Справа №: 1-312/10
ВИРОК

Іменем України

"05" липня 2010 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Петушкова С. А.,

при секретарі Безкоровайній А. І. ,

з участю прокурора Петрова І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, що народився 21.02.1988 року в м. Олександрії

Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, військовозобовязаного, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого в ТОВ «Рубікон-

Трейдінг» м. Дніпропетровськ столяром, судимого 30.09.2002 року Олександрійським міськрайонним судом за ст. 185 ч. З КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 185 ч. 3 КК, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 22.12.2003 року, близько 20.00 години, за попередньою домовленістю з ОСОБА_2. ОСОБА_3. ОСОБА_4. ОСОБА_5. ОСОБА_6 за пропозицією ОСОБА_2 прибули до будинку № 18. що розташований по вул. Свердлова м. Олександрії, після чого, в подальшому реалізуючи свій злочинний намір, діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, ОСОБА_2. ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 залишилися на подвір'ї зазначено будинку з метою спостереження за обстановкою та попередження інших учасників злочину про можливу небезпеку, а ОСОБА_4 та ОСОБА_7, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли до квартири № 1, що належить ОСОБА_8, звідки викрали майно останньої, а саме: телевізор «LG» вартістю 1350 грн.. праску «ВЕАМ» вартістю 216 грн.. фен «Алеся» вартістю 8 гри., фотоапарат «SCINА» вартістю 48 грн., рушник махровий вартістю 40 грн., покривало вартістю 100 грн.. міксер «Росток» вартістю 120 грн. та гроші у сумі 200 грн., а всього на загальну суму 2082 грн. Після чого з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні, підсудний вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини його скоєння, в скоєному щиро кається.

Враховуючи думку учасників процесу, суд, на підставі ст. 299 КПК, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки вони підтверджують обставини справи, які ніким не заперечуються.

Дії підсудного суд кваліфікує за ст. 185 ч. 3 КК, як таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою, групою осіб, з проникненням у житло.

Так, він 24.11.2009 р. таємно, за попередньою змовою, групою осіб, з проникненням у житло, викрав майно ОСОБА_8, на загальну суму 2082 грн.

Призначаючи покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, що він є умисним, тяжким; особу винного, що він скоїв злочин в період іспитового строку, працює, характеризується позитивно; обставини, що обтяжують його відповідальність-рецидив злочинів; обставини, що помякшують його відповідальність щире каяття, скоєння злочину неповнолітнім; та вважає необхідним обрати йому покарання у вигляді позбавлення волі.

До призначеного покарання засудженому слід приєднати шляхом часткового складання не відбуте ним покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду від 30.09.2002 року.

Враховуючи сукупність даних про особу підсудного, суд приходить до наступних висновків. Підсудний був засуджений до позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком в 2 роки 30. 09. 2002 року. Скоїв злочин 22. 12. 2003 року. Даних про звільнення його від покарання ні КВІ ні судом немає. Матеріали щодо відбування ним іспитового строку не збереглись. Таким чином, висновки державного обвинувачення щодо того, що підсудний вчинив злочин в період іспитового строку є обґрунтованими. Підсудний характеризується позитивно, працює, має фактичні шлюбні відносини, та постійну роботу протягом тривалого часу. Злочин вчинив неповнолітнім. До кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався. Таким чином, з часу вчинення злочину минув тривалий термін, протягом якого підсудний довів, що він став на шлях виправлення. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним реальне відбування покарання, а тому, на підставі ст. 75 КК, слід звільнити засудженого від відбування покарання з іспитовим строком повторно, з накладенням обмежень, передбачених ст. 76 КК, повторно.

Питання про речові докази по справі вирішені вироками Олександрійського міськрайонного суду від 14. 08. 2008 року, 19. 10. 2009 року, та 19. 05. 2005 року.

Питання про цивільний позов вирішено вироком Олександрійського міськрайонного суду від 19. 10. 2009 року.

Керуючись ст. ст. 321 324 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1, визнати винним за ст. 185 ч. 3 КК, та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК, до призначеного покарання ОСОБА_1 слід частково приєднати покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду від 30.09.2002 року, та остаточно визначити покарання 3 (три) роки і 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання на іспитовий строк в 2 ( два ) роки, зобов,язавши його протягом цього строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально виконавчої системи, повідомляти вказані органи про зміну своїх місць проживання, роботи, навчання, періодично являтися до вказаних органів на реєстрацію.

Запобіжний захід ОСОБА_1 тримання під вартою, - змінити на підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу, випустивши його з-під варти із залу суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб, з часу його проголошення, через Олександрійський міськрайонний суд.

Головуючий: