Ухвала

іменем україни

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів: ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

при секретарі ОСОБА_6.,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,

за касаційною скаргою засудженого на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 22 травня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 21 жовтня 2014 року,

за участю прокурора ОСОБА_7.,

засудженого ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі з уточненнями до неї засуджений ОСОБА_1, не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. При цьому вказує на те, що в його діях не було умислу на привласнення чужого майна, оскільки на час інкримінованого діяння вони з ОСОБА_2 перебували в шлюбі, вели спільне господарство, виховували двох дітей.

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 22 травня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 жовтня 2014 року, ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 2 ст. 191 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, пов'язаною з адміністративно-господарськими чи організаційно-розпорядчими функціями, строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 130 грн 70 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він, працюючи на посаді директора приватного підприємства «Фіксет» у м. Львові, умисно, безпідставно, шляхом зловживання службовим становищем, маючи умисел, направлений на привласнення чужого майна, - заробітної плати менеджера даного підприємства ОСОБА_2, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що перебуває в статусі службової, матеріально відповідальної особи, отримав та привласнив заробітну плату останньої за період з лютого 2011 року по квітень 2011 року в сумі 2130 грн 70 коп.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку поданої скарги, пояснення прокурора із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України встановлено, що підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Однак цих вимог закону суд апеляційної інстанції під час перегляду вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений, не погоджуючись із вироком суду першої інстанції через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, подав апеляційну скаргу, в якій, із наведенням відповідних обґрунтувань, просив рішення скасувати та ухвалити новий вирок, яким його виправдати.

Суд апеляційної інстанції, зазначивши коротко в мотивувальній частині ухвали доводи апеляційної скарги засудженого, належним чином їх не перевірив, не навів переконливих мотивів для їх спростування, не зазначив обґрунтованих підстав, через які залишив скаргу без задоволення.

Так, під час апеляційного перегляду судом апеляційної інстанції не були перевірені та належно спростовані доводи засудженого про його безпідставне засудження через відсутність умислу на заволодіння коштами його дружини - потерпілої ОСОБА_2, оскільки з 2005 року по 2012 рік вони перебували в шлюбних відносинах, вели спільне господарство, а отримані кошти він приносив у сім'ю.

Крім того, мотивуючи висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого злочину, суд апеляційної інстанції послався на викладені у вироку докази, не проаналізувавши їх та не давши їм належної оцінки.

За таких обставин ухвалу суду апеляційної інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Допущені судом апеляційної інстанції порушення відповідно до ст.412 КПК України є істотними та перешкоджають суду касаційної інстанції дійти однозначного висновку щодо правильності застосування кримінального закону при юридичній оцінці дій ОСОБА_1

З огляду на зазначене, колегія суддів уважає, що ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового апеляційного розгляду суд має перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційній скарзі засудженого, співставити їх з наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, перевірити доводи касаційної скарги засудженого про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, і відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 21 жовтня 2014 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5