Справа
№1-7 2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2007 року м.Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючої - судді Задорожної Л.І., з участю
прокурора Бондаренка А.А., захисників - ОСОБА_1, адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3, при
секретарі Паршегубі Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу
по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця с.Миколаївка
Петропавлівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, позапартійного, із неповною середньою
освітою, не одруженого, на утриманні 1 нл дитина, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1, такий, що не має судимості, у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця м.Гайворон Кіровоградської області, українця, громадянина
України, позапартійного, із середньою
освітою, не одруженого,
утриманців немає, працюючого різноробочим ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого
АДРЕСА_2, раніше судимого - 02.06.2006
року Гайворонський районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.286 КК
України до 4 років 6 міс. позбавлення волі з позбавленням права керувати ТЗ на
3 роки. На підставі ст.75 КК України
звільнений від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового
строку 2 роки з покладенням обов'язків на підставі плі. 1,2,3 ч.І ст.76 КК
України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вчинили незаконне заволодіння транспортним засобом за
попередньою змовою групою осіб, поєднане з
застосуванням погроз насильства, що не є небезпечним для здоров'я потерпілого.

Злочин скоєно
за таких обставин:

09.07.2006 року близько 6 год. ранку потерпілий ОСОБА_6 приїхав у бар
"Євробар" м.Гайворона випити кави. В барі він
познайомився з підсудним ОСОБА_4, який в той час із компанією там
відпочивав. ОСОБА_6 на пропозицію приєднався до їхньої компанії.

Згодом ОСОБА_6 погодився на
прохання ОСОБА_4 завезти додому його з дружиною своїм автомобілем AUDI-80 дн НОМЕР_1. Там вони продовжили спілкування з розпиванням спиртних
напоїв. В ході розмов ОСОБА_6 сказав, що в
його машині відламаний глушник, на що ОСОБА_4 запропонував звернутися до його знайомого авторемонтника ОСОБА_7, що
вони і зробили.

Відремонтувавши глушник автомобіля,
ОСОБА_4; ОСОБА_7 та ОСОБА_6 поїхали в с.Хащувате
Гайворонського району випити пива. Дорогою зустріли підсудного ОСОБА_5, якого взяли із собою.

В ході спілкування ОСОБА_6
повідомив, що він живе в м.Іллічівську Одеської області. Довідавшись про це, ОСОБА_4 почав казати, щоб ОСОБА_6 повіз їх у
м.Одесу на море. ОСОБА_6 відмовлявся, пояснюючи, що
він приїхав в с.Вікнина Гайворонського району на декілька днів до батьків та на
зустріч однокласників, яка має відбутися того дня. В цей час ОСОБА_6
зателефонували; після розмови він запросив

2

ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 поїхати з ним „на уху" до
ставка в с.Затишок Уманського району Черкаської області, де
відбувалась зустріч випускників школи - однокласників потерпілого ОСОБА_6, на що
всі погодились.

Близько 12 год. підсудний ОСОБА_4 за
попередньою змовою з ОСОБА_5, маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем AUDI-80 дн НОМЕР_1, що на праві
особистої власності належить потерпшому
ОСОБА_6, відкрито, скориставшись наявністю ключів в замку запалювання, шляхом вільного доступу, в присутності власника сів за
кермо автомобіля. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 сіли на заднє сидіння, а ОСОБА_6, остерігаючись за збереженість власного
автомобіля, сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля. Сідаючи в автомобіль,
ОСОБА_6 був налаштований повернутись в с.Вікнина,
доставивши пасажирів автомобіля до с.Хащевато, звідки вони могли б добратися
додому в м.Гайворон.

Знаходячись біля ставка, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 декілька разів відходили від компанії і про щось між собою розмовляли. Це в поєднанні з їхнім
устремлінням потрапити на море дало ОСОБА_6 підставу для підозри в намірах підсудних заволодіти його автомобілем. Через
що ОСОБА_6, також остерігаючись за власну безпеку,
домовився зі своїм товаришем ОСОБА_8, що той, відігнавши додому власний
автомобіль, - поїде
разом з ними.

Проїжджаючи повз домоволодіння
ОСОБА_8 в с.Вікнина, ОСОБА_4, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вимогу ОСОБА_6 зупинити автомобіль біля будинку
ОСОБА_8 не виконав.

Після цього ОСОБА_6, усвідомлюючи характер
вчинюваних підсудними дій та сприймаючи їх як злочинні, почав вимагати припинення протиправних дій та зупинення
автомобіля, у відповідь на що зі сторони ОСОБА_4 було вчинено погрозу
застосування насильства до потерпілого. Після чого, ОСОБА_6 остерігаючись застосування до нього такого насильства,
відчинивши двері, вискочив із автомобіля під час руху,
підвернувши при цьому ногу.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5, незаконно заволодівши автомобілем, продовжили рух в
м.Одесу, при цьому обоє усвідомлюючи, що вчинене
суперечить волі власника автомобіля ОСОБА_6

Дорогою ОСОБА_5 пересів за кермо, а ОСОБА_4 на переднє пасажирське
сидіння автомобіля. Рухаючись по Ленінградському шосе
м.Одеси вимогу працівників ДПС про зупинку ОСОБА_5 не виконав, а продовжив рух,
намагаючись втекти. Однак згодом їх шляхом переслідування було затримано, а автомобіль
вилучено працівниками ДПС УДАІ Одеської області.

Допитаний у судовому засіданні
ОСОБА_4 визнав себе винним в скоєнні незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_6 за вказаних обставин та дав
детальні, послідовні пояснення про обставини вчинення ним
злочину.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав в тому, що він керував автомобілем
ОСОБА_6 без доручення на право управління ТЗ і будучи позбавлений такого права
вироком суду на З роки; що по-суті являється
адміністративним проступком, строк на притягнення за який минув. По суті пред'явленого звинувачення ОСОБА_5 винним себе в скоєнні незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_6 за викладених обставин не визнав.
Розбіжність із своїми показами під час досудового слідства пояснив
застосуванням до нього насильства слідчим.

Винність підсудних у скоєнні
незаконного заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з застосуванням погроз насильства,
що не є небезпечним для здоров'я потерпілого, доведена зібраними та судом перевіреними між собою узгодженими доказами по
справі, показами допитаних судом потерпілого ОСОБА_6, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9
та показами підсудних.

Даючи оцінку доказам по справі, суд
вважає, що в судовому засіданні знайшла своє ствердження вина підсудних в
незаконному заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою ОСОБА_6 за
попередньою змовою між собою, поєднаному з
погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя або здоров'я
потерпілого, а їх дії кваліфікуються за ч.2 ст.289 КК України.

Суд розцінює доводи підсудного
ОСОБА_5 у частині застосування до нього фізичного насильства як спосіб захисту з метою уникнення повної відповідальності за
вчинене.

При призначенні покарання суд
враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу підсудних .та обставини,
що пом'якшують та обтяжують покарання.

Злочин,
інкримінуємий підсудним, є злочином тяжким.

Підсудні за місцем проживання характеризуються нейтрально, за місцем
роботи, ОСОБА_4 - останнім, -

позитивно.

3

ОСОБА_5 раніше судимий, на шлях виправлення
не став, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 групою осіб, обоє перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
скоїли злочин. Вказані обставини суд визнає такими, які обтяжують покарання
підсудних.

Обставинами, які пом'якшують покарання підсудного
ОСОБА_4 суд визнає добровільне відшкодування потерпілому заподіяного злочином збитку та
щире каяття.

Обставин, які пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_5 по справі не вбачається.

Покарання
повинно бути у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи викладені вище обставини, суд згідно
ст.75 КК України приходить до висновку, що виправлення та перевиховання
підсудного ОСОБА_4 можливе без відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

При призначенні покарання суд також враховує і
думку потерпілого ОСОБА_6, який просить суворо не карати
підсудних і при наявності можливості не позбавляти їх волі.

Позов про стягнення матеріальної та моральної
шкоди, заявлений по справі потерпілим, доведений і підлягає
задоволенню.

Згідно ч.З
ст.1187
ЦК України позовні суми підлягають стягненню з
підсудного ОСОБА_5

Суд,
керуючись ст.ст. 323, 324,343, 349 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним і призначити
покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.289 КК України у вигляді - 5 (п'яти) років
позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України
звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з
випробуванням і встановити іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі п.п.2,3,4 ч.І ст.76 КК
України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов'язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Обрану
відносно ОСОБА_4 міру запобіжного заходу -
утримання під вартою -
змінити на підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти із залу суду.

Визнати винними і призначити
покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України
у вигляді - 5 (п'яти)
років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового
приєднання невідбутої частини покарання за вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02.06.2006 року остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з
позбавленням на 3 роки права керувати
транспортними засобами.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити утримання під вартою.

Строк
відбуття покарання рахувати з 11.07.2006 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди 1500 грн. і на відшкодування моральної
шкоди 2000 грн., а всього стягнути
на користь потерпілого 3500
(три тисячі п'ятсот) грн.

Речові докази по справі - автомобіль, переданий на зберігання потерпілому, після
вступу вироку в законну силу залишити йому як власнику.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Кіровоградської
області через Гайворонський районний суд протягом 15 діб з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває
під вартою, - в той же строк з моменту
вручення йому копії вироку.

Суддя Задорожна