Справа № 11-630/2007
рік Головуючий у 1-й інстанції: Персонова І.Г.
190 ч.2 КК України Доповідач апеляційної інстанції: Губа О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2007
року колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого:
Ржепецького О.П.

суддів:
Гребенюк В.І., Губи О.О.

за участю
прокурора: Багірової В.А.

потерпілих:
ОСОБА_2, ОСОБА_3

засудженої:
ОСОБА_1

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві кримінальну

справу за
апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок
Миколаївського

районного суду Миколаївської області від
27 червня 2007 року,
яким

засуджено:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженку м. Серпухова Московської
області, Росія, громадянку України, з вищою освітою, не одруженої,
не працюючої, без визначеного
місця проживання, раніше судимої:

1)
08.04.2003 року Жовтневим районним судом м. Луганська за ч. 2, ч.3
ст. 190 КК України до 3 років позбавлення
волі, звільнена на підставі ст. 75
КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки;

2)
28.11.2006 року Ленінським районним судом м. Луганська за ч. 2 ст.
190 КК України, 71 КК України до
3 років 1 місяця позбавлення волі,

- за ч. 2 ст.
190 КК України до 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.
4 ст.
70 КК України за сукупністю злочинів назначено ОСОБА_1 З роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71
КК України сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_1 частково приєднано невідбуте покарання за

вироком
Ленінського районного суду м. Луганська
від 28.11.2006 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі
строком на 4 роки.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 спричинену шкоду на
користь потерпілих: ОСОБА_2 - 5000 грн.; ОСОБА_3 - 750 грн.; ОСОБА_4 - 2700
грн.; ОСОБА_5 - 1800 грн.; ОСОБА_6 - 2000 грн.,
ОСОБА_7 - 2000 грн. ОСОБА_8 - 2000 грн.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнано винною та
засуджено за шахрайство за наступних обставин.

3 грудня
2005 року по березень 2006 року в с
Стара Богдановка Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_1 з метою умисного незаконного заволодшня чужим
майном під приводом придбання електропобутових товарів, одягу,
зерна пшениці шляхом обману заволоділа належними ОСОБА_2 грошима у сумі
5000 грн., спричинив потерпілій
матеріальну шкоду.

У лютому
2006 року в с Стара
Богдановка Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_1 з метою умисного незаконного заволодіння
чужим майном під приводом придбання зерна пшениці шляхом обману заволоділа
належними потерпілій ОСОБА_3 грошима у сумі 750 грн.. спричинив їй матеріальну
шкоду.

Також у
лютому 2006 року в с. Стара Богдановка
Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_1 з метою умисного незаконного заволодшня чужим
майном під приводом придбання зерна пшениці шляхом обману заволоділа належними
потерпілому ОСОБА_4 грошима у сумі 2700 грн.. спричинив йому матеріальну шкоду.

5
березня 2006 року ОСОБА_1 з метою
умисного незаконного заволодіння чужим майном,
знаходячись в будинку АДРЕСА_1,
під приводом забезпечення доставки зерна з м. Києва до м.
Миколаєва шляхом обману заволоділа належними потерпілій ОСОБА_5 грошима
у сумі 1800 грн., спричинив їй
матеріальну шкоду.

В період часу з
2 по 5 квітня 2006 року ОСОБА_1 з метою
умисного незаконного заволодіння чужим майном,
знаходячись в м. Миколаєві, під приводом оформлення закордонних
документів шляхом обману заволоділа належними потерпілому ОСОБА_6 грошима у
сумі 2000 грн., спричинив йому
матеріальну шкоду.

В той же самий період часу
ОСОБА_1 з метою умисного незаконного
заволодіння чужим майном в
с. Стара Богдановка Миколаївського району Миколаївської
області під приводом оформлення
закордонних документів шляхом обману заволоділа належними потерпілому ОСОБА_8
грошима у сумі 2000 грн. спричинив йому матеріальну шкоду.

В період
часу з 5 по 6 квітня 2006 року в м.
Миколаєві ОСОБА_1 з метою
незаконного заволодіння чужим майном під приводом оформлення закордонних
документів шляхом обману заволоділа належними потерпілій ОСОБА_7 грошима у сумі
2000 грн., чим спричинила їй матеріальну
шкоду.

В
апеляції засуджена ОСОБА_1 , посилаючись
на суворість призначеного покарання,
просить вирок суду змінити,
пом'якшити покарання з застосуванням
ст. 69 КК України.
Посилається, що суд не прийняв до уваги
пом'якшуючи покарання обставини: визнання вини та її щире каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких
сімейних обставин, позитивні
характеристики, а також те, що має на утриманні малолітнього сина, 17.03.2000 року народження, та стан його здоров'я. Крім того просить
врахувати, що вчинила злочин середньої
тяжкості. На думку апелянта. їй неправильно було призначено покарання на
підставі ст. ст.
70 ч. 4, 71 КК України у зв'язку
з тим, що їй необгрунтовано було
відмовлено в районному суді м. Луганська
в клопотанні про об'єднання справ, які
на той момент знаходилися в провадженні судів м. Луганська і в Миколаївському районі
Миколаївської області.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженої
ОСОБА_1 , яка підтримала апеляцію і просила
пом'якшити їй покарання, пояснення
потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_3 відносно апеляції засудженої, думку прокурора Багірової В.А. про залишення
вироку суду без зміни, перевіривши
матеріали кримінальної справи,
обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що
апеляція засудженої підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Висновок
суду про вчинення ОСОБА_1 шахрайства за
зазначених у вироку обставинах та кваліфікація дій за ст.
190 ч. 2 КК України підтверджується сукупністю зібраних у справі та
досліджених судом, що в апеляції
засудженою не оспорюється.

Дії
ОСОБА_1 правильно кваліфіковані судом за
ч. 2 ст.
190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

Покарання
засудженій ОСОБА_1 призначено відповідно
до вимог ст. 65 ЮС України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого
злочину, даних про особу
засудженої, яка характеризується
позитивно, обставин, які

пом'якшують
покарання: щире каяття, визнання вини.
Крім того, судом враховано, що ОСОБА_1
має судимість за аналогічний злочин.

На
підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про призначення покарання,
пов'язаного з позбавленням волі,
яке є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1

Але при
цьому суд припустився неточних формулювань в резолютивній частині вироку з
приводу принципу та порядку призначених покарань, як за сукупністю злочинів, так і за сукупністю вироків.

Відповідно
до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.11.2003 року
"Про практику призначення судами кримінального покарання" у
разі, коли після постановления вироку у справі
встановлено, що засуджений винен ще в
кількох злочинах, які вчинені після постановления першого вироку
на протязі іспитового строку до постановления
другого вироку, покарання за
останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70
ч. 4 КК України, так і ст. 71
КК України: спочатку призначається покарання за вчинення останнього
злочину, потім за правилами ч. 4 ст. 70
КК України за сукупністю епізодів, а
остаточно за сукупністю вироків.

Із
матеріалів справи вбачається, що вироком
Жовтневого районного суду м Луганська ОСОБА_1
засуджена за ст. 190 ч. 2 та ч.3 КК України до 3 років
позбавлення волі зі звільненням на підставі
ст. 75 КК України від відбуття
покарання з випробуванням, з іспитовим
строком 2 роки. На протязі іспитового строку за зазначеним вироком ОСОБА_1 вчинила нові злочини і вироком Ленінського
районного суду м. Луганська була знову
засуджена за ст. 190 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення
волі, а на підставі ст. 71
КК України до призначеного покарання було частково приєднано покарання за
вироком від 08.04.2003 року і остаточно їй призначено 3 роки 1 місяць
позбавлення волі.

За даним
вироком ОСОБА_1 була також засуджена за
ряд злочинів, вчинених на протязі з
грудня 2005 року по квітень 2006 року, і
за ст.
190 ч. 2 КК України їй призначено покарання у виді позбавлення волі
строком на 3 роки.

Потім суд першої
інстанції правильно застосував принципи призначення покарання за ч. 4 ст. 70
КК України, а саме принцип часткового
складання призначених покарань, але не
вказав за якими саме епізодами призначає покарання.

Що
стосується призначення покарання за
ст. 71 КК України, то принципи призначення за цією статтею судом
першої інстанції також не порушені. Але необхідно було при призначенні
покарання за ст. 71 КК України враховувати покарання призначене
за сукупністю злочинів за даним вироком і за вироком суду від 08.04.2003 року.
Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції помилково призначив покарання за правилами ст. 71
КК України, врахувавши покарання
призначене за вироком суду від 28.11.2006 року.

За таких
обставин колегія суддів підстав для пом'якшення ОСОБА_1 покарання не вбачає.

Що
стосується твердження ОСОБА_1 про
те, що вона вчинила злочин внаслідок
збігу тяжких сімейних обставин та через стан здоров'я своєї дитини, то ці обставини колегія суддів не може
прийняти до уваги, оскільки такі дані по
справі відсутні.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженої ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Вирок
Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 червня 2007 року
відносно ОСОБА_1 уточнити.

Вважати
ОСОБА_1 засудженою за ст. 190 ч. 2 КК України за епізодами з грудня
2005 року по квітень 2006 року на 3 роки позбавлення волі.

На
підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за
епізодами з грудня 2005 року по квітень 2006 року, за які ОСОБА_1 засуджено зазначеним вироком, та за епізодами з квітня по серпень 2003
року, за які вона засуджена вироком
Ленінського районного суду м. Луганська, шляхом часткового складання призначених
покарань визначити ОСОБА_1 покарання 3
роки 6 місяців.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточне
покарання вважати призначеним шляхом часткового приєднання призначених покарань
за даним вироком та вироком Жовтневого районного суду м. Луганська від 08.04.2003 року у виді
позбавлення волі строком на 4 роки.

В решті
зазначений вирок залишити без змін.