Справа №1-175/2007р.
ВИРОК

Іменем України

18 травня 2007 року Прилуцький міськрайонний суд,
Чернігівської області

у
складі: головуючого-судді Пошкурлат О.М. при секретарі - Карпенко В.О., за
участю прокурора - Сухоноса
А.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Прилуках справу про

обвинувачення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який народився та мешкає в АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше
засудженого, останній раз 26.02.2007
року Прилуцьким міськрайонний судом за ст.. 309 ч. 2,
75, 76 КК України до 3-х
років позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання та
встановленням іспитового строку в 3-й
роки, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2
КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний по справі ОСОБА_1. являючись раніше засудженим
на шлях виправлення не став і скоїв злочин.

Так, 06
березня 2007 року о 16-30 годині ОСОБА_1
повторно, з метою незаконного заволодіння чужим майном, прибув до спального
корпусу № 1 Прилуцької
школи - інтернат
№ 15, де через
незамкнені вхідні двері проник до приміщення коридору, і користуючись
тимчасовою відсутністю сторонніх осіб таємно викрав з шафи - роздягальні
валізу жіночу, виготовлену з шкірзамінника, вартістю 46,64 грн., в якій
знаходилися: телефон мобільний марки «Сіменс-А-65», вартістю 289,80
грн., щітка для волосся, вартістю 10
грн., дві записні книжки, на суму 5
грн., ручка кулькова, вартістю 5
грн., ножиці манікюрні, вартістю 15
грн., помада для губ «Ейвон», вартістю 17 грн., помада для губ «Рубі Роуз», вартістю 5 грн.,
дзеркальце, вартістю 3 грн.,
печатки жіночі, вартістю 12
грн., крем для рук «Ейвон», вартістю 8,99
грн., а всього на загальну суму 417,43
грн., що належали на праві власності ОСОБА_2. Викрадену валізуОСОБА_1сховав
під куртку, в яку був одягнений. На виході з приміщення спального корпусу його
зустріла ОСОБА_2., яка попросила зупинитися, проте не реагуючи на
цеОСОБА_1обізвав її та вийшов з приміщення. В подальшому викрадені речі
підсудний використав в особистих цілях.

Як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні
підсуднийОСОБА_1винним себе, в пред'явленому йому обвинуваченні, визнав
повністю та суду

2

показав,
що 06 березня 2007 року близько 16-30 години, з метою крадіжки чужого майна
прибув до приміщення спального корпусу Прилуцької допоміжної школи, що в м.
Прилуки, де з розташованої в коридорі шафи викрав жіночу валізу чорного
кольору, яку сховав під куртку, в яку, того дня, був одягнений. На виході з
приміщення зустрів жінку, яка спитала, що він тут робить, на що він відповів,
щоб вона йшла гуляти. Після чого вийшов з приміщення школи. Позовні вимоги,
заявлені потерпілою щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнає.

Потерпіла по справі ОСОБА_2. суду показала, що працює в
школі -інтернат
№ 15, м.
Прилуки. 06 березня 2007 року, близько 16-30 год., вийшовши до
коридору спального корпусу побачила молодого чоловіка, який щось тримав під
полою куртки, в яку був одягнений. Вона зрозуміла, що незнайомець щось викрав,
але що саме, в той момент вона не знала. В зв'язку з чим запропонувала молодику
стояти. Проте останній обізвав її брутальними словами і вийшов з приміщення.

Окрім цього, вина підсудного в таємній крадіжці чужого
майна підтверджується матеріалами кримінальної справи, а саме, протоколом
огляду місця пригоди (а.с.6); явкою з повинною підсудного ОСОБА_1., (а.с.9), за
якою він зізнався у викраденні жіночої сумки; висновком судового експерта щодо
вартості викраденого (а.с.62, 64).

За таких обставин суд вважає, що органи досудового
слідства невірно кваліфікували дії підсудного ОСОБА_1. за ст. 186 ч. 2 КК України, як
відкрите викрадення чужого майна, що вчинене повторно, оскільки відкритим
викраденням чужого майна є вилучення майна в присутності власника або інших
осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення. Водночас і особа, яка викрадає
майно, усвідомлює, що її дії помічені іншими і оцінюються ними як викрадення,
але вона ігнорує це. В даному випадку підсудний таємно вчинив викрадення чужого
майна (жіночої валізи), про що зазначав як підсудний, так і не заперечувала
цього потерпіла. Тобто, викрадення речі відбулося в її відсутність. Окрім
цього, потерпіла ОСОБА_2. побачила підсудного в той момент, коли він виходив з
приміщення спального корпусу, і саме тоді вона бачила, що підсудний щось тримав
під одягом, не виключаючи при цьому, що такий щось викрав, але що саме, їй було
невідомо. В зв'язку з цим, потерпіла впевнилася у крадіжці саме її валізи, коли
не виявила таку в шафі. Тобто, в даному випадку неможливо говорити про те, що
крадіжка переросла в грабіж, так як підсудний не усвідомлював того, що він
викрадає чуже майно відкрито. За таких обставин, в діях підсудного відсутній
склад злочину, передбачений ч. 2
ст. 186 КК
України. В зв'язку з цим, дії ОСОБА_1. необхідно кваліфікувати за ознаками ч. 2 ст. 185 КК України, як
таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Переходячи до виду та міри покарання підсудному ОСОБА_1
суд враховує те, що він раніше засуджений, негативно характеризується за місцем
проживання, тяжкість скоєного злочину, думку потерпілої, проте з'явився зі
зізнанням та активно сприяв розкриттю злочину, і вважає призначити йому

3

покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції
статті за даний вид злочину, оскільки, таким чином буде досягнута мета ст. 50 КК України

Суд вважає, що підлягає до стягнення з підсудного в
користь потерпілої заподіяна такій матеріальна та моральна шкода в межах
заявленого позову.

Також, підлягає до стягнення з підсудного в користь
держави витрати за проведення судових експертиз, оскільки таке знайшло своє
підтвердження у суді.

Суд вважає не застосовувати до підсудного в місцях
позбавлення волі примусове лікування від наркоманії, скільки хвороба такого не
становить небезпеку для здоров'я інших осіб.

Тому,
керуючись ст.ст.323, 324
КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України та
призначити йому покарання у вигляді 3
(трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 71 КК України до призначеного судом покарання частково
приєднати не відбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного
суду від 26 лютого 2007 року, і
остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, рахуючи термін
відбуття покарання з 16 березня 2007 року, тобто з
часу його затримання .

Міру запобіжного заходу засудженому, до вступу вироку в
законну силу, залишити попередньою -
утримання його під вартою в СІЗО №
31 м. Чернігова.

Стягнути з ОСОБА_1в користь ОСОБА_2 500
грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200 грн., в рахунок
відшкодування моральної шкоди, а всього 700
грн.

Стягнути ОСОБА_1в користь держави в особі Чернігівського
відділення Київського НД1СЕ (код 25955674,
спеціальний рахунок 0242
УДК Чернігівської області, МФО
853592) 435, 84 грн., в рахунок вартості проведеної експертизи.

Речові докази, що проходять по справі та знаходяться на
зберіганні у потерпілої ОСОБА_2. -
залишити в її законному володінні та користуванні.

На вирок суду протягом 15 днів може бути подана апеляція до апеляційного суду
Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд, засудженому в той же
термін, з моменту отримання ним копії вироку.