печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.05.2015 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000061 від 26.03.2015, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бурилове Кривоозерського району Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта базова вища, одруженого, маючого неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідент. номер НОМЕР_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Згідно висунутого обвинувачення, ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на посаді інструктора з водіння (заправника) складу пального та мастильних матеріалів у військовому званні старшого сержанта, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до частини та виконувати обов`язки військової служби, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХIV від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-ХIV від 24.03.1999, та умов укладеного контракту про проходження військової служби, у визначений час 16.03.2015 о 08 год.45 хв. до військової частини НОМЕР_1 умисно без поважних причин та без дозволу командування не з`явився, а залишився за місцем фактичного проживання у м. Києві, поки 20.04.2015, тобто більш ніж через місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Київського гарнізону, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю більше одного місяця, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

«29» квітня 2015 року між старшим прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину та погодився з правовою оцінкою його дій за ч. 4 ст. 407 КК України. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести за вчинений злочин, а саме із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді арешту на гауптвахті строком на 3 (три) місяці.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор та захисник, кожний окремо, в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за фактичних обставин, як вони викладені в обвинувальному акті.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження під час підготовчого судового засідання.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого в даному випадку потерпілих немає.

Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67,69 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від «29» квітня 2015 року між старшим прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та із застосуванням вимог 69 КК України призначити покарання у виді арешту на гауптвахті строком на 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1