Справа № 1-1/07 р.
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

10 січня 2007 року Драбівський районний суд

Черкаської
області в складі: головуючого судді - ФАЙ В.Г.

при секретарі
- Медведенко С.О. з участю прокурора - Карого В.М. та
захисника - Кириченка
Г.І. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Драбів справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки АДРЕСА_1, українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, не одруженої, не працюючої, не військовозобов'язаної, мешканки АДРЕСА_2, раніше не судимої, -

у вчиненні
злочину, передбаченому ст. 297 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_1 29 вересня 2006 року в селі Андріївка Драбівського району Черкаської області, знаходячись в стані алкогольного
сп'яніння, зайшла на сільський цвинтар, де умисно, з метою
пошкодження надмогильних пам'ятників, руками та ногами звалила на землю та пошкодила 5 надмогильних пам'ятників на могилах
померлих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Допитана на досудовому слідстві і в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1
свою вину в пред'явленому їй обвинуваченні за ст. 297 КК України визнала повністю і показала, що вона в кінці
вересня 2006 року, дату точно не пам'ятає, була
в селі Погребах, де разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 працювали в господарстві ОСОБА_13. За виконану роботу остання заплатила гроші в сумі 15 гривень кожному. За ці гроші вони в магазині купили
пляшку вина та пляшку пива. По дорозі додому вони розпили вино і пиво і в ході
цього між нею та її співмешканцем виникла сварка. Перебуваючи під дією алкоголю
та будучи в збудженому стані, вона побігла на
цвинтар, який знаходився поруч і на могилах звалила п'ять надмогильних пам'ятників. Після чого до неї підійшов її
співмешканець і забрав її з цвинтаря. В скоєному
щиро кається. Заявлені до неї цивільні позови не визнає.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні злочину, передбаченому ст. 297 КК України підсудною ОСОБА_1, її винуватість у вчиненні
вказаного злочину підтверджується
перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_10 про те, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали в селі Андріївка, яке належить до Погребської сільської ради. Батьки померли і похоронені
на сільському цвинтарі. Після їх смерті вона зі своїм чоловіком встановили на
могилах пам'ятники в 1991 році. Скільки на той час коштували пам'ятники вона не пам'ятає. Восени
минулого року, дату точно вказати

не може, до неї зателефонувала її сестра і повідомила, що на цвинтарі
хтось звалив надмогильні пам'ятники її батькам.
її чоловік - ОСОБА_11 поїхав на цвинтар і бачив,
що пам'ятники були повалені і розбиті. Вона на
цвинтар ще не ходила. До підсудної заявляє цивільний позов на суму 1500 гривень на відшкодування
матеріальної шкоди, так як взнавала у людей, що пам'ятник в даний час коштує 750 гривень;

- показами потерпілого ОСОБА_12 про
те, що його дід ОСОБА_6 і його баба ОСОБА_7 проживали в
селі Андріївка Драбівського

району. Померли вони в дев'яностих роках минулого
століття та захоронені на сільському

цвинтарі. Батьки його також померли. Після смерті
діда та баби він встановив над їх

могилами один пам'ятник. Восени 2006 року він
приїхав в село Погреби отримувати

орендну плату за земельні паї і там дізнався від
знайомих, що на сільському цвинтарі в селі

Андіївка хтось звалив пам'ятник над могилами його
діда та баби. Коли він приїхав на

цвинтар то побачив, що дійсно пам'ятник був
звалений і розбитий. Пізніше дізнався, що це

зробила підсудна ОСОБА_1. Заявляє цивільний позов
до підсудної на суму 500 гривень на

відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений пам'ятник;

- показами свідка ОСОБА_9 про те, що
восени 2006 року вона разом з підсудною

ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_8 були в селі
Погребах, де на городі у

місцевої мешканки ламали кукурудзу. За виконану
роботу остання дала їм по 15 гривень

кожному. Склавшись грішми, вони в магазині купили
пляшку вина та пляшку пива. По

дорозі розпили спиртне і між ОСОБА_1 і ОСОБА_8
виникла сварка. ОСОБА_1 побігла на цвинтар і вона чула, як там щось впало.
Потім туди пішов ОСОБА_8

і привів звідти ОСОБА_1, яка при цьому нічого не
говорила, а тільки плакала. ОСОБА_8 повідомив,
що ОСОБА_1 поваляла на цвинтарі пам'ятники;

·
показами свідка ОСОБА_11 про те, що
восени 2006 року йому та його дружині ОСОБА_10 повідомили, що на цвинтарі в селі Андріївка, де захоронені батьки дружини, хтось звалив надмогильні пам'ятники. Він поїхав
туди на цвинтар і побачив, що дійсно на могилах батьків дружини поваляні
пам'ятники. Люди говорили, що пам'ятники поваляла
підсудна ОСОБА_1. Пам'ятники ремонту не підлягають. Купували пам'ятники він з
дружиною в 1991 році по 128 карбованців за
кожний;

·
результатами огляду місця події від
2 жовтня 2006 року, де зафіксований факт повалення пам'ятників на сільському цвинтарі в селі
Андріївка Драбівського району Черкаської області (а. с. 4 - 5 );

- результатами відтворення обстановки
і обставин події від 20 листопада 2006 року з

участю підсудної ОСОБА_1, яка на місці вчинення
злочину розповіла і показала, яким

чином вона здійснила глум над могилами на
сільському цвинтарі в селі Андріївка

Драбівського району 29
вересня 2006 року ( а. с. 37 - 39 );

- результатами амбулаторної
судово-психіатричної експертизи від 22 листопада

2006
року про те, що ОСОБА_1 хронічним психічним
захворюванням, недоумством не

страждає і не страждала на період часу, до якого
відноситься інкриміновані їй діяння, а

виявляє прояви легкої розумової відсталості ( легкої дебільності) з помірно вираженими

емоційно-вольовими розладами, що при збереженні у
неї критичних і прогнозтичних

функцій вольового контролю своїх дій, достатній
адаптації - не позбавляє її здатності

усвідомлювати свої дії і керувати ними. На період
часу, до якого відносяться інкриміновані

ОСОБА_1 діяння, у неї не відмічалося проявів
тимчасового розладу психічної діяльності,

іншого хворобливого стану психіки, вона знаходилася
в стані простого алкогольного

сп'яніння, в її поведінці не відображалося
психопатологічної симптоматики, що також

свідчить про її здатність на той час усвідомлювати
свої дії і керувати ними. На теперішній

час ОСОБА_1 хронічним психічним захворюванням,
недоумством, тимчасовим розладом

психічної діяльності, іншим хворобливим станом
психіки не страждає, вона здатна

усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно
сприймати обставини, що мають

значення по справів, приймати участь у слідчих
діях і судовому процесі. За своїм психічним

станом на теперішній час ОСОБА_1 не потребує
застосування примусових заходів

медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України. ( а.с. 47 -
52).

Оцінюючи
перевірені в судовому засіданні докази внаслідок всебічного повного і
об'єктивного їх розгляду суд вважає, що пред'явлене обвинувачення підсудній
ОСОБА_1 доведено, а її дії суд кваліфікує за ст. 297 КК України, як наруга над могилою.

При призначенні
покарання підсудній ОСОБА_1 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності
вчиненого нею злочину, особу підсудної, яка по місцю проживання
характеризується негативно.

В якості
обставин, що пом'якшують покарання підсудній ОСОБА_1 суд враховує щире каяття у
вчиненні злочину.

До обставин, що
обтяжують покарання підсудній ОСОБА_1 суд відносить вчинення злочину особою, що
перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Враховуючи
приведені обставини по справі, тяжкість вчиненого злочину, суд вважає за
необхідне призначити покарання підсудній ОСОБА_1 у вигляді обмеження волі. При
призначенні покарання підсудній ОСОБА_1 суд вважає за необхідне врахувати те , що вона вперше
засуджується до обмеження волі, має постійне місце проживання, у вчиненому
злочині щиро розкаялася, як особа не представляє собою підвищеної суспільної небезпечності, її виправлення можливе в умовах
без відбування покарання, призначивши їй покарання з застосуванням ст. 75 КК України,
звільнивши її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Суд вважає за
необхідне заявлені потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_12 цивільні позови про стягнення з підсудної
ОСОБА_1 на їх користь нанесеної матеріальної шкоди, залишити без розгляду,
по-скільки в справі відсутні будь-які дані про розмір заподіяної їм
матеріальної шкоди, роз'яснивши їм, що вони мають право вирішити питання прор
відшкодування матеріальної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1
винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 297 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (два) роки
обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України
звільнити засуджену ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 2 (два)
роки.

На підставі ст. 76 КК України
покласти на засуджену ОСОБА_1 обов'язки: - не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органів кримінально-виконавчої системи;

- періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Міру запобіжного заходу засудженій ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу
залишити попередню - підписку
про невиїзд.

Вирок може бути
оскаржено до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської
області протягом 15 діб з
наступного дня після його проголошення.