АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/5242/14-к Номер провадження 11-кп/786/148/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія-ч.1,4ст.358КК України-Н.Т.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника Полтавського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері на вирок Ленінського районного суду м.Полтави від 17 грудня 2014 року ,-

В с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого 11.09.2014 року Октябрським районним судом м.Полтави за ч.І ст.185 КК України до штрафу - 850 грн.

засуджено

за ч.І ст.358 КК України на 1 рік 1 місяць обмеження волі,

за ч.4 ст.358 КК України на 1 рік обмеження волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначено - 1 рік 1 місяць обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України його звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.2,3.4 ч.1ст.76 КК України.

Попередній вирок звернуто до самостійного виконання .

Вирішено питання речових доказів.

В апеляції прокурор не оспорюючи вини ОСОБА_7 , правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та просить скасувати його і постановити новий апеляційний вирок із призначенням покарання на підставі ст.71 КК України, залишивши попереднє покарання у розмірах визначених місцевим судом із застосуванням ст.75 КК України, а штраф виконувати самостійно.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.

Як визнав суд, ОСОБА_7 засуджений за те, що 15.11.2014 року, перебуваючи у корпусному парку по вул. Жовтневій м. Полтави, знайшов пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 , яке залишив собі з метою подальшої його підробки та використання для безкоштовного проїзду в приміських пасажирських поїздах.

17.11.2014 року ОСОБА_7 за місцем свого проживання підробив знайдене ним вказане пенсійне посвідчення, шляхом вклеювання у нього фотокартки із своїм зображенням, а у графі «рік народження» змінив цифру «4» на «8».

19.11.2014 року близько 15 год. ОСОБА_7 на залізничному вокзалі ст. Полтава-Південна у м. Полтава придбав безкоштовний проїзний квиток на приміський потяг до ст. Кременчук, пред`явивши касиру завідомо підроблене ним пенсійне посвідчення, серії НОМЕР_1 , видане на ім`я « ОСОБА_8 », тобто використавши завідомо підроблений документ.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , що підтримав апеляцію та пропонував постановити новий вирок, призначивши засудженому ОСОБА_7 покарання визначене судом за сукупністю злочинів у виді 1 року 1 місяця обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, а за сукупністю вироків штраф виконувати самостійно, вислухавши заперечення проти апеляції засудженого ОСОБА_7 , дослідивши докази на обґрунтування доводів прокурора та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове слідство і судовий розгляд у ній проведені з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на всебічне, повне й об`єктивне дослідження обставин справи.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, доведена сукупністю зібраних у справі доказів, а тому під час судового розгляду, розуміючи їх зміст, засуджений не оспорював фактичні обставини справи, повністю визнав свою провину, а тому справу було розглянуто у відповідності до вимог ст. 349 КПК України.

Правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні обох інкримінованих йому злочинів, як і юридичної кваліфікації вчиненого за ч.І, ч.4 ст. 358 КК України не ставиться під сумнів жодним із учасників процесу.

У той же час суд першої інстанції у своєму вироку не призначив покарання, як це передбачено ч.1 ст.71 КК України, тобто за сукупністю вироків. Вказані злочини ОСОБА_7 вчинив у період відбуття покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 11.09.2014 року у виді штрафу, який на час ухвалення останнього вироку не сплачений. Суд хибно послався у вироку на ст.72 КК України, тоді як зазначеним законом регулюються питання правил складання покарання за сукупністю вироків та злочинів, а не визначення його в остаточному розміру.

За змістом п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення судом покарання за кількома вироками здійснюється із посиланням на ст. 71 КК України. Місцевий суд ці приписи порушив.

Дійшовши правильного висновку про необхідність самостійного виконання призначених ОСОБА_7 покарань за вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 11.09.2014року та від 17.12.2014 року, суд першої інстанції зазначив про самостійне виконання покарання у виді штрафу, але фактично не призначив таке покарання за сукупністю вироків, як це вимагається за правилами ч. 1 ст. 71 КК України.

Недотримання судом вказаного кримінального закону відповідно до п.1ч.1ст.413 КПК України є неправильним його застосуванням, що тягне за собою скасування вироку суду.

Колегія суддів вирішуючи питання про вид і міру покарання винному діє у межах апеляційної скарги прокурора, де той ставить питання лише про призначення покарання визначене судом із застосуванням ст.ст.71, 75 КК України, і вийти за їх межі апеляційний суд не може через погіршення становища обвинуваченого, а тому за таких підстав міру покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід залишити визначену судом першої інстанції.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 не порушував умов застосування викладених у ст.75 КК України обов`язків при винесенні першого вироку, оскільки таке покарання до нього не застосовувалося, тому відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України є достатні підстави для застосування ст.75 КК України.

З огляду на це вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню з постановленням нового апеляційного вироку.

Керуючись ст. ст. 404,405,409,413,420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА

апеляцію заступника Полтавського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м.Полтави від 17 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 і ч.4 ст.358 КК України в частині призначеного йому покарання скасувати.

Ухвалити новий апеляційний вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:

за ч.І ст.358 КК України - 1 рік 1 місяць обмеження волі,

за ч.4 ст.358 КК України - 1 рік обмеження волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити - 1 рік 1 місяць обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України призначити ОСОБА_7 за сукупністю вироків шляхом повного приєднання до призначеного покарання невідбуте ним покарання у виді штрафу 850 грн. за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 11.09.2014 року та вважати його остаточно засудженим до 1 року 1 місяця обмеження волі та штрафу у прибуток держави 850 грн.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладенням згідно з ст. 76 КК України обов`язків:

не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України призначене покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

В іншій частині цей вирок Ленінського районного суду м. Полтава щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений усіма учасниками судового провадження до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_2
СуддіОСОБА_3 ОСОБА_4