Справа №
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 року місто
Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області

в складі:
головуючого-судді Поповича С.
С. з участю секретаря Черкес У. О. прокурора Костерєвої О.О. захисника адвоката
ОСОБА_18.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську кримінальну
справу про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
уродженця м. Славута Хмельницької області, жителя м. АДРЕСА_1, громадянина України,
освіта середня спеціальна, одруженого, на утриманні малолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження
та дружина, що доглядає дитину, не працює, раніше не судимого,

- за ст. ст. 364
ч.3, 368 ч. 2 КК України, -

установив:

Підсудний вчинив
зловживання владою та службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів
та в інших особистих інтересах, використання службовою особою влади та
службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду
охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та
державним інтересам, вчинене працівником правоохоронного органу, а також вчинив
умисні дії, які виразилися в одержанні службовою особою хабара за виконання чи
невиконання в інтересах того, хто дає хабара дії з використанням наданої йому
влади та службового становища.

Злочини вчинено
за наступних обставин.

Згідно наказу N 69 о/с начальника
УМВС України в Івано-Франківській області від 10 липня 2003
року підсудний був призначений на посаду старшого оперуповноваженого
відділення боротьби з майновими злочинами та крадіжками автотранспортних
засобів відділу карного розшуку Івано-Франківського МВВС УМВС України в
Івано-Франківській області.

Відповідно до
функціональних посадових обов'язків підсудний, як старший оперуповноважений
відділення боротьби з майновими злочинами та крадіжками автотранспортних
засобів відділу карного розшуку Івано-Франківського МВВС УМВС був наділений
правом розглядати заяви і скарги громадян та організацій і приймати по них
рішення, вести оперативно-розшукові справи на нерозкриті злочини та особисто
приймати участь у їх розкритті, був зобов'язаний організовувати та контролювати
роботу ВКР MB УМВС по попередженню і розкриттю крадіжок з квартир,
приймати міри щодо покращення оперативно-розшукової діяльності відділу карного
розшуку та інше.

2

22 квітня 2005
року громадянка ОСОБА_2з місця своєї роботи -Кафедрального собору міста
Івано-Франківська, зателефонувала в Івано-Франківський MB УМВС
України в Івано-Франківській області та повідомила, що у неї викрали гроші.
Через кілька годин до неї на роботу прийшов підсудний та у відповідності до
ст.ст. 95,97 КПК
України відібрав у ОСОБА_2. протокол-заяву про вчинення злочину.

Згідно змісту
заяви ОСОБА_2., 21 квітня 2005 року невідома
особа таємно викрала з її сумочки, яка знаходилася в кабінеті канцелярії
Кафедрального собору гаманець, в якому знаходилися гроші в сумі 235-250 грн.. В своєму
поясненні ОСОБА_2. вказала, що підозрює у викраденні у неї грошей громадянку
ОСОБА_3.

Того ж таки дня,
22 квітня 2005 року, підсудний
також відібрав пояснення і у ОСОБА_3, згідно якого остання зізналася у вчиненні
крадіжки гаманця з грошима, який належав ОСОБА_2., з кафедрального собору в м.
Івано-Франківську.

За таких
обставин, підсудний, як старший оперуповноважений відділення боротьби з майновими
злочинами та крадіжками автотранспортних засобів Івано-Франківського МВВС УМВС
України в Івано-Франківській області згідно інструкції "Про порядок
приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ
України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються",
відібравши у ОСОБА_2. заяву про крадіжку у неї грошей, зобов'язаний був відразу
передати її оперативному черговому по Івано-Франківському МВВС для реєстрації в
журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються ( ЖРЗПЗ ), доповісти
начальнику Івано-Франківського МВВС і тільки тоді, після письмової вказівки
начальника Івано-Франківського МВВС приступити до розгляду вказаної заяви, в
порядку, встановленому КПК України, якщо б розгляд даної заяви був доручений
саме йому.

Однак підсудний,
достовірно знаючи порядок проведення реєстрації заяв та повідомлень про
злочини, та проведення по них перевірок, зловживаючи владою та своїм службовим
становищем, діючи умисно, всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, в
порушення ст. 19 Конституції
України, якою передбачено, що посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та
законами нашої держави, та в порушення вимог Інструкції "Про порядок
приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ
України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються", заяву
ОСОБА_2. оперативному черговому по Івано-Франківському МВМ для реєстрації в
ЖРЗПЗ Івано-Франківського МВВС УМВС України в Івано-Франківській області не
передав, а самовільно, без її реєстрації у встановленому законом порядку, та
без письмової вказівки начальника Івано-Франківського МВВС УМВС в області,
зловживаючи своїм службовим становищем, маючи на меті в подальшому отримати у
ОСОБА_3. хабар за непритягнення її до кримінальної відповідальності за заявою
гр. ОСОБА_2. про крадіжку у неї грошей, почав проводити по вказаній заяві
перевірку.

Заява гр.
ОСОБА_2. , без
реєстрації, тобто незаконно, знаходилася у підсудного, на той час капітана
міліції, службової особи, з 22
по 29 квітня 2005 року , поки вона та
матеріали перевірки по вказаній заяві не були вилучені співробітниками УСБУ в
Івано-Франківській області.

Таким чином
підсудний, будучи старшим оперуповноваженим відділення боротьби з майновими
злочинами та крадіжками автотранспортних засобів Івано-Франківського МВВС УМВС
України в Івано-Франківській області, капітаном міліції, зловживаючи владою та
своїм службовим становищем, вчинив приховання заяви про злочин від обліку та
тим самим підрив авторитету і престижу правоохоронного органу держави, а також
порушення конституційних прав громадянки ОСОБА_2. на захист її порушених прав
та свобод, яке виразилося в тому, що її заява не була у встановленому законом
порядку зареєстрована та розглянута у встановлений законом термін та у
встановленому законом порядку.

3

Продовжуючи свою
злочинну діяльність, підсудний, достовірно знаючи та розуміючи, що заява
ОСОБА_2. в ЖРЗПЗ не зареєстрована, його дії ніхто не зможе проконтролювати, і
він зможе прийняти по ній будь-яке рішення, а також знищити заяву разом з
матеріалами перевірки, яку він незаконно проводив, почав реалізовувати свій
злочинний намір спрямований на отримання хабара у ОСОБА_3..

За таких
обставин, підсудний, 22 квітня 2005 року, після
відібрання пояснення у ОСОБА_3, в якому вона зізналася у вчиненні крадіжки
гаманця з грошима у гр. ОСОБА_2. , перебуваючи наодинці з ОСОБА_3в своєму
службовому кабінеті, зловживаючи своїм службовим становищем та діючи умисно,
всупереч інтересам служби, переслідуючи ціль незаконної наживи, запропонував
ОСОБА_3. передати йому 300 гривень та 500 доларів США, мотивуючи свої дії тим,
що в противному випадку відносно неї буде порушено кримінальну справу,
повідомивши їй, що 300 гривень вона повинна дати йому для повернення їх гр.
ОСОБА_2. , а 500 доларів США
необхідно передати йому для залагодження справи, наголосивши, що в противному
випадку її буде притягнено до кримінальної відповідальності і арештовано. І
тому ОСОБА_3. зобов'язалася принести йому вказану суму коштів.

Але ОСОБА_3., не
маючи своїх коштів у розмірі 300
гривень та 500 доларів
США, які їй необхідно було передати підсудному як старшому оперуповноваженому
Івано-Франківського МВМ в якості хабара, сприймаючи реально його погрози щодо її
арешту, 28 квітня 2005 року зустрілася
з ним в його службовому кабінеті, висловлюючи прохання зменшення суму коштів,
які він вимагав у неї в якості хабара до 300
доларів США. І при таких обставинах, ОСОБА_3., перш ніж дати хабара,
звернулася в спецпідрозділ УСБУ в Івано-Франківській області з метою викриття
хабарника і 29 квітня 2005 року біля 11-ї години дня зустрілася з підсудним в
одному із службових кабінетів Івано-Франківського MB УМВС
України в Івано-Франківській області. В розмові з підсудним вона повідомила
йому, що не мала змоги знайти всю суму коштів, які він вимагав у неї в якості
хабара, і принесла для нього тільки 250
доларів США. На що він відповів їй, що у його службовому кабінеті
знаходиться чоловік ОСОБА_2- ОСОБА_4, і їй необхідно частину доларів, які вона
принесла йому в якості хабара поміняти на гривні, для передачі 300 гривень
чоловікові ОСОБА_2., для того, щоб останній написав заяву про те, що немає
претензій по факту крадіжки грошей у його дружини. Тому ОСОБА_3. пішла до
найближчого відділення банку -
"Укрсиббанк", що по вул. Бельведерській в м. Івано-Франківську, і
в пункті обміну валют вказаного банку обміняла 50 доларів США на 250
гривень. Та маючи при собі 250
гривень та 200 доларів
США ОСОБА_3. повернулася в той самий службовий кабінет Івано-Франківського МВВС
де вона розмовляла з підсудним.

Підсудний,
отримавши у ОСОБА_3. 250
гривень, передав їх чоловікові ОСОБА_2. - ОСОБА_4, який, отримавши вказану суму коштів, написав від
імені своєї дружини - ОСОБА_2заяву, в якій просив її заяву від 22 квітня 2005
року по факту крадіжки грошей не розглядати, оскільки гроші їй повернені і
претензій по даному факту у неї не має. Після написання заяви, ОСОБА_4. .
передав її підсудному і вийшов з кабінету.

Перебуваючи
наодинці з підсудним в одному із службових кабінетів Івано-Франківського МВВС,
ОСОБА_3., маючи з собою ще 200
доларів США, що по курсу Національного банку України становило 1010 грн., передала
вказані гроші підсудному як старшому оперуповноваженому відділення боротьби з
майновими злочинами та крадіжками автотранспортних засобів Івано-Франківського
МВВС УМВС України в Івано-Франківській області як хабар, - за непритягнення
її до кримінальної відповідальності та прийняття щодо неї позитивного кінцевого
рішення по матеріалах перевірки за заявою гр. ОСОБА_2. про крадіжку у неї
грошей в розмірі 235-250
грн..

Одразу ж після
отримання хабара у ОСОБА_3. в розмірі 200
доларів США, підсудний вийшов з кабінету, в якому ОСОБА_3. передавала йому
хабар і зайшов у сусідній кабінет, де вказані 200 доларів США, які ОСОБА_3. передала йому в якості

4

хабара, сховав в ніші стіни, за трубами парового опалення даного
кабінету. Після цього він повернувся в кабінет, в якому знаходилася ОСОБА_3, де
був затриманий працівниками спецпідрозділу УСБУ в Івано-Франківській області.
Передані в якості хабара гроші були виявлені та вилучені.

В судовому
засіданні підсудний свою вину у скоєному визнав частково та пояснив суду, що
вину визнає тільки в тому, що не зареєстрував матеріали. А також пояснив, що 22 квітня 2005 року він був на
роботі. Його кабінет знаходиться на другому поверсі. З чергової частини
повідомили про крадіжку в Кафедральному соборі. Пішов туди. В канцелярії собору
гр. ОСОБА_2. повідомила, що у неї викрали з сумочки приблизно 250 грн. і
сказала, що підозрює ОСОБА_3.. Відібрав протокол-заяву. Чоловік ОСОБА_2. привів
в собор ОСОБА_3. і підсудний пішов з нею до відділку міліції. Заяву підсудний
не зареєстрував, бо повідомлення надійшло по телефону і це мав зробити
черговий, оскільки всі телефонні повідомлення фіксуються. До 28 квітня заява не
була зареєстрована. ОСОБА_3. писала явку з повинною у його кабінеті. В
поясненні ОСОБА_3. писала, що в соборі шукала отця ОСОБА_5за день до того,
ОСОБА_2. сказала, щоб вона прийшла на другий день. Коли ОСОБА_3прийшла, то в приміщенні
нікого не було і вона взяла гаманець з сумочки ОСОБА_2.. Після пояснив, що
черговому для реєстрації матеріали не подавав, бо ще не всі матеріали були
зібрані. У нього були тільки показання ОСОБА_2. та ОСОБА_3.. Пояснив, що умислу
приховувати злочин у нього не було. На конкретну дату він ОСОБА_3. не викликав.
За день до того вона приходила і пропонувала гроші, щоб залагодити цю справу.
ОСОБА_3. сказала, що ті гроші, що були у неї вилучені є частиною викраденого у
ОСОБА_2.. Від ОСОБА_3. він жодних грошей не отримував. 29 квітня 2005 року
ОСОБА_3. прийшла до нього в кабінет і сказала, що принесла йому 250 доларів
США, присутній в кабінеті ОСОБА_4. мав би це чути. ОСОБА_3. виходила з
кабінету, бо вона сказала, що у неї 250
доларів США, підсудний відповів, що для нього грошей не треба. ОСОБА_3.
вийшла і, коли повернулася, то принесла 250
гривень, які повернула присутньому в кабінеті ОСОБА_4.. Той написав
розписку і пішов. Він залишився в кабінеті з ОСОБА_3. Через 3-4 хв. зайшли
співробітники УСБУ в області. ОСОБА_3саму в кабінеті не залишав, оскільки це
заборонено. А також пояснив, що з аудіозаписами знайомий : голос на плівці,
що була записана 28 квітня 2005 року він не
визнає за свій голос. На плівці, записаній 29 квітня -
не може повністю визнати, що то його голос. В кабінет, з якого вилучені
гроші, не заходив, оскільки то не робочий кабінет. Працівники УСБУ сказали, щоб
він вів їх у свій робочий кабінет, двері були зачинені і не бачив, що роблять
решту працівників СБУ. Далі пояснив, що ОСОБА_2. приходила до нього і
розповідала, що її чоловік був у селі у ОСОБА_3. і остання говорила йому, що
підсудний вимагає у неї 500 доларів за закриття справи. Він же заперечив це.

Проте,
незважаючи на невизнання вини самим підсудним вона повністю доведена показами
допитаних як при проведенні досудового слідства так і в суді визнаної по справі
потерпілою ОСОБА_3. та свідків, матеріалами справи.

Так, будучи
допитана в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_3. ствердила, що у
ОСОБА_2. грошей не викрадала, коли вона зайшла в кімнату, то відразу ж зайшла
ОСОБА_2.. Речей ОСОБА_2. не бачила і тому грошей викрасти не могла. На
наступний день знову прийшла до Кафедрального собору. ОСОБА_2. чекала її. Коли
ОСОБА_3. зайшла до кімнати то одразу за нею увійшли декілька чоловіків, серед
яких був і підсудний. Вони запропонували йти з ними до відділку міліції.
Підсудний сказав, що не випустить її якщо вона не підпише зізнання в тому, що
викрала гроші у ОСОБА_2.. Підсудний сказав, що він не буде чіпати, що прийдуть
дівчата і її поб'ють. І тому вона підписала зізнання. Підписала і підписку про
невиїзд. Після чого підсудний відпустив її. У відділку була від 12 до 16 години. Далі
підсудна пояснила, що вищезгадані дії відбувалися на другому поверсі міського
відділку, таблички на дверях кабінету, де проходило це все вона не пам'ятає. У
відділок заходили повз чергового. Підсудний казав потерпілій прийти до нього

5

не наступний
день, на яку годину потерпіла
не пам'ятає. Вона прийшла близько 11-12
години на наступний день. Піднялася на другий поверх, зайшла в кабінет,
номер якого не пам'ятає, там був чоловік, зовнішності якого теж не пам'ятає.
Він сказав, що ОСОБА_1 зараз немає, буде через годину-дві. Потерпіла прийшла
пізніше - підсудний
вже був. Він сказав, щоб ОСОБА_3. дала йому 500 доларів США для передачі щоб залагодити справу і 300 грн. для того,
щоб повернути гр. ОСОБА_2.. Відповіла, що такої суми у неї немає. Після цього
підсудний заявив, що влаштує їй проблеми і сказав, щоб вона йшла додому і
шукала гроші. Через кілька днів вона, за порадою адвоката, звернулася в СБУ,
повідомила про вимагання грошей. Працівники СБУ сказали, що потрібні докази
того, що ОСОБА_1вимагає у неї гроші і порадили записати розмову з підсудним
ОСОБА_1на плівку. Коли потерпіла прийшла до підсудного в кабінет, то там були
люди і ОСОБА_1з нею пішли в інший кабінет, де розмовляли з ним. Дану розмову
записала. Диктофон позичила у чоловіка на ім'я Володимир, прізвища вона не
пам'ятає, він працівник міліції, якого закликали співробітники СБУ. Володимир
пояснив як користуватися диктофоном. Працівники СБУ сказали їй, щоб вона взяла
гроші з дому, а потім їх повернуть. Працівники СБУ розмовляли і з її матір'ю.
Звідки та взяла гроші потерпіла не знає. Мама казала їй, що буде зичити гроші,
але звідки вони точно не знає. Номери купюр, в день їх передачі підсудному
ОСОБА_1, були переписані працівниками СБУ. Які саме були купюри потерпіла не
пам'ятає, знає лише, що були 3
купюри загальною вартістю 250
доларів. 50 доларів
поміняла на гривні. Отримані від обміну 250
грн. віддала підсудному, а той передав гр. ОСОБА_4.. Коли ОСОБА_4. вийшов,
віддала підсудному 200 доларів
США. Він сказав, щоб вона принесла ще 250
чи 300 доларів
США. Після цього підсудний вийшов, а повернувся уже з співробітниками СБУ.

А будучи
допитаною при проведенні досудового слідства в якості потерпілої ОСОБА_3.
стверджувала показала, що в п'ятницю, 22
квітня 2005 року
вона приїхала в м. Івано-Франківськ з с.
Марківців, де вона проживає для того, щоб купити джинсові штани та зробити
зачіску в перукарні. З собою мала гроші в сумі 205 грн. В той час коли вона знаходилася в перукарні їй на
мобільний телефон зателефонувала знайома по спільному відвідуванню
"Карітас" на ім'я ОСОБА_6,
і попросила, щоб вона прийшла до неї на роботу - в Кафедральний
собор. З перукарні вона пішла в Кафедральний собор, де, близько 12-ї години її
було затримано працівниками Івано-Франківського МВВС УМВС в області нібито по
підозрі у вчиненні злочину. Пізніше, під час дачі пояснень, вона дізналася, що
затримання проводив працівник Івано-Франківського МВВС ОСОБА_1та інші
працівники міліції в кількості 3-х чоловік, які були одягнені в цивільний одяг.
Вказані працівники міліції провели її в приміщення Івано-Франківського МВВС,
яке знаходиться по вул. Бельведерській в м. Івано-Франківську. В ході дачі
пояснення, яке відбирав о/у Івано-Франківського МВВС підсудний ОСОБА_1, вона
дізналася, що її підозрюють у вчиненні крадіжки грошей в сумі 300 грн. з сумки
секретаря церкви - ОСОБА_2. Гроші зникли 21 квітня 2005 року. Під час її
опитування підсудний ОСОБА_1. обіцяв закрити її у тюрму, якщо вона не
зізнається у вчиненні крадіжки. Не витримавши психологічного тиску та боячись,
що її буде поміщено в тюрму, а також враховуючи обіцянки підсудного, що він їй
допоможе вийти з тої ситуації, вона підписала пояснення, в якому зізналася у
вчиненні крадіжки грошей у ОСОБА_2. Пояснення вона підписала ще й тому, що
підсудний обіцяв після його підписання відпустити її додому. Пояснення
записував підсудний ОСОБА_1., однак він його записував не з її слів, а так як
вважав за потрібне для себе. Після опитування було проведено особистий огляд,
під час якого у неї було вилучено мобільний телефон "Самсунг", два
стартових пакета «Діджус» та гроші в сумі 148
грн. Під тиском ОСОБА_6вона також підписала явку з повинною згідно якої вона
зізнавалася у крадіжці гаманця з кафедрального собору. Коли потерпіла
залишилася на одинці з підсудним, він запропонував їй допомогу у вирішенні
справи по справедливості, оскільки він знав, що вона ніяких грошей у ОСОБА_2не
крала. При цьому він сказав, що для залагодження справи йому необхідно передати
300 гривень
для повернення ОСОБА_2та 500
доларів США для залагодження справи, що він брав

6

на себе. А пізніше, щоб віддячити йому за послуги, йому треба буде
дати ще 500 доларів
США. Вона одразу відмовилася від такої пропозиції, оскільки не вважала себе
винною, однак підсудний сказав, що у нього є пояснення, яке вона підписала,
згідно якого вона зізналася у вчиненні крадіжки і на підставі цього він доведе
її вину у вчиненні крадіжки, навіть якщо вона її і не вчиняла і посадить її в
тюрму і вона не скоро побачить своїх батьків. Будучи наляканою, вона змушена
була погодитися. Після вказаної розмови він відпустив її додому, але з вимогою,
що наступного дня вона принесе йому гроші. В іншому випадку він погрожував її
знайти і посадити в тюрму. Наступного дня -
23 квітня 2005р. знову зустрілася з підсудним та сказала, що не може знайти
гроші. На це він відповів, що зможе їй допомогти тільки тоді, коли вона дасть
йому зазначену суму, і це має відбутися якнайшвидше. Після даної розмови
підсудного не бачила в період з 24
по 27 квітня 2005 року, хоча
кілька разів приходила до нього на роботу -
його постійно не було. Вона не знала де знайти гроші, тому звернулася за
юридичною допомогою до адвоката ОСОБА_7, офіс якого знаходиться по вул.
Бельведерській в м. Івано-Франківську. Після того, як вона розповіла йому суть
справи він пояснив їй, що в разі дачі грошей працівнику міліції її дії будуть
розцінюватися як дача хабара, що є злочином і за таких обставин він нічим не зможе
їй допомогти та порадив їй звернутися у органи, які ведуть боротьбу з корупцією
в правоохоронних органах та записати розмову з працівником міліції на диктофон.

28 квітня 2005
року близько 8-ї години 30-ти хвилин до неї додому в с. Марківці приїхав чоловік
ОСОБА_2. - ОСОБА_4., якого потерпіла знає близько 4-х років, і почав вимагати у
неї, щоб вона віддала йому 300 грн., які пропали у його дружини. Вислухавши
його вона сказала, що грошей у його дружини не крала, а під тиском працівників
міліції змушена була підписати пояснення, згідно якого вона нібито зізналася у
вчиненні крадіжки грошей. Сказала, що гроші у його дружини не крала і повертати
не буде. Крім того, вона повідомила йому, що ОСОБА_1. вимагає у неї хабар в
сумі 1000 доларів США, і що вона була у адвоката, який порадив їй звернутися в
правоохоронні органи з заявою про вимагання у неї хабара та записати розмову з
працівником міліції на диктофон. Попросила, щоб ОСОБА_4. нічого не розповідав
підсудному і він поїхав. А 28
квітня 2005р. близько 16-ї
години, вона взяла диктофон та пішла на роботу до підсудного. Після того,
як вона повідомила ОСОБА_1. про те, що не знайшла грошей, він почав на неї
кричати, сказав, що вона порушує всі домовленості. На це вона відповіла, що не
має такої суми грошей та просила його зменшити суму, оскільки вона не вчиняла
крадіжки. Після її прохань він погодився зменшити суму грошей , які необхідно
було передати йому до 300
доларів США, однак при умові, що вона повинна була їх принести ранком
наступного дня. Опинившись у безвихідному становищі, та маючи з собою
диктофонний запис, вечором того ж дня вона звернулася в УСБУ в
Івано-Франківській області з заявою про захист її прав від неправомірних
посягань працівника міліції ОСОБА_1.. Працівники УСБУ прийняли у неї заяву та
пояснення по суті справи. Ранком наступного дня вона взяла участь у заходах,
пов'язаних з отриманням фактичних даних щодо вимагання та отримання від неї
хабара працівником міліції ОСОБА_1.. В приміщенні УСБУ їй було офіційно вручено
принесені нею гроші в сумі 250 доларів СІЛА, які у неї вимагав ОСОБА_1. та
диктофон. Через деякий час, близько 11-ї години ранку вона прийшла по місцю
роботи ОСОБА_6та повідомила йому, що принесла 250 доларів США, які він вимагав у неї в якості хабара за
закриття справи щодо неї. Він запросив її в один із службових кабінетів, який
розташований на другому поверсі адмінбудинку Івано-Франківського МВВС. Під час
розмови з ОСОБА_1вона пояснила йому, що не має змоги принести йому всю суму
коштів і принесла тільки 250
доларів США. На це вік відповів, що, оскільки в його кабінеті знаходиться
чоловік ОСОБА_2, то їй необхідно піти та поміняти долари на гривні для
повернення йому 300 гривень, які нібито вона викрала. Пішла до найближчого
відділення банку, яким виявився -
"Укрсиббанк", яке розташоване по вул. Бельведерській. Там вона
здійснила обмін 50 доларів США на гривні. Під час обміну виявилося, що у
касирші не було купюр, які в сумі склали б 245 грн., тому вона дала їй ще 5
грн. і касирка видала їй 250 грн.

7

З даними 250 гривнями та 200 доларами США
вона повернулася в той самий кабінет в якому розмовляла з підсудним. Там крім
нього знаходився ще ОСОБА_4.. Підсудний ОСОБА_1. запропонував ОСОБА_4. написати
розписку про відсутність претензій до неї, що останній і зробив. Тоді вона
віддала ОСОБА_1 250 грн., які отримала в банку. Ті гроші підсудний
ОСОБА_1передав ОСОБА_4. і сказав, що вона повинна донести ще 50 гривень. Після
того як ОСОБА_4. вийшов, підсудний сказав дати йому 200 доларів США.
Вона запитала його чи дає він якісь гарантії, що відносно неї не буде порушено
кримінальну справу, на що вік відповів, що дає стовідсоткову гарантію того, що
справу буде закрито і про неї ніхто не дізнається. Після слів ОСОБА_1, вона
передала йому 200 доларів
США, які він вимагав у неї в якості хабара за залагодження справи. Отримавши
гроші, підсудний ОСОБА_1. спочатку поклав їх під стіл, а пізніше, взяв журнал,
який лежав у нього на столі та 200 доларів США у ту ж руку і вийшов з кабінету.
Через кілька хвилин він знову повернувся в той кабінет і за ним одразу зайшли
працівники УСБУ в Івано-Франківській області, які представилися та почали
проводити огляд.

Свідок
ОСОБА_2суду підтвердила, що навесні 2005
року, точної дати пригадати не змогла, її не було в кабінеті на робочому
місці в кафедральному соборі -
вона вийшла, в сумочці в кабінеті вона залишила гаманець з грошима на суму
приблизно 250 грн.
Була відсутня приблизно 5-Ю
хвилин. Коли повернулася то в кабінеті була ОСОБА_3., яка належала до
спільноти при церкві і свідок знала її приблизно 1-2 роки. ОСОБА_3. сказала, що прийшла не до свідка, а до
настоятеля, що хоче позичити гроші. Свідок сказала, що нічим не може допомогти.
ОСОБА_3. пішла. Через деякий час свідок побачила, що в сумочці немає гаманця.
Свідок звернулася в міліцію по телефону «02»,
прийшов підсудний ОСОБА_1, записав показання, свідок заповнила бланк, який
їй дав підсудний. Свідок записала все так, як було, і те що підозрює ОСОБА_3.,
яка на час крадіжки була в кабінеті, оскільки та в одному з монастирів назичила
грошей і не повертала, ще люди розказували свідку, що ОСОБА_3. брала чужі
гроші. ОСОБА_3. залишила номер свого мобільного телефону. На наступний день
зателефонували до неї. ОСОБА_3. була в перукарні. Також підтвердила, що ще до
того, як їм повернули гроші ( приблизно за тиждень ) чоловік говорив їй, що
зустрічав ОСОБА_3. і казав, що вона пояснила, що підсудний вимагає у неї гроші
у сумі 500 доларів США за закриття справи, що вона заперечувала, що брала
гроші. Чи говорив чоловік про те, куди ОСОБА_3. хоче звертатися свідок не
пам'ятає. Через день чи два свідок розповіла про це ОСОБА_1, він все заперечив.
З підсудним раніше знайомі не були.

Аналогічні по
суті покази свідок давала і при проведенні досудового слідства з більшою
конкретизацією деталей.

Свідок ОСОБА_4
суду підтвердив, що навесні 2005
року його дружина -ОСОБА_2.
розповідала йому, що на роботі у неї з сумочки викрали гаманець. Вона дзвонила
на «02», давала
пояснення. Дружина розповідала, що в кабінеті була ОСОБА_3. коли вона виходила.
Телефонував теж у міліцію і цікавився чи повернули гроші. Приблизно через два
тижні гроші повернули. Дружина тоді була у відряджені. Він зв'язався з ОСОБА_1.
( хто кому телефонував свідок не пам'ятає ), той сказав, що має прийти ОСОБА_3.
і щоб свідок теж прийшов. Він прийшов. ОСОБА_3. чекав ще годину-півтори. Коли
вона прийшла то піднялася з підсудним ОСОБА_1. на другий поверх. Чекав внизу
біля чергового. Потім підсудний сказав піднятися на другий поверх. Коли вони
зайшли в кабінет то там була ОСОБА_3.. ОСОБА_1сказав, що вона зараз поверне
гроші і що він повинен написати заяву, що отримав їх. ОСОБА_3. пішла
розмінювати гроші чи міняти їх з доларів на гривні. Невдовзі вона повернулася,
віддала 250 грн. і він пішов. Підсудний говорив, що ОСОБА_3. має донести ще 50
грн., але відповів, що не наполягає на цьому. Підсудний і потерпіла залишилися.
Він не чув щоб ОСОБА_1вимагав у ОСОБА_3 гроші. Коли вийшов з кабінету в
коридорі не було нікого. Його ніхто не затримував ні в коридорі ні по дорозі.
Підтвердив, що в коридорі він з ОСОБА_3розмовляв, але про що саме не пам'ятає.
Вона виправдовувалася. Він дійсно приїжджав до

8

неї додому,
оскільки підсудний ОСОБА_1. казав, що її викликають, а вона не приїжджає. Знав,
де живе ОСОБА_3.. Коли приїхав до ОСОБА_3то у неї вдома була її мама і бабуся.
Мати нічого не знала. Вийшла ОСОБА_3. і пояснила, що вона не винна, сказала, що
має в цей день їхати до Івано-Франківська, бо написала ( чи має написати ) заяву в СБУ,
щодо вимагання з боку ОСОБА_1. Сказала, що ОСОБА_1вимагає у неї гроші за
закриття справи. Яку саме суму пригадати не може. Пам'ятає, що в доларах. Про
це все розповів дружині.

Будучи допитаним
в якості свідка в ході досудового слідства свідок дав аналогічні по суті
покази, з більшою конкретизацією деталей.

Свідок ОСОБА_8
суду підтвердила, що приблизно у квітні 2005
року вона була у своєму кабінеті №
12. До неї зайшов підсудний ОСОБА_1і сказав, що затримано жінку у зв'язку із
крадіжкою в церкві і потрібно провести поверхневий огляд. Свідок прийшла в
кабінет підсудного, де були присутні двоє понятих. З кишені були вилучені гроші
і жінка сказала, що дані гроші у неї з'явилися внаслідок крадіжки з сумочки у
церкві. Понятими були ОСОБА_9, яка працює в канцелярії і ще одна постороння жінка. Суми
вилучених грошей не пам'ятає, однак у протоколі вони переписали купюри. Як
поводилася ОСОБА_3. свідок пригадати не може. На неї ніхто не чинив тиску, не
кричав. Оригінал протоколу свідок залишила на столі, а копію і гроші забрала
щоб віддати підсудному, бо його на той час не було, гроші і копія залишалися у
неї оскільки ОСОБА_6вона застати на роботі не могла, а більше ніхто не хотів
брати гроші під розписку. Потім гроші і копію протоколу віддала працівнику СБУ.

Свідок ОСОБА_10
суду підтвердив, що приблизно восени чи навесні 2005 року його було запрошено в
якості понятого, коли мітили гроші - дві купюри по 100 доларів і одну - 50
доларів. Гроші мали бути використані в слідчій дії, яка відбулася. У відділку
йому показали фотографію підсудного. Коли піднялися по сходах у відділку то
побачили, що підсудний ОСОБА_1вийшов зі свого кабінету, зайшов в один чи в два
кабінети, а потім знову повернувся в свій. Він, свідок, з працівниками СБУ
зайшов одразу за ним. Підсудного спитали де гроші. Він відповів, що ніяких
грошей не має. Тоді почали шукати. Нічого не знайшли. Пішли в інший кабінет - теж безрезультатно.
Після цього зайшли в кабінет між першим і другим. Там був ремонт. Почали обшук
там. У ніші для труб біля вікна свідок знайшов дві купюри номіналом 100 доларів кожна.
Це були ті купюри, які свідок бачив. Далі свідок пояснив, що у відділок вони зайшли
приблизно 20 хвилин після того, як зайшла ОСОБА_3., оскільки так сказали
працівники СБУ.

Свідок ОСОБА_11
суду підтвердив, що він був запрошений в якості понятого при проведенні слідчої
дії - відеозйомці купюр, які були впослідуючому передані підсудному ОСОБА_1.
Відеозйомка проводилася навесні 2005 року, місяця свідок не пам'ятає. Свідок
пояснив, що він з товаришем знаходився в інституті, коли підійшли співробітники
СБУ і запропонували бути понятими. Вони погодилися. Потім їм пояснили, що вони
будуть понятими при дачі хабара працівнику міліції. їм роз'яснили права і
сказали, що вони будуть їхати у відділення міліції на вул. Бельведерській.
Зустрілися з ОСОБА_3.. Працівники СБУ повідомили, що вона має дати хабар
працівнику міліції. Гроші були помічені буквою «к» на другій цифрі «0» в номері. Була
проведена зйомка мічення купюр, які потерпіла мала передати працівнику міліції.
Коли приїхали на місце то в приміщення зайшли десь через півгодини після того
як ОСОБА_3. вийшла з відділку і потім знову зайшла. Біля кабінету підсудного
вже був працівник СБУ. Вони зайшли в кабінет за ОСОБА_1, який вийшов з одного
кабінету до іншого. Що було написано на дверях кабінету свідок не пам'ятає.
Потім зайшли з підсудним в інший кабінет, де вже була потерпіла. Свідок бачив як
підсудний один раз переходив з кабінету в кабінет. Далі працівники СБУ вияснили
особу ОСОБА_1., після чого до кабінету зайшов чоловік, який вилучив у
підсудного ОСОБА_6зброю і дозволив робити обшук. Працівники СБУ почали шукати
гроші, не знайшли, після чого пішли в інший кабінет, що знаходиться в кінці
коридору напроти, де продовжили обшук. Велася відео зйомка обшуку. У тому
кабінеті був

9

інший
міліціонер, який когось допитував. Там теж нічого не знайшли. Після цього
направилися в той кабінет, з якого виходив підсудний ОСОБА_1, коли свідок
піднімався сходами. Двері в кабінеті були зачинені на замок. Хто відкривав
двері свідок не пам'ятає. Обшук був здійснений і тут. В тому кабінеті
проводився ремонт. В ніші для батареї було знайдено гроші в сумі 200 доларів США - дві купюри по 100 доларів. Гроші
вилучили, оглянули. Це були ті гроші, які були помічені в приміщенні СБУ - в другому «0» була буква «к».
Підсудний сказав, що то не його гроші. Всі виявлені під час обшуку речі свідок
переглядав. Ще було знайдено якусь солому в пакеті, рідину з запахом ацетону,
шприц.

Будучи допитана
в якості свідка як в суді так і при проведенні досудового слідства ОСОБА_3,
мати ОСОБА_3., підтвердила, що в п'ятницю, 22 квітня 2005
року її дочка ОСОБА_12 поїхала в м. Івано-Франківськ для того, щоб купити
джинсові штани та зробити зачіску в перукарні. З дорогу вона їй дала 205 грн. Повернулася
вона додому пізно вечором і була дуже схвильована, не могла пояснити чому не
зробила покупок і де мобільний телефон, який належав їй. Наступного дня зранку
дочка розповіла, що в той час коли вона знаходилася в перукарні їй на мобільний
телефон за­телефонувала знайома по спільному відвідуванню "Карітас"
на ім'я ОСОБА_6, і
попросила, щоб вона прийшла до неї на роботу - в Кафедральний собор. З перукарні вона пішла в
Кафедральний собор, де, її затримали працівники міліції, ім'я одного з яких
ОСОБА_1, і почали звинувачувати її у крадіжці грошей у працівниці собору -
ОСОБА_1. ОСОБА_1вилучив у неї мобільний телефон та гроші. Донька також
розповіла, що працівник міліції ОСОБА_1обіцяв закрити її у тюрму, якщо вона не
зізнається у вчиненні крадіжки, водночас він обіцяв відпустити її додому, якщо
вона зізнається у вчиненні крадіжки грошей у ОСОБА_1, сказав, що для
залагодження справи йому необхідно передати 300 гривень для повернення
ОСОБА_2та 500 доларів США для залагодження справи. А пізніше, щоб віддячити
йому за послуги, треба буде дати ще 500
доларів США. Після того донька щодня їздила до підсудного ОСОБА_1, однак
того весь час не було. А в середу, 27
квітня 2005 року,
ввечері вона розповіла що говорила з адвокатом і він порадив звернутися з
заявою про вимагання грошей в правоохоронні органи. В четвер 28 квітня 2005 року зранку до
них додому приїжджав ОСОБА_4., вимагав, щоб ОСОБА_3. повернула гроші, але та
сказала, що грошей у його дружини не крала, а змушена була підписати зізнання
під тиском працівників міліції. Крім того, вона повідомила ОСОБА_4., що
ОСОБА_1вимагає у неї хабар, і що вона була у адвоката, який порадив їй
звернутися в правоохоронні органи з заявою про вимагання у неї хабара та
записати розмову з працівником міліції на диктофон. Почувши це, ОСОБА_4.
сказав, що про це нічого не знає. ОСОБА_3. попросила, щоб він нічого не
розповідав підсудному і ОСОБА_4. поїхав. Того дня донька їздила в Івано-Франківськ,
а коли повернулася, то сказала, що заявила про вимагання у неї грошей
працівником міліції у правоохоронні органи.

Допитаний в
якості свідка в суду та при проведенні досудового слідства ОСОБА_13 підтвердив,
що 29 квітня 2005 року він приймав
участь в документуванні факту отримання хабара працівником Івано-Франківського MB
УМВС ОСОБА_1. Під час огляду місця події - приміщення другого поверху адміністративого будинку
Івано-Франківського MB УМВС, було встановлено, що ОСОБА_1. після отримання
хабара в розмірі 200 доларів США, заходив у кілька
кабінетів на другому поверсі адмінбудівлі Івано-Франківського MB
УМВС. Даний факт бачили паняті та співробітники УСБУ, які проводили
документування. В той час керівником групи - ОСОБА_15було віддано розпорядження, щоб у ті кабінети
куди заходив ОСОБА_1. нікому не заходити і нікого з них не випускати. Тоді він
спільно з працівником УСБУ ОСОБА_14 взяли під охорону ті кабінети, куди заходив
підсудний. Пізніше, під час огляду вказаних кабінетів, в одному з них було виявлено
200 доларів
США, які підсудний отримав в якості хабара. Свідок зі впевненістю може сказати,
що з моменту виходу з того кабінету ОСОБА_1. туди ніхто не заходив та не
виходив, крім ОСОБА_1. Даний кабінет був взятий під охорону, оскільки там не
замикався замок.

10

Будучи допитаною в якості свідка при проведенні досудового
слідства ОСОБА_16 підтвердила, що вона на протязі тривалого часу працює старшим
касиром в банку "Укрсиббанк". 29 квітня 2005 року вона знаходилася на
роботі. Близько 12-ї години до віконечка обмінного пункту каси, де вона працює,
підійшла молода дівчина і хотіла обміняти 50 доларів США на гривні і при цьому
дала їй 50-ти доларову купюру. Перевіривши купюру на предмет платоспроможності,
свідок обміняла її на гривні. Сума, яку вона мала видати за 50 доларів
становила 245 грн., а
оскільки в касі не було купюри номіналом 5
грн., то свідок попросила ту дівчину дати їй 5 грн., після чого видала їй 250 грн. А саме :
12 купюр номіналом по 20
грн. та одну купюру номіналом 10
грн. Прізвища даної громадянки свідок не з'ясовувала, оскільки не
зобов'язана цього робити. Після того, як вказана жінка обміняла 50 доларів на
гривні, вона кудись пішла, а до неї до віконечка каси підійшов співробітник
УСБУ в Івано-Франківській області, який закликав ще двох співробітників банку,
які також бачили як та жінка міняла долари і попросив, щоб вона вголос назвала
номер і серію купюри номіналам 50 доларів, що вона і зробила - її номер СВ
48854654 В2. Той співробітник УСБУ також сказав, що вказана купюра ймовірна буде
речовим доказом тому її необхідно відкласти на зберігання разом з квитанцією
про проведення обмінної операції, що свідок і зробила (а.с. 56).

Свідок ОСОБА_17
, будучи допитаним по даній кримінальній справі в якості свідка при проведенні
досудового слідства підтвердив, що він працює оперативним черговим
Івано-Франківського MB УМВС. 22 квітня 2005 року він знаходився на роботі, на
чергуванні, яке тривало з 8-ї години ранку 22 квітня 2005 року до 8-ї години
ранку 23 квітня 2005 року. В його обов'язки входить прийняття та реєстрація
заяв і повідомлень про злочини що вчинені, або готуються, а також організація
виїзду слідчо-оперативно і групи Івано-Франківського MB УМВС на
місце вчинення злочину і інші обов'язки. В той день в Івано-Франківський MB
УМВС на телефон "02"
повідомлення гр. ОСОБА_2. про крадіжку у неї гаманця з грошима по місцю її
роботи - з
Кафедрального собору м. Івано-Франківська не надходило. Його помічники про таке
повідомлення йому нічого не говорили. Якщо б воно поступало на "02" то було б зареєстроване
в журналі реєстрації заяв та повідомлень про злочини ( ЖРЗПЗ ). В ЖРЗПЗ за 22 квітня 2005 року вказане
повідомлення не зареєстроване. Про таку заяву він чує вперше, до нього з такою
зая­вою ніхто не підходив для її реєстації і тому вона в ЖРЗПЗ не
зареєстрована. Однак, в будь-якому випадку, якщо хтось з слідчо-оперативної
групи, чи інших працівників міліції отримує заяву про вчинення злочину, то він
повинен доповісти про неї начальнику MB УМВС, скласти
відповідний документ і після резолюції начальника підійти до оперативного
чергового для її реєстрації. На запитання чи підходив до нього ОСОБА_1. 22 квітня 2005 року для того,
щоб зареєструвати заяву гр. ОСОБА_2. про крадіжку в гр. ОСОБА_2. гаманця з
грошима, відповів, що підсудний ОСОБА_1з такою заявою до нього не підходив, про
неї він вперше чує і вона в ЖРЗПЗ не зареєстрована. Якщо він відбирав таку
заяву, то зобов'язаний був її зареєструвати. Чого він цього не зробив, а
приховав заяву йому невідомо (а.с.
78-81).

Крім вказаного
вина підсудного у вчиненні вказаних злочинів також доведена і іншими доказами
зібраними в процесі розслідування кримінальної справи, а саме :

Протоколом
прийняття усної заяви від 28
квітня 2005 року,
відібраної працівником УСБУ в області від ОСОБА_3., в якому зазначено, що ОСОБА_3.
заявила, що працівник Івано-Франківського МВВС ОСОБА_1имагає у неї 300 доларів США за
те, що він вирішить питання про непритягнення її до кримінальної
відповідальності по результатах перевірки заяви про факт крадіжки грошей ( триста гривень ) у знайомої їй
жінки на ім'я ОСОБА_6 ( а.с. 3 ). Тобто за
вчинення дії в користь ОСОБА_3. для уникнення нею відповідальності за
неправомірні дії.

Протоколом
огляду та вручення грошових коштів гр. ОСОБА_3. від 29 квітня 2005 року з якого
вбачається, що у цей день у зв'язку із заявою ОСОБА_3. в присутності понятих із
записом на відеокамеру було оглянуто 250
доларів США з вказанням

11

номерів купюр та
проставлено букву "К" барвником чорного кольору і ці гроші були
передані ОСОБА_3. (а. с. 6-7 ).

Протоколом
огляду місця події від 29
квітня 2005 року, з план-схемою, згідно якого під
час огляду одного з кабінетів, який розташований на другому поверсі
адмінбудинку Івано-Франківського МВВС УМВС України в області, куди після
отримання хабара заходив ОСОБА_1., у ньому було виявлено та вилучено дві купюри
номіналом по 100 доларів
США, які знаходилися в ніші стіни за трубами парового опалення, що розташовані
під вікном ( а.с. 12-13 ) та додатком до
цього протоколу огляду місця події -
план схемою 2-го поверху адміністративного будинку Івано-Франківського МВВС
( а.с. 12-13 ).

Довідкою N11-046/1347 від
04 травня 2005 року, про проведення дослідження платоспроможності доларів США,
проведеного Управлінням національного банку України в Івано-Франківській
області, згідно якої 2 купюри номіналом по 100 доларів США -BJ25239864J10 та DB
67578934 АВ2 є платоспроможними та відповідають встановленим зразкам доларів
США (а. с. 9).

Заявою ОСОБА_3.
від 28 квітня 2005 року, що вона зверталася в ВВБ УМВС в Івано-Франківській
області з проханням прийняти міри до працівника Івано-Франківського MB УМВС
ОСОБА_1, який вимагає у неї хабар в розмірі 300 грн. та 1000 доларів США (а.с.
17).

Протоколом
вручення ОСОБА_3. диктофону "OLYMPUS" від 29
квітня 2005 року з метою негласної фіксації факту і змісту розмови між
ОСОБА_3та ОСОБА_1Т. (а. с. 24 ).

Протоколом
виїмки 29 квітня 2005 року документів
зібраних підсудним по заяві ОСОБА_2. та вилучених у ОСОБА_3. речей (а.с. 15 ).

Протоколом
огляду мікроаудіокасети від 05
травня 2005 року на
якій зафіксовано розмову за 28
квітня 2005 року з
розшифровкою тексту тієї розмови (
а.с. 19-22 ) та самою аудіокасетою, долученою до справи в якості
речового доказу (а.с. 23
).

Протоколом
огляду мікроаудіокасети від 05
травня 2005 року на
якій зафіксовано розмову за 29
квітня 2005 року з
розшифровкою тексту тієї розмови (
а.с. 25-27 ) та самою аудіокасетою, долученою до справи в якості
речового доказу (а.с. 28 ).

Протоколом
огляду документів 20 травня 2005 року ( а.с. 96-97 ), а саме : заяви-свідчення
гр. ОСОБА_2. про викрадення у неї 21
квітня 2005 року
грошей та про підозру в цьому ОСОБА_3. (
а.с. 98 ), протокол-заяви
гр. ОСОБА_2. від 22 квітня 2005 року ( а.с. 99 ), поясненням гр.
ОСОБА_2. від того ж дня ( а.с. 100 ) , поясненням-визнанням ОСОБА_3. від 22
квітня 2005 року у якому вона визнає факт вчинення крадіжки у ОСОБА_2.,
конкретно викладає обставини вчинення такого ( а.с. 101), протоколом огляду
місця події та план-схеми до нього звідки було вчинено крадіжку у ОСОБА_2. від
22 квітня 2005 року з план-схемою до нього ( а.с. 102-103 ), протоколом явки з
повинною від імені ОСОБА_3. від 22 квітня 2005 року в якій вказано, що дійсно
вчинила крадіжку грошей у ОСОБА_2. ( а.с. 104 ), протоколом огляду виявлення та
вилучення грошей та речей, які були вилучені 22 квітня 2005 року у ОСОБА_3. по
тексту якого зазначено, що як пояснила ОСОБА_3. ( огляд проводився з участю
понятих ), ці гроші вона викрала з сумки своєї знайомої у кафедральному соборі
(а.с. 105 ).

Оригіналом заяви
від імені ОСОБА_2., згідно якої вона просить її заяву від 22 квітня 2005 року
про крадіжку грошей не розглядати, оскільки гроші в сумі 250 грн. їй повернені
( а.с. 44 ).

Двома купюрами
номіналом по 100 доларів
США BJ25239864J10 та DB 67578934 АВ2 -предметом
хабара, які були передані ОСОБА_3. ОСОБА_1. 29 квітня 2005 року в приміщенні
службового кабінету Івано-Франківського MB УМВС і
в подальшому вилучені під час огляду одного з кабінетів Івано-Франківського MB УМВС. А
також коштами в сумі 250
гривень - 12 купюр
номіналом по 20 грн. та 1 купюрою
номіналом 10 грн.,
які були передані ОСОБА_3. ОСОБА_1. 29
квітня 2005 року в
приміщенні службового

12

кабінету
Івано-Франківського MB УМВС, а в подальшому передані ОСОБА_1- ОСОБА_4., які знаходяться
на зберіганні в УСБУ в Івано-Франківській області (а.с. 87-88 ).

Протоколом огляду
19 травня 2005 року Журналу
реєстрації заяв та повідомлень про злочини, що вчинені або готуються
Івано-Франківського МВВС УМВС України в Івано-Франківській області, інвентарний
номер № 784, згідно
якого за період з 21 по 29 квітня 2005 року заява гр. ОСОБА_2.
про крадіжку у неї гаманця з грошима з приміщення Кафедрального собору м.
Івано-Франківська в журналі не зареєстрована (а. с.
84).

Повідомленням з
Івано-Франківського MB УМВС, згідно якого з 20 квітня 2005
року по 29 квітня 2005 року звернення
та заява гр. ОСОБА_2. 1977
р.н. щодо гр. ОСОБА_3. в Івано-Франківський MB УМВС не
поступала (а. с. 108 ).

Квитанцією АКІБ
"УКРСИББАНК" №6
від 29.04.2005 року,
згідно якої 29.04.2005р. в 11-й год. 46
хв. здійснено валютно-обмінну операцію по обміну 50 доларів США на
гривні ( а. с. 32).

Вимогами
Інструкції "Про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і
підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені
або готуються", вимоги якої були порушені підсудним (а.с. 115-124).

Викладені вище
докази дають підстави прийти до висновку, що дії підсудного слід кваліфікувати
за ст. ст. 364 ч. З, 368 ч. 1 КК України,
оскільки ним було вчинено зловживання владою та службовим становищем, тобто
умисне, з корисливих мотивів та в інших особистих інтересах, використання
службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що
заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам
окремих громадян ( ОСОБА_2.
) та державним
інтересам, вчинене працівником правоохоронного органу. Також підсудним були
вчинені умисні дії, що виразилися в одержанні службовою особою хабара за
виконання чи невиконання в інтересах того, "хто дає хабара дії з
використанням наданої йому влади та службового становища.

Суд вважає, що
невизнання вини підсудним є необгрунтованим і що він не визнає своєї вини з
метою уникнути відповідальності за скоєне. А тому бере за основу вказані вище
докази які в сукупності достовірно підтверджують вчинення ним вказаних вище
злочинів.

Органом
досудового слідства підсудному ставилось у вину вчинення злочину передбаченого
ст. 368 ч.2 КК
України, вчинення умисних дій, що виразилися в одержанні хабара службовою
особою, поєднані з вимаганням (
кваліфікуюча ознака ).

Проте в ході
судового слідства така кваліфікуюча ознака вказаного злочину як вимагання не
знайшла свого підтвердження.

Визначаючись у
кваліфікації дій підсудного за ст. 368
КК України суд виходить з того, що відповідно до змісту п. 4 примітки 1 до ст. 368 КК України та
роз'яснень з цього приводу даних у п. 17
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 5 "Про судову
практику у справах про хабарництво" вимаганням хабара визнається його
вимагання службовою особою з погрозою вчинення або не вчинення з використанням
влади чи службового становища дій, які можуть заподіяти шкоду правам чи
законним інтересам того, хто дає хабар, або умисне створення нею умов, за яких
особа вимушена дати хабар з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх
прав і законних інтересів. Тому вимога хабара за вчинення ( не вчинення ) з використанням
службового становища таких дій, які спрямовані на задоволення незаконних ( протиправних ) інтересів
хабародавця, не може розглядатися як вимагання хабара.

Як достовірно
підтверджують матеріали справи ОСОБА_3. підозрювалась у вчиненні злочину ( крадіжки грошей
у гр.. ОСОБА_2. ), більше
того, вона сама у своєму письмовому поясненні, при проведенні тих чи інших
процесуальних дій, про що зазначено у наведених вище письмових доказах
долучених до справи, визнала факт вчинення нею такого діяння, було зібрано і
інші об'єктивні докази котрі вказували на її причетність до такого. А тільки ті
факти, що вже коли вона прийшла до підсудного з диктофоном і знаючи про те що
ведеться аудіозапис розмови вона стала говорити що не винна у вчиненні того у
чому її підозрюють, не може бути доказам, що спростовує все інше викладене
вище. Таким доказом,

13

на думку суду, міг би бути тільки виправдальний
вирок суду по факту у вчиненні якого підозрювалась ОСОБА_3.. Такого суду не
подано. А те що після порушення даної справи щодо ОСОБА_3. не порушувалась
кримінальна справа ( у
всякому випадку про це суду не надано сторонами, в тому числі обвинуваченням,
жодних доказів ) по факту
вчинення крадіжки грошей у ОСОБА_2. по тих чи інших причинах, не може мати
суттєвого значення при вирішенні питання про кваліфікацію дій підсудного. Орган
досудового слідства у пред'явленому підсудному обвинуваченні теж стоїть на
позиції, що підсудний вимагав у ОСОБА_3. хабар за звільнення її від
кримінальної відповідальності за факт крадіжки грошей у ОСОБА_2., жодних інших
звинувачень не було зазначено і не доказувалось. Тому суд вважає що дії які
ставились у вину підсудному за ч. 2 ст. 368 КК України слід кваліфікувати за ч.
1 тієї ж статті і перекваліфіковує їх на вказану частину даної статті. І при
таких обставинах вважає, що ОСОБА_3. необґрунтовано визнана органом досудового
слідства потерпілою та цивільним позивачем по справі. її слід вважати свідком
по справі.

Призначаючи
підсудному покарання суд враховує як ступінь тяжкості скоєного так і особу
винного.

Обставинами, що
пом'якшують відповідальність підсудного суд вважає те, що він вперше
притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується як по
місцю служби в органах внутрішніх справ так і по місцю проживання, його молодий
вік, те що у нього на утриманні дружина та малолітня дитина, що сума отриманого
ним хабара є порівняно незначною, що підсудний хворіє, що підтверджується
відповідними медичними документами.

Обставин які б
обтяжували покарання по справі не встановлено.

За таких
обставин, суд вважає, що покарання підсудному слід обрати в межах санкцій
ст.ст. 364 ч. 3, 368 ч.І КК України у
вигляді позбавлення волі та з позбавленням права займати посади в органах
Міністерства внутрішніх справ України протягом двох років.

Ст. 364 ч.3 КК України
передбачає також і конфіскацію майна, але враховуючи вказані вище обставини, що
пом'якшують покарання, особу винного, його сімейне та матеріальне становище,
суд вважає за можливе застосувати ст. 69
КК України та не застосовувати в частині призначення покарання конфіскацію
майна.

В той же час
виходячи з обставин справи та пом'якшуючих відповідальність обставин,
зазначених вище, суд приходить до висновку про можливість виправлення
підсудного без відбування призначеного покарання і що при призначенні покарання
слід застосувати ст. 75 КК
України, звільнивши його від реального відбування призначеного покарання з
випробуванням.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 323,
324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати
винним за ст. ст. 364 ч. З, 368 ч. 1 КК України та
призначити йому покарання :

за ст. 364 ч. 3 КК України,
застосувавши ст. 69 КК
України - п'ять
років позбавлення волі з позбавлення права займати посади в органах
Міністерства внутрішніх справ України протягом двох років, без конфіскації
майна.

за ст. 368 ч. 1 КК України - два роки
позбавлення волі з позбавлення права займати посади в органах Міністерства
внутрішніх справ України протягом двох років.

На підставі ст. 70 КК України
остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим - п'ять
років позбавлення волі з позбавлення права займати посади в органах
Міністерства внутрішніх справ України протягом двох років, без конфіскації
майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
засудженого ОСОБА_1. від відбування призначеного основного
покарання в частині
позбавлення волі, якщо
він протягом

14

іспитового
строку в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов'язки.

Речові докази по
справі : двісті
доларів США, дві купюри по сто доларів кожна з номерами BJ25239864J10 та DB 67578934AB2 та двісті
п'ятдесят гривень, що знаходяться на зберіганні в УСБУ в Івано-Франківській
області повернути ОСОБА_2.

На підставі ст. 76 КК України
зобов'язати засудженого ОСОБА_1. не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, періодично, один
раз в місяць, з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Запобіжний захід
засудженому до вступу вироку в законну силу залишити попередньо обраний - підписку про
невиїзд.

На вирок
протягом 15 діб з
моменту його проголошення може бути подана апеляція до судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду Івано-Франківської області через
Івано-Франківський міський суд.