,чогось очевидно недопустимого чи безпідставного не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Разом з тим, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку, що недоведеними є доводи слідчого та прокурора про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, розглядаючи клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя повинен був перевірити не тільки наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а і наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, знищити або приховати докази, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення. Крім того, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, слідчий суддя повинен був взяти до уваги особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання за кримінальне правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.
В свою чергу, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж того, про який просить слідчий і прокурор, згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, можливе при тих обставинах, коли є доведеною обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, однак відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не здатні запобігти цим ризикам.

Дослідивши клопотання слідчого та матеріали провадження, колегія суддів встановиланаявність передбачених законом обставин, які пов`язують необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходуу вигляді домашнього арешту на певний період доби.
Так, колегією суддів перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України. При цьому встановлено, що клопотання слідчого містить посилання на відповідні матеріали, які підтверджують обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Вагомість вказаних доказів є очевидною.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тих, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, приховати докази, які мають значення у кримінальному провадженні, а також впливати на свідків, колегія суддів, всупереч ствердженням підозрюваного, встановила, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на конкретні обставини провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, на сам характер кримінального правопорушення і підвищену ступінь його суспільної небезпечності особливо в теперішніх умовах, коли в різних містах України мають місце непоодинокі терористичні акти та проводиться анти терористична операція на сході країни. Враховує колегія суддів і дані про особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Таким чином, встановивши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби з огляду на те, що прокурором не було доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

Отже, доводи підозрюваного ОСОБА_8 стосовно необґрунтованості та незаконності оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дійшов правильного висновку про необхідність застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 березня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ ГУ СБ України в місті Києві та Київській області ОСОБА_9 , погодженого із старшим прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборони залишати з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 з його доповненнями до неї залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4