УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці «21» серпня 2007р. колегія судців
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у
складі:

Головуючого Гончарука
Г.М.

Суддів Кифлюка В.Ф., Петлкжа В.І.

за
участю прокурора Сулятицького
І.С.

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засудженого
ОСОБА_1. та адвоката ОСОБА_2на вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 29 травня 2007 року,

яким
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин України, українець,
уродженець та мешканець АДРЕСА_1,
одружений, на утриманні одна
неповнолітня дитина, раніше судимий:
29.11.1995 року Садгірським районним судом м.
Чернівці за ст. 140 ч.2,
17, 140 ч.3, 187 ч.2,
42 КК України до 3-х років позбавлення волі; 28.05.2003 року Садгірським
районним судом м. Чернівці за ст.
185 ч.3 КК України до 3-х років позбавленні волі; 26.08.2005 року
Садгірським районним судом м. Чернівці
за ст.
309 ч.1, 71 КК України до 1 року
2-х місяців позбавлення волі,

засуджений
за ст. 186 ч.3 КК України та призначено
йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_1. залишено утримання під вартою.

Строк відбування
покарання ураховано з 10.11.2006 року.

Вирішено долю
речових доказів.

Згідно вироку
ОСОБА_1. визнаний винним та засуджений за те,
що 8 листопада 2006 року, біля 17
години 30 хвилин, перебуваючи в стані

Справа
№11-289/2007р. Головуючий
у І інстанції Байцар Л.В.

Категорія ст.
186ч.3 КК України Доповідач
Петлюк В.І.

2

алкогольного
сп'яніння, знаходячись в приміщенні
кухні будинку, що розташований в
господарстві по АДРЕСА_1 скориставшись
відсутністю свого рідного брата ОСОБА_3.,
підійшов до вхідних дверей, які
ведуть у приміщення кімнати,
розташованої у тому ж будинку, та
шляхом пошкодження цих дверей відчинив їх,
і проник у вказане приміщення,
звідки таємно викрав належні брату речі,
а саме: шкіряну куртку чорного кольору,
вартістю 700 грн.; золоту обручку,
вартістю 300грн.; срібний хрестик,
вартістю 50 грн.; гроші в сумі 70 грн.; пляшку вина марки
«Ізабелла», вартістю 15 грн., а всього викрав на загальну суму 1135 грн.
Далі після цього, засуджений виліз через
вікно з кімнати одягнутий у викрадену куртку та пляшкою вина у руці, і був застигнутой своєю матір'ю ОСОБА_4., яка почала його зупиняти та просити повернути
викрадені речі назад, однак він
ігноруючи прохання матері, зрозумівши, що його викрито, скрився з викраденим, розпорядившись ним на власний розсуд.

На
вказаний вирок, засудженим ОСОБА_1. була
подана апеляція, в якій він не оспорюючи
факт вчинення ним злочинних дій,
вважає, що районний суд не
правильно їх кваліфікував, та просить
перекваліфікувати його дії зі ст. 186 ч.3 КК України на ст.
185 ч.2 КК України та зменшити йому міру покарання.

Апеляційні
вимоги обґрунтовує тим, що судом не був
взятий до уваги той факт, що свідок
ОСОБА_4. не могла з упевненістю сказати чи бачила вона як він залишив місце
злочину, а тому вважає, що не був викритий у вчинені інкримінованого
йому злочину

Крім
цього посилається на те, що потерпілий
являється його рідним братом і неодноразово давав йому свої речі і на даний час
не має до нього ніяких претензій, також
він прописаний і проживає в будинку разом з братом, а тому вважає, що кімната з якої він вкрав речі є і його
кімнатою, а тому на думку засудженого
ніякого проникнення не було.

Аналогічні
питанні порушує в своїй апеляції адвокат ОСОБА_2 , який вважає вирок суду незаконним, у зв'язку із невідповідністю висновків суду
фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням судом кримінального
закону.

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_1. який
підтримав свою апеляцію, та його
інтересах апеляцію адвоката ОСОБА_2. ,
міркування прокурора, який
вважає, що вирок суду як законний слід
залишити без зміни а апеляції без задоволення,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія судців вважає, що апеляції підлягають частковому
задоволенню, а вирок зміні.

Змінюючи
вирок, колегія суддів перекваліфіковує
його дії зі ст. 186 ч.3 КК України на ст.
186 ч.2 КК України, оскільки
районний суд помилково кваліфікував дії засудженого, як «грабіж який поєднаний з проникненням в
житло».

Приходячи до
такого висновку колегія суддів виходить з наступного.

Суд у
вироку вказав, що ОСОБА_1. 8 листопада
2006 року біля 17 години 30 хвилин знаходячись в приміщенні кухні будинку, що розташований в

3

господарстві
по АДРЕСА_1 шляхом пошкодження вхідних
дверей проник до кімнати звідки викрав майна на суму 1135 гривень яке належить
його брату ОСОБА_3

Відповідно
до кримінального законодавства проникненням визнається таємне, відкрите чи з застосуванням насильства
вторгнення у житло.

З
показань засудженого ОСОБА_1., які
повністю узгоджуються з показаннями ОСОБА_3.,
ОСОБА_4., ОСОБА_5. вбачається, що будинковолодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 перебуває у
спільному користуванні, як потерпілого
так і засудженого ОСОБА_1.

Ці
обставини, колегія суддів вважає давали
районному суду достовірно ствердити, що
ОСОБА_1. за своєю волею, без отримання
на це дозволу інших осіб, мав право
користуватися всім жилим приміщенням.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що судом кваліфікуючи дії ОСОБА_1. помилково
визнано кваліфікуючу ознаку «грабіж поєднаний з проникненням в житло», яку слід виключити з пред'явленого йому
обвинувачення.

Твердження
ОСОБА_1., що його дії правильно слід
кваліфікувати за ст. 185 ч.2 КК України, колегія суддів вважає необгрунтованими і
непереконливими.

Відповідно
до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1992 року «Про
судову практику в справах про корисливі злочини проти приватної
власності», дії розпочаті як
крадіжка, але виявлені потерпілим чи
іншими особами і, незважаючи на це
продовженні винною особою з метою заволодіння майном або його утримання, належить кваліфікувати як грабіж.

Як
вбачається з матеріалів справи,
засуджений ОСОБА_1. під час досудового і судового слідства, що дійсно 08.11.2006 року біля 17 години 30
хвилин він розбивши скло вхідних дверей,
які в подальшому відчинив, з
метою вчинення крадіжки, зайшов у
приміщення де знаходяться речі його рідного брата ОСОБА_3. які він викрав, і в подальшому щоб не бути викритим, одягнувши братову куртку та взявши в руку
пляшку вина, відчинив вікно кімнати та
через неї переліз на подвір'я, далі
рухаючись біля туалету зустрів свою матір ОСОБА_4., яка вдарила його інвалідною паличкою, але він не зупиняючись з місця скоєння злочину
втік.

З
досліджених судом першої інстанції показів свідка ОСОБА_4., вбачається,
що 08.11.2006 біля 17 години 30 хвилин вона зайшла в будинок де проживає
її менший син ОСОБА_6, помітивши розбите
скло дверей в його кімнату, вийшла з
будинку та направившись в сторону туалету,
побачила як її син ОСОБА_1. перелізав через вікно кімнати її меншого
сина одягнутий у шкіряну куртку ОСОБА_3. із пляшкою вина в руці, будучи впевнена в тому, що він це викрав вдарила його інвалідною
паличкою, та гукнула на нього, щоб він повернув викрадені речі, але він не реагуючи втік.

Покази
свідка ОСОБА_4. підтверджуються показами свідка ОСОБА_5 її. з яких
вбачається, що 08.11.2006 року біля 17
години 40 хвилин він почув

4

жіночий
галас, почувши як на нього гукає сусідка
ОСОБА_4. прибіг на її господарство та зайшовши в будинок де проживає її
молодший син побачив, що на дверях розбита
скло а осколки валяються рядом на підлозі,
та в подальшому від неї дізнався,
що її середній син ОСОБА_1. викрав його речі.

Враховуючи
те, що вищевказані покази є послідовними
і узгоджуються між собою, районний суд
обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

А
тому, на думку колегії суддів, твердження засудженого про те, що він вчинив таємне викрадення чужого майна
і не був викритий під час скоєння злочину є непереконливими.

Таки
чином, дії засудженого ОСОБА_1.
правильно слід кваліфікувати за ст. 186 ч.2 КК України, оскільки він,
повторно, відкрито викрав чуже
майно.

Разом з
тим, колегія суддів вважає, що за таких обставин призначене покарання
ОСОБА_1. є явно несправедливим внаслідок його суворості.

Суд
прийшов до обґрунтованого висновку, що
ОСОБА_1. вчинив тяжкий злочин і його слід ізолювати від суспільства, але при цьому не у повній мірі врахував, що засуджений є рідним братом потерпілого, злочин вчинений при певному збігу
обставин, який заздалегідь не
готувався, і потерпілий до засудженого
не має претензій, а тому колегія суддів
вважає, що ці обставини у своїй
сукупності істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину та ступінь його
суспільної небезпеки, що дає всі
підстави при призначенні покарання ОСОБА_1. застосувати правила ст. 69
КК України.

З огляду
на наведене, керуючись ст.
ст. 365 - 367 КПК України колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької
області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
ОСОБА_1. та в його інтересах адвоката ОСОБА_2задовольнити частково.

Вирок
Садгірського районного суду м. Чернівців
від 29 травня 2007 року, щодо ОСОБА_1 -
змінити.

Перекваліфікувати
дії ОСОБА_1 зі ст. 186 ч.3 КК України на ст.
186 ч.2 КК України а призначити йому покарання за цим законом з
застосуванням ст. 69 КК України у вигляді двох років
позбавлення волі.

В іншій
частині вирок залишити без зміни.