АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10/1690/300/2012 Номер провадження 10/1690/300/2012Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2012 року м. Полтава

року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Гонтар А.А.

суддів Корсун О.М., Голубенко Н.В.

з участю прокурора Лифаря О.Г.

захисника ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали за апеляцією в.о. прокурора Карлівського району Полтавської області на постанову Карлівського районного суду Полтавської області від 17.07.2012 року , якою відмовлено в задоволенні подання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, не судимого в силу ст..89 КК України

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1,2 ст. 307 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою суд першої інстанції відмовив у задоволенні подання слідчого про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Обґрунтовуючи своє рішення, місцевий суд вказав, що ні слідчим, ні прокурором не було надано переконливих доказів, які б давали підставу вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки ОСОБА_3. Відмовляючи у задоволенні подання слідчого, місцевий суд вказав, що слідчим не було надано переконливих доказів вчинення ОСОБА_3 дій направлених на перешкоджання встановленню істини по справі, намагання ухилитися від слідства та суду та виїзду за межі України. Суд прийшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили щодо спроби обвинуваченого ухилитися від слідства і суду, перешкодити встановленню істини по справі та невиконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання де проживає разом із хворою матірю та бабусею похилого віку; не перебуває на обліку у психіатра та нарколога; працює за угодою в Екол ЛТД; згідно характеристики, виданої сільським головою у виконавчому комітеті сільської ради відсутні компрометуючі дані стосовно ОСОБА_3

Прийнявши до уваги ці обставини, а також те що слідчий вилучив у ОСОБА_3 паспорт громадянина України, а закордонного паспорта останній не має - суд прийшов до висновку, що вищевикладене може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого без взяття його під варту.

У поданій апеляції в.о.прокурора Карлівського району просив скасувати постанову суду, а матеріали направити на новий судовий розгляд. Апелянт посилається на те, що судом не дано належної оцінки тому, що ОСОБА_3 ніде не працює, не має законного джерела прибутків, веде паразитичний спосіб життя, а тому знаходячись на волі може продовжувати злочинну діяльність та намагаючись уникнути покарання може ухилятися від явки до органів досудового слідства та суду, змінити місце свого проживання, виїхати з місця проведення слідства.

Інші учасники судового процесу постанову не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора Лифаря О.Г. на підтримання поданої апеляції; обвинуваченого та в його інтересах захисника ОСОБА_2., які не вбачають підстав для задоволення апеляції прокурора; перевіривши матеріали кримінальної справи та матеріали справи за поданням слідчого; доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст.148 КПК України, запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Згідно ст. 150 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім обставин, зазначених у ст. 148 КПК України, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, її вік, стан здоровя, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Як вбачається з подання в.о. начальника СВ Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області, ОСОБА_3 обвинувачується по двох епізодах злочинної діяльності в сфері обігу наркотичних засобів, а саме в незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів (канабісу загальною вагою 4,44699 г та 3,167 г).

За даними фактами 15.07.2012 року відносно ОСОБА_3 порушено кримінальні справи за ознаками злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст.307 КК України, які цього ж дня обєднані в одне провадження.

15.07.2012 року ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 115 КПК України.

16.07.2012 року ОСОБА_3 предявлено обвинувачення за ч.1,2 ст.307 КК України.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого, ОСОБА_3 розповів про обставини вчинених злочинів.

Посилаючись на зібрані по справі докази, які обєктивно доводять причетність ОСОБА_3 до вчиненого злочину, а також на те, що ОСОБА_3 ніде не працює та не має законного джерела прибутків, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого повторно, може продовжувати вчиняти аналогічні злочини, може змінити місце поживання з метою ухилення від явки до органів слідства та суду злочинну діяльність в.о. начальника СВ Карлівського РВ УМВС України в Полтавській області (в провадженні якого знаходиться справа) просив обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Постановою суду від 17.07.2012 року в задоволенні подання відмовлено.

При цьому, виходячи з обставин справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що по справі відсутні достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_3 буде намагатися ухилятися від слідства і суду чи перешкоджати встановленню істини у справі. Суд також врахував особу ОСОБА_3, який посередньо характеризується за місцем проживання; вважається таким, що не має судимості в силу ст.89 КК України; тяжкість злочину у вчиненні якого він обвинувачується; наявність тісних родинних звязків та відсутність можливості змінити місце проживання, відсутність обєктивних даних, які свідчать про наміри ОСОБА_3 ухилятись від слідства та суду чи якимось іншим чином перешкоджати виконанню процесуальних рішень.

Таке рішення суду повністю відповідає вимогам національного кримінально-процесуального законодавства та практиці Європейського суду з прав людини в контексті дотримання судами вимог п.1 ст.5 Європейської конвенції.

Крім того, за змістом закону (ст.149 КПК України) до підозрюваного чи обвинуваченого у одній кримінальній справі може бути застосовано як один із зазначених у законі запобіжних заходів, так і декілька одночасно, але за тієї умови, що вони доповнюють один одного. З чого випливає, що одночасно такі запобіжні заходи як підписка про невиїзд та взяття під варту застосовуватись не можуть. В той же час, 20.07.2012 р. по кримінальній справі щодо обвинуваченого ОСОБА_3 слідчим вже обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд і питання про його заміну не ставилось, за таких обставин апеляція прокурора до задоволення не підлягає.

З урахуванням вище зазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатній мірі врахував вимоги ст.ст.148-150 КПК України, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора та скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію в.о.прокурора Карлівського району Полтавської області залишити без задоволення, а постанову Карлівського районного суду Полтавській області від 17 липня 2012 року про в обранні стосовно щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту без змін.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_4 ОСОБА_5