АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/588/13 Справа № 185/3942/13-к Головуючий у 1 й інстанції - Самоткан Наталія Григорівна Доповідач - Чернусь К.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2013 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді Чернусь К.П.

суддів: Зайцева В.В., Ферафонтова В.Ю.,

за участю секретаря Кудлач Ю.В.

за участю прокурора Заворотньої О.В.

обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника адвоката Шевченко З.Г.

потерпілої ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6та ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0000002 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Шевченко З.Г. на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2013 року щодо ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2013 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який мешкає

за адресою: АДРЕСА_1,

раніше не судимого;

засуджено за ст. 286 ч. 3 КК України до позбавлення волі у виді 8 (восьми) років без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у сумі 707 885 гривень 89 копійок та компенсацію моральної шкоди 500 000 гривень. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 компенсацію моральної шкоди 75 000 гривень.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 компенсацію моральної шкоди 59 000 гривень. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати процесуальні витрати по справі у сумі 4064 гривні.

Вирішена доля речових доказів.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні наступного кримінального правопорушення:

17 листопада 2012 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_8, не маючи водійського посвідчення, досвіду для керування транспортними засобами, керував технічно справним автомобілем «Маzda 626» Д/З НОМЕР_2. Вказаний автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_2 зі швидкістю 70 км/год., рухався по лівій смузі 259 - го кілометру автодороги «Знам'янка - Луганськ - Ізварино» у Павлоградському районі Дніпропетровської області від міста Павлограда в напрямку масті Дніпропетровська. В ході руху ОСОБА_2 проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь - яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного для інших учасників руху, внаслідок чого на 259 км зазначеної автодороги безпричинно змінив вліво напрямок руху та виїхав на смуги, призначені для руху у зустрічному напрямку, де на лівій смузі допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9, який рухався у зустрічному напрямку зі швидкістю приблизно 90 - 100 км/год.

Внаслідок зіткнення водій автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_9 і пасажир його автомобіля - малолітня ОСОБА_10 були смертельно травмовані. Своїми діями водій ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 1.1 Правил дорожнього руху України, невиконання яких призвело до даної дорожньо - транспортної пригоди. А вищевказані порушення знаходяться в причинному зв'язку з настанням події даної дорожньо - транспортної пригоди та з наслідками, що настали.

На вирок суду подані апеляційні скарги, в яких:

-захисник обвинуваченого ОСОБА_2 - адвокат Шевченко З.Г. просить вирок щодо ОСОБА_2 змінити, призначивши йому більш м'яку міру покарання, а в частині задоволення заявлених потерпілими позовних вимог - задовольнити їх в рамках реальних матеріальних можливостей обвинуваченого, а також у відповідності з існуючою судовою практикою по таким видам злочинів і у відповідності до норм цивільно - правових відношень. Посилається на те, що суд належним чином не дав оцінки поведінці ОСОБА_11 в ході досудового та судового слідства, який в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, щиро покаявся у вчиненому, с моменту вчинення до постановлення вироку самостійно намагався компенсувати потерпілим спричинену шкоду, шляхом виплати різних сум грошей, однак потерпілі на контакт з ОСОБА_2 не йшли, постійно змінювали розмір компенсації та відмовлялися від її отримання. ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, частково компенсував потерпілим матеріальну та моральну шкоду, має тяжкий стан здоров'я, суд доставив його в судове засідання з післяопераційної палати, не давши можливості закінчити післяопераційне лікування. Вирок в частині задоволення позовних вимог потерпілих необґрунтований, так як жодна із стягнених сум не знайшла правового підтвердження та не підтверджується матеріалами кримінальної справи;

-обвинувачений ОСОБА_2 просить вирок суду щодо нього змінити та пом'якшити призначене йому покарання, посилаючись на те, що він щиро кається у вчиненому, виріс у трудовій сім'ї, позитивно характеризується, хорошо навчався та мріяв поступити в авіаційну академію, однак в результаті непередбачуваної трагедії, став винуватцем ДТП, в якому загинули люди. Вважає,що ця прикра випадковість зруйнувала життя багатьох, він вибачається перед рідними потерпілих та сподівається на гуманне ставлення до нього, щоб він мав можливість вивчитись, зайняти достойне місце в суспільстві, заробити чесною працею гроші та погасити позови.

В запереченнях на апеляційні скарги:

-потерпіла ОСОБА_4 вважає необґрунтованими всі доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника Шевченко З.Г., посилаючись на те, що ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ПДР України і не мав ніяких перешкод для виконання ПДР України, а в судовому засіданні навіть змінив показання, що на її думку взагалі свідчить про відсутність каяття. Вважає безпідставним і посилання на намагання добровільно відшкодувати спричинену шкоду та на тяжкий стан здоров'я ОСОБА_2, оскільки вона вперше зустрілася з ОСОБА_2 в попередньому судовому розгляді, який ніяких пропозицій про відшкодування шкоди не робив, в судовому засіданні всі потерпілі висловили згоду на часткове відшкодування шкоди, однак в наступне судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, фактично шкода була компенсована лише потерпілій ОСОБА_6 в сумі 18 000 гривень. Безпідставними вважає і посилання апеляційної скарги захисника на тяжкий стан здоров'я ОСОБА_2 Посилається і на те, що ОСОБА_2 в повному обсязі визнав цивільний позов, та погодився з захисником не досліджувати докази по справі. Крім того, всі її матеріальні вимоги є обґрунтованими та основані на конкретних нормах ЦК України і підтверджені доказами. Виходячи з наведеного, просить відхилити апеляційну скаргу захисника - адвоката Шевченко З.Г.;

-потерпіла ОСОБА_4 вважає необґрунтованими всі доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_2, посилаючись на те, що при призначенні покарання суд врахував всі обставини справи, посилаючись на те, що посилання на трагічну випадковість безпідставна, оскільки він не мав водійського посвідченні, не знав ПДР України, виїхав на трасу, де свідомо поставив під загрозу життя багатьох людей, які перебували в салоні автомобіля під його керуванням так і життя її чоловіка та дітей. Вважає, що немає підстав вірити в щире каяття ОСОБА_2, оскільки після ДТП він продовжував вести попередній спосіб життя і навіть порушував правила домашнього арешту, змінював показання та після згоди потерпілих частково отримати від нього компенсацію за спричинену шкоду, взагалі не з'явився в наступне судове засідання. Посилається і на те, що можна було б простити ОСОБА_2, але лише у випадку, якби дана трагедія дійсно була випадковістю, а не наслідком ігнорування ним закону, яке проявилось навіть в судовому засіданні, без наявності життєвої необхідності та не маючи водійського посвідчення сів за кермо. Виходячи з наведеного, просить відхилити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 про пом'якшення міри покарання;

-представник потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_12 вважає необгрунтованою апеляційну скаргу ОСОБА_2 про пом'якшення призначеного йому покарання, посилаючись на те, що злочин, вчинений ОСОБА_2, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, внаслідок нього загинуло дві особи, одна з яких є малолітньою. Що стосується цивільних позовів, то сам ОСОБА_2 визнав цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в повному обсязі, тому вважає відкритим питання в розходженні позиції обвинуваченого за захисника в цій частині апеляційних вимог.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_2, який підтримав свою та захисника апеляційні скарги та просив пом'якшити призначене йому покарання, посилаючись на те, що щиро кається у вчиненому, яке є прикрою трагедією, оскільки він мав навички керування транспортними засобами, просить вибачення у потерпілих, бажає вивчитись, працевлаштуватись та погашати спричинену потерпілим шкоду; захисника обвинуваченого - адвоката Шевченко З.Г., яка підтримала апеляційні скарги в інтересах ОСОБА_2 та просила значно пом'якшити призначене йому покарання, посилаючись на його молодий вік, позитивні характеристики, визнання вини і щире каяття, тяжкий стан здоров'я внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а також просила змінити вирок у частині задоволення цивільних позовів та зменшення сум матеріальної та моральної шкоди, стягнутих з ОСОБА_2 на користь потерпілих виходячи з положень чинного цивільного судочинства та судової практики по даній категорії справ; потерпілу ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили залишити вирок щодо ОСОБА_2 без змін, посилаючись на відповідність призначеного йому покарання вимогам закону та тяжкості вчиненого і його наслідків; потерпілу ОСОБА_13, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, вваживши обґрунтованим вирок суду; потерпілого ОСОБА_7, який заперечував проти апеляційних скарг в частині призначеного ОСОБА_2 покарання та просив залишити без зміни вирок суду першої інстанції; думку прокурора Заворотньої О.В. про залишення апеляційних скарг - без задоволення, а вироку суду - без змін; вивчивши матеріли кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_2 - задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга його захисника - адвоката Шевченко З.Г. підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення колегією суддів не перевірялись, оскільки судовий розгляд проводився відповідно до положень ст. 349 ч. 3 КПК України без дослідження доказів виходячи з того, що всі учасники кримінального провадження погодились на такий судовий розгляд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 відповідно до встановлених судом обставин правильно кваліфіковані за ст. 286 ч. 3 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до ст. 412 КПК України є підставою для скасування вироку суду колегією суддів при вивченні кримінального провадження не встановлено.

Що стосується міри покарання, призначеної обвинуваченому ОСОБА_2 судом першої інстанції, то як убачається з вироку суду, суд при призначенні покарання враховував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого: раніше не судимого, який за місцем проживання характеризується позитивно, частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілим.

Враховував суд і обставини, що пом'якшують покарання ОСОБА_2, до яких згідно ст. 66 КК України відніс: повне визнання вини та щире каяття, а також відсутність обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

Виходячи з усіх обставин справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_2 повинно бути призначено у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки такого права ОСОБА_2 не мав, бо посвідчення водія йому не видавалось.

Обрана обвинуваченому ОСОБА_2 міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідною і достатньою для його виправлення і для запобігання вчинення нових злочинів.

Всі наявні обставини, що пом'якшують покарання ОСОБА_2 були враховані судом першої інстанції.

Та обставина, що у ОСОБА_2 в результаті ДТП була травмована ліва нога не є підставою для пом'якшення призначеного йому судом першої інстанції покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_2 керував транспортним засобом не маючи водійського посвідчення, без наявності будь - яких перешкод технічного характеру та в простій дорожній ситуації виїхав на зустрічну полосу, пересікши розподільчу смугу та допустив зіткнення з рухавшимся назустріч автомобілем, в результаті чого, водій ОСОБА_9 та його малолітня донька ОСОБА_10 загинули на місці події.

Виходячи з викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарги обвинуваченого та його захисника про пом'якшення покарання, призначеного ОСОБА_2 судом першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника Шевченко З.Г. про необґрунтоване задоволення цивільних позовів потерпілих, то вони є частково обґрунтованими.

Захисник Шевченко З.Г. оспорюючи всі суми стягнені з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь потерпілих конкретних підстав для зміни вироку в частині задоволення цивільних позовів не навела, а лише послалась на те, що жодна із стягнених сум не знайшла правового підтвердження та не підтверджується матеріалами кримінальної справи.

З такими доводами захисника Шевченко З.Г. колегія суддів не погоджується.

Як убачається з досліджених в засіданні апеляційного суду документів, підтверджуються письмовими доказами суми матеріальної шкоди, що стосується вартості автомобіля «Daewoo Lanos» що належав ОСОБА_9 в сумі 45 433 гривні 81 копійка вартості автомобіля на час ДТП, оскільки він не підлягає відновленню, сума оплати послуг авто товарознавчого дослідження - 1 500 гривень, витрати на ритуальні послуги - 17 826 гривень 8 копійок та витрати на поминальні обіди - 4 800 гривень.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що зазначені суми судом стягнуті відповідно до вимог ст. ст. 1166 - 1168, 1187, 1201 ЦК України.

Обгрунтованими вважає колегія суддів і суми, стягнуті з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь потерпілих в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з обставин кримінального провадження, колегія суддів вважає що, розмір стягнень в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілим ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідає принципу виваженості і розумності, та тим моральним стражданням, які перенесла потерпіла ОСОБА_4, яка одночасно втратила чоловіка -ОСОБА_9 та малолітню доньку - ОСОБА_10, і залишилась з неповнолітнім сином ОСОБА_14, який також постраждав в результаті ДТП і фізично, і психологічно; та потерпілі ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які втратили єдиного сина, який був їх єдиною опорою та помічником та загинув з донькою по дорозі до потерпілих.

Що ж стосується одноразового стягнення з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування шкоди в зв'язку з втратою годувальника малолітнім ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3 року суми 638 326 гривень то, колегія суддів приходить до висновку, що задоволення цивільного позову в цій частині не в повній мірі відповідає вимогам ст. 1200 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 1200 ЦК України у зв'язку із смертю ОСОБА_9 право на відшкодування шкоди має його син - ОСОБА_9 ОСОБА_14, який, відповідно наданих суду документів, перебував на його утриманні станом на 18 листопада 2012 року. Зазначена шкода підлягає відшкодуванню до досягнення ОСОБА_14 18 років у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатної особи ( ОСОБА_4).

Разом з тим, суд невірно виходив з визначення як суми щомісячного доходу ОСОБА_9, беручи доходи ОСОБА_9 за декілька попередніх років, так і одноразового стягнення належної до відшкодування суми шкоди на користь ОСОБА_4 в зв'язку з втратою ОСОБА_9 ОСОБА_14 годувальника за весь період починаючи з дня настання права на відшкодування шкоди до виповнення ОСОБА_15 18 років.

Визначаючи суму, яка щомісячно підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 у зв'язку з втратою ОСОБА_15 годувальника, колегія суддів виходить з наступних розрахунків: 69 894 гривні : 10 місяців : на 3 особи = 2 329 гривень 80 копійок.

Виходячи з положень ст. 1198 ЦК України, яка допускає можливість стягнення одноразово суми шкоди за строк не більше 3 років, та виходячи з обставин справи і необхідності проведення реабілітації малолітнього ОСОБА_15 ОСОБА_14, який в результаті ДТП отримав і тілесні ушкодження і тяжку психологічну травму, колегія суддів вважає необхідним стягнути одноразово суму за три роки, що становитиме 139 788 гривень, а в подальшому стягнення проводити щомісячно до досягнення ОСОБА_15 18 років по 2329 гривень 80 копійок.

У зв'язку з викладеним вирок в частині стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_4 у зв'язку з втратою годувальника неповнолітнім ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 та загальної суми матеріальної шкоди підлягає зміні, а апеляційна скарга захисника Шевченко З.Г. - частковому задоволенню

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1, п. 2, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката Шевченко З.Г. - задовольнити частково.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2013 року щодо ОСОБА_2 змінити в частині задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди у зв'язку з втратою годувальника неповнолітнього ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3 року:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у зв'язку з втратою неповнолітньою дитиною ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3 годувальника одноразово за три роки, починаючи з 18 листопада 2012 року по 18 грудня 2015 року 139 788 гривень, а починаючи з 18 грудня 2015 року стягнення проводити щомісячно в сумі 2329 гривень 80 копійок до досягнення ОСОБА_15 18 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

У зв'язку з наведеним зменшити загальну суму матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 з 707 885 гривень 89 копійок до 209 347 гривень 89 копійок.

В решті вирок щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня проголошення та може бути оскарженню в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а обвинуваченим ОСОБА_2 в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді: