справа №176/3788/14-к,
провадження №1-кп/176/30/15

ВИРОК
Іменем України
27 січня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

судовому розпоряднику ОСОБА_3

провівши підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту з підписаною угодою про примирення у залі суду в м. Жовті Води у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, утриманців не маючого, із повною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 листопада 2014 року за №0001415,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора прокуратури м. Жовті Води Дніпропетровської області ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :
Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв відкрите викрадення чужого майна, за таких обставин.

23 листопада 2014 року о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_4 прибув за місцем проживання раніше йому знайомого ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_2 , з метою з`ясування стосунків з приводу придбання неякісної горілки у останнього. ОСОБА_6 , з метою врегулювання конфлікту, дістав з кишені куртки, в яку був одягнутий, грошові кошти в сумі 16 гривен та передав їх ОСОБА_4 .

Припускаючи, що у потерпілого можуть бути ще грошових кошти, у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на заволодіння ними.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисних мотивів, з метою наживи, обвинувачений відразу ж, тобто 23 листопада 2014р. приблизно о 15 годині 30 хвилин, знаходячись у кімнаті за місцем мешкання ОСОБА_6 , оглянув речі останнього і з лівої нагрудної кишені дістав грошові кошти у сумі 100 грн., які відразу ж поклав до кишені своєї куртки. Після чого, ОСОБА_7 , побачивши на журнальному столику мобільний телефон марки Нокіа 1280 вартістю 130 гривен, належний ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, вирішив ним заволодіти. Взявши вказаний мобільний телефон, обвинувачений побачив у серванті мобільний телефон рамки Нокіа 5310, який не представляє для потерпілого ніякої матеріальної цінності та коробку з-під мобільного телефону Нокіа 1280. Підійшовши до серванту, він взяв мобільний телефон Нокіа 5310, відразу ж поклавши його до своєї кишені, та коробку з-під мобільного телефону Нокіа 1280, до якої поклав мобільний телефон Нокіа 1280, що раніше взяв на журнальному столі.

Заволодівши чужим майном ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 230 грн., а викраденим згодом розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж).

12 грудня 2014 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, яка надійшла до суду разом із обвинувальним актом.

Згідно укладеної угоди обвинувачений та потерпілий дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен нести ОСОБА_4 . Так, останній повністю визнав свою винуватість у вчинені даного кримінального правопорушення, внаслідок вчинення злочину потерпілому завдано майнову шкоду на загальну суму 230 гривен, що відшкодована обвинуваченим до укладення угоди в повному обсязі. Також, згідно укладеної угоди, сторони узгодили, що при її затвердженні ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч.1 ст.186 КК України y вигляді позбавлення волі строком на два роки, із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК Україниз іспитовим строком на два роки, з покладенням на ОСОБА_4 , зобов`язань, передбачених ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрацій до органів кримінально-виконавчої інспекції.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості

При цьому,судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, що роз`яснені судом.

Потерпілий ОСОБА_6 під час підготовчого судового засідання також зазначив, що розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначенні п.2 ч.1 ст. 473 КПК України і просив затвердити угоду про примирення від 12 грудня 2014 року та призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання, зазначив, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки завдані йому збитки відшкодовані у повному обсязі.

Прокурор прокуратури м. Жовті Води Дніпропетровської області ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

У підготовчому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженої ними міри та виду покарання.

Узгоджені вид та міра покарання відповідають характеру і тяжкості обвинувачення, тобто загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.
За таких обставин, підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :
Затвердити угоду про примирення від 12 грудня 2014 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України,до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду ОСОБА_1