08.12.2014
Справа № 469/1424/14-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08грудня 2014 року Березанський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді- ОСОБА_1
при секретарі- ОСОБА_2
прокурора- ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка Березанського району Миколаївської області, громадянина України, освіта неповна середня, перебуваючого в цивільному шлюбі, не працюючого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого, ч.1 ст.187 КК України,
в с т а н о в и в :
29.09.2014 року, приблизно об 11:00 год. ОСОБА_4 виїхав з смт. Березанка, Миколаївської області на автомобілі марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні його батька ОСОБА_8 . Рухаючись по автомобільній дорозі Е-58 М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», а саме: проїжджаючи поворот до с. Рибаківка Березанського району Миколаївської області, останній помітив на узбіччі дороги до вищевказаного населеного пункту двох жінок. Помітивши вказаних жінок ОСОБА_4 вирішив звернути в бік с. Рибаківка та підвезти їх, тим самим заробити собі грошей.
Зупинившись біля жінок, одна з них попросила підвезти її до с. Тузли, а інша до с. Рибаківка Березанського району Миколаївської області. Висадивши першу пасажирку в с. Тузли (вказана особа в ході проведення досудового розслідування та судового розгляду не встановлена), ОСОБА_4 разом з іншою пасажиркою ОСОБА_6 поїхали в напрямку до с. Рибаківка.
Під час руху до вищевказаного населеного пункту по автомобільній дорозі Т-1515, а саме: не доїжджаючи до нього приблизно 1 км., у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, після чого останній зупинив автомобіль та, вийшовши з салону, відчинив багажник і дістав звідти викрутку.
Продовжуючи свій злочиний умисел направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 відчинив двері машини та, тримаючи викрутку у правій руці погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , що виражалось у демонстрації викрутки, погрози застосування вищевказаної викрутки, та хапанні за одяг останньої, відкрито заволодів належними їй речами, а саме: двома золотими сережками загальною вагою 2г., золотою каблучкою вагою 2г., та грошима в сумі 50 грн.
З місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, розпорядившись викраденим майном, як своєю власністю, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 992,48 грн.
Зазначені обставини підтверджуються наступними доказами.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 всі обставини інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, викладені в обвинувальному акті, визнав повністю. Пояснив суду, що 29.09.2014 року, приблизно об 11:00 год. він, рухаючись по автомобільній дорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», керував автомобілем марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні його батька ОСОБА_8 . Доїхавши до повороту, що веде до с. Рибаківка Березанського району Миколаївської області, він помітив на узбіччі дороги двох жінок, і вирішив їх підвезти, щоб заробити грошей. Коли він зупинився біля них, одна з жінок попросила підвезти її до с. Тузли, а інша - до с. Рибаківка, на що він погодився. Першу жінку він довіз до с. Тузли, і там висадив, а з іншою пасажиркою, яка є потерпілою у даній справі, він поїхав в напрямку с. Рибаківка. Не доїжджаючи приблизно 1 км. до зазначеного населеного пункту, він зупинив автомобіль на узбіччі дороги, і вийшов з салону автомобіля. Підійшовши до багажника автомобіля, він відкрив його, і дістав викрутку.
Після цього, він, тримаючи викрутку у правій руці, відчинив водійські двері автомобіля, і наказав потерпілій вийти. Коли остання виконала його наказ, він взяв потерпілу за плече, і погрожуючи їй застосуванням насильства з використанням зазначеної викрутки, відкрито заволодів належними їй речами, а саме: двома золотими сережками загальною вагою 2г., золотою каблучкою вагою 2г., та грошима в сумі 50 грн.
Заволодівши зазначеними речами потерпілої, він наказав їй знову сісти в автомобіль, і коли вона виконала його наказ, він провіз її ще 400-500 метрів в напрямку с.Рибаківка, і наказавши їй вийти з автомобіля, залишив потерпілу на дорозі, а сам поїхав додому.
Фактичний розмір належного потерпілій майна, яким він відкрито заволодів, що зазначений в обвинувальному акті, обвинувачений не оспорює. У скоєному щиро розкаюється.
Оскільки обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, а також всі фактичні обставини вчинення злочину, за згоди всіх учасників судового провадження з запропонованим судом обсягом дослідження доказів, суд, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового провадження обставин, які ніким не оспорюються та переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши процесуальні наслідки такого порядку дослідження доказів, встановлені ч.3. ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
У зв`язку з цим, у відповідності з положеннями ч.3. ст.349 КПК України суд ухвалив, обсяг доказів, що підлягають дослідженню в судовому засіданні, обмежити допитом обвинуваченого, а також дослідженням письмових доказів, що підтверджують вартість майна, яким відкрито заволодів обвинувачений, протоколом слідчого експерименту, а також дослідженням письмових доказів, що містять характеризуючі дані про особу обвинуваченого.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що вона 29.09.2014 року їхала з м. Миколаїв додому в с. Рибаківка. Близько 11:00 год. вона знаходилася на повороті, з а/д «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» в с. Рибаківка, і разом з іншою незнайомою молодою жінкою, чекала попутного транспорту, яким можливо було б доїхати до дому. Через деякий час біля них зупинився автомобіль, яким керував обвинувачений, і вони попросили його їх підвезти. Її супутниця просила обвинуваченого підвезти її до с.Тузли, а вона попросила його підвезти її в с.Рибаківка, на що обвинувачений погодився.
Доїхавши до с. Тузли, обвинувачений молоду жінку висадив, а з нею поїхав далі в напрямку с. Рибаківка. Вже знаходячись на невеликій відстані перед с. Рибаківка, обвинувачений зупинив автомобіль і вийшов з салону. Вона не надала цій обставині особливого значення, так як вважала, що сталася якась несправність автомобіля, і тому, обвинувачений вийшов з автомобіля, щоб з`ясувати, у чому справа. Однак, через декілька хвилин обвинувачений відкрив водійські двері автомобіля, і наказав її вийти. В руках у нього була викрутка. Налякавшись, вона вимушена була підкоритися його вимогам, і вийшла з автомобіля на узбіччя дороги, де обвинувачений схопив її за плечі, і погрожуючи застосуванням насильства з використанням зазначеної викрутки, відкрито заволодів належними їй речами, а саме: двома золотими сережками загальною вагою 2г., золотою каблучкою вагою 2г., та грошима в сумі 50 грн.
Потім обвинувачений, налякавшись автомобіля, що проїхав поблизу, наказав їй знову сісти в автомобіль, і коли вона виконала його вимогу, провіз її ще метрів 400-500 в напрямку с.Рибаківка, і висадив з автомобіля. Після чого обвинувачений поїхав у невідомому напрямку, а вона залишилася сама стояти на дорозі. Через деякий час біля неї зупинився автомобіль її знайомого, який завіз її до дому, де вона розповіла своїм близьким, що з нею трапилося.
Дослідженою судом Довідкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 від 30.09.2014 року (а.с.78), згідно даних якої станом на 29.09.2014 року вартість одного грама золота, що був у використанні, складає 235,62 грн., підтверджується вартість викрадених золотих прикрас потерпілої.
З дослідженого судом Протоколу проведення слідчого експерименту від 30.09.2014 року з фото таблицями (а.с.89-98), вбачається, як обвинувачений детально на місцевості показує місце, де він зупинив автомобіль, і після чого відкрито заволодів майном потерпілої, погрожуючи їй викруткою.
Оцінюючи показання обвинуваченого та потерпілої, а також дослідженні судом письмові докази, суд вважає, що дані докази узгоджуються між собою та об`єктивно співпадають, а тому визнає їх достовірними, належними і допустимими, та такими, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм злочину.
На підставі викладеного, враховуючи також, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються, суд, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.187 КК України, як розбій, тобто, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Злочин є закінченим, вчиненим з прямим умислом і корисливим мотивом.
Призначаючи обвинуваченому покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення і попередження нових злочинів, суд у відповідності з положеннями ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів та особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується посередньо (а.с.106, 108), а за місцем колишньої роботи позитивно (а.с.110), в силу ст.89 КК України не судимий (а.с.103, 104-105), перебуває у цивільному шлюбі (а.с.108, 109), на «Д» обліку у лікаря невропатолога, нарколога та психіатра не перебуває (а.с.112, 115, 116). Згідно Висновку судово-психіатричного експерта №518 від 07.11.2014 року (а.с.118-124), складеного за наслідками судово-психіатричної експертизи, в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, а також може усвідомлювати свої дії і керувати ними на даний час (а.с.124).
Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Відповідно до викладеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.187 КК України, у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, і вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
До початку судового розгляду у даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 гривень (а.с.7).
Обґрунтовуючи свої вимоги, потерпіла зазначає, що діями обвинуваченого їй завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що вона перенесла досить серйозний нервовий зрив, і не могла їсти та спати на протязі декількох неділь. Також у неї підвищився тиск та погіршилось самопочуття. Крім того, вона втратила можливість вільно користуватися на протязі майже двох місяців належними їй коштовними виробами.
Вирішуючи питання чи підлягає задоволенню зазначений цивільний позов, суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Таким чином, оскільки судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено протиправні дії (злочин) стосовно потерпілої ОСОБА_6 , за скоєння яких передбачено кримінальну відповідальність згідно ч.1 ст.187 КК України, суд вважає, що для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди наявні правові підстави.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (п.9) визначає її розмір залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Враховуючи душевні та психічні страждання, яких зазнала потерпіла у даному кримінальному провадженні, позицію обвинуваченого, який визнає пред`явлений до нього цивільний позов у повному обсязі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 щодо стягнення з ОСОБА_4 5000 гривень моральної шкоди підлягають задоволенню у повному розмірі.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі п.п.4, 5 ч.9 ст.100 КПК України речові докази по справі:
- гроші в сумі 10 грн. купюрами номіналом по 5 грн. кожна серії МЗ 5653755, НВ 3624186, каблучка з металу жовтого кольору, дві сережки з металу жовтого кольору, які знаходяться в пакеті №1, долученому до матеріалів справи в ході судового розгляду (а.с.79, 80) після вступу вироку в законну силу, повернути законному володільцю ОСОБА_6 згідно п.5. ч.9 ст.100 КПК України;
- викрутка та відбитки пальців, обвинуваченого ОСОБА_4 , які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Березанського РВ УМВС України в Миколаївській області (а.с.81, 83) після вступу вироку в законну силу підлягають знищенню згідно п.4, ч.9 ст.100 КПК України;
- легковий автомобіль марки ВАЗ 2101 д. н. НОМЕР_1 , технічний паспорт на вказаний автомобіль та страховий поліс (а.с.84), передані під зберігальну розписку ОСОБА_8 (а.с.85), після вступу вироку в законну силу, повернути законному володільцю ОСОБА_8 згідно п.5. ч.9 ст.100 КПК України;
- мобільний телефон марки «Flу» Imei - НОМЕР_2 , НОМЕР_3 в середині якого знаходяться сім-картки № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та картка пам`яті об`ємом 4 GB марки SP, які поміщені до полімерного пакету №1, що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Березанського РВ УМВС України в Миколаївській області ( а.с.83, 84, 85), після вступу вироку в законну силу, повернути обвинуваченому ОСОБА_4 , як законному володільцю;
- інші надані суду документи зберігати при справі.
Оскільки суд дійшов до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання на підставі ст.75 КК України, обраний стосовного ОСОБА_4 . Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 27.11.2014 року запобіжний захід у виді домашнього арешту (62-63), суд вважає за необхідне скасувати.
Витрати на здійснення експертиз відшкодуванню не підлягають на підставі ч.4 ст.123 КПК України, оскільки здійснення експертиз входить до службових обов`язків експертів.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 392 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на три роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту проголошення вироку.
В строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк його перебування під вартою з моменту його затримання, а саме: з 29.09.2014 року (а.с.25) по 27.11.2014 року, включно (а.с.62).
Обраний стосовного ОСОБА_4 Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 27.11.2014 року запобіжний захід у виді домашнього арешту (а.с.62-63), скасувати.
На підставі п.4, 5 ч.9 ст.100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- гроші в сумі 10 грн. купюрами номіналом по 5 грн. кожна серії МЗ 5653755, НВ 3624186, каблучка з металу жовтого кольору, дві сережки з металу жовтого кольору, які знаходяться в пакеті №1, долученому до матеріалів справи в ході судового розгляду (а.с.79, 80) після вступу вироку в законну силу, повернути законному володільцю ОСОБА_6 згідно п.5. ч.9 ст.100 КПК України;
- викрутка та відбитки пальців, обвинуваченого ОСОБА_4 , які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Березанського РВ УМВС України в Миколаївській області (а.с.81, 83) після вступу вироку в законну силу, підлягають знищенню згідно п.4, ч.9 ст.100 КПК України;
- легковий автомобіль марки ВАЗ 2101 д. н. НОМЕР_1 , технічний паспорт на вказаний автомобіль та страховий поліс (а.с.84), передані під зберігальну розписку ОСОБА_8 (а.с.85) після вступу вироку в законну силу, вважати повернутими законному володільцю ОСОБА_8 згідно п.5. ч.9 ст.100 КПК України;
- мобільний телефон марки «Flу» Imei - НОМЕР_2 , НОМЕР_3 в середині якого знаходяться сім-картки № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та картка пам`яті об`ємом 4 GB марки SP, які поміщені до полімерного пакету №1, що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Березанського РВ УМВС України в Миколаївській області ( а.с.83, 84, 85), після вступу вироку в законну силу, повернути обвинуваченому ОСОБА_4 , як законному володільцю;
- інші надані суду документи зберігати при справі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення 5000 грн. моральної шкоди, задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5000 гривень моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: