У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

- Федченка О.С.,

суддів

- Пекного С.Д. і Таран Т.С.,

з участю прокурора
- Опанасюка О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м.Києві 22 січня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Херсонської області на вирок
Суворівського районного суду м.Херсона від 7 травня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, такого, що судимості не має,

засуджено:

за ч.3 ст.364 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 3 роки
обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з
адміністративно-розпорядчими функціями у кримінально-виконавчій системі строком
на 3 роки, з позбавленням спеціального військового звання;

за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 2 роки
обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_1 призначено у виді обмеження
волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з
адміністративно-розпорядчими функціями у кримінально-виконавчій системі строком
на 3 роки, з позбавленням спеціального військового звання.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком
3 роки, а також на нього покладено обов'язки відповідно до п.3 ч.1 ст.76 КК України.

В апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_1 не переглядався.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він займаючи посаду начальника відділення
соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної
роботи Північної виправної колонії №90 УДДУ ПВП у Херсонській області, 11
листопада 2006 року за обставин наведених у вироку, незаконно придбав з метою
збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, у кількості 70,3 г. і
зберігав його за місцем свого проживання.

12.11.2006 року ОСОБА_1 умисно, з корисливих мотивів, використовуючи владу
всупереч інтересам служби, користуючись правом входити на територію виправної
колонії, у тому числі і до її охоронюваної зони, незаконно проніс на територію
Північної виправної колонії особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, з
метою подальшого збуту шляхом продажу засудженим, які відбувають покарання в
даній установі. При проходженні контрольно-пропускного пункту у нього було
виявлено та вилучено вищезазначений наркотичний засіб.

У касаційному поданні прокурор порушує питання про скасування вироку суду
щодо ОСОБА_1 та направлення справи на новий судовий розгляд, у зв'язку неправильним застосуванням кримінального
закону і невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі
засудженого внаслідок м'якості.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав касаційне подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.323 КПК України, вирок суду повинен бути законним та
обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок на тих доказах, які були розглянуті в
судовому засіданні і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується
на всебічному, повному і об'єктивному розгляді справи, керуючись законом.

Як зазначено у ст.334 КПК України, мотивувальна частина вироку повинна
містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, в цій частині
вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину,
та докази, на яких ґрунтується висновок суду, з зазначенням мотивів з яких суд
відкидає інші докази. Крім того, суд зобов'язаний мотивувати призначення
покарання, звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначення
покарання нижче від найнижчої межі та прийняття інших рішень, передбачених
ст.324 КПК України.

Ці вимоги закону судом дотриманні на були. Висновки суду щодо доведеності
винуватості ОСОБА_1, кваліфікації його дій та призначення покарання, ніякими
доказами не обґрунтовані. У мотивувальній частині вироку суд послався лише на
показання ОСОБА_1, причини з яких суд відкидає інші докази, у вироку не зазначенні,
рішення про дослідження доказів в порядку передбаченому ч.3 ст.299 КПК України
в судовому засіданні не приймалось.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_1 за ч.2 ст.307 та ч.3 ст.364 КК
України, суд не призначив йому додаткове покарання у виді конфіскації майна,
яке у даному випадку є обов'язковим і не зазначив у вироку, що не призначає
таке покарання на підставі ч.2 ст.69 КК України або ст.77 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК України, за наявності декількох обставин,
що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивовуючи своє рішення, може
призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції
статті за цей злочин.

Суд вказав у вироку, що при призначенні покарання ОСОБА_1 враховує те, що
він злочини вчинив вперше, позитивно характеризується за місцем проживання та
роботи, щиросердно розкаявся у вчиненому, має на утриманні двох неповнолітніх
дітей, яких виховує без дружини, а тому вважає можливим призначити йому
покарання без ізоляції від суспільства з застосуванням ст.69 КК України.

Такі висновки суду щодо покарання ОСОБА_1 є суперечливими і юридично не
вмотивованими. У вироку не зазначено, сукупність яких обставин, які відповідно
до ст.69 КК України суд зобов'язаний врахувати, являються такими, що
пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину,
які дані щодо особи винного він враховує, приймаючи рішення про призначення
ОСОБА_1 покарання нижче від найнижчої межі.

Крім того, звільнивши ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням на
підставі ст.75 КК України, суд не навів мотивів такого рішення і не послався на
цей закон.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вирок суду щодо ОСОБА_1
незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд у зв'язку з істотними порушеннями
кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального
закону та м'якістю призначеного йому покарання.

При новому розгляді справи слід вжити всіх передбачених законом заходів до
всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи і
постановити законний та обґрунтований вирок. Якщо винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів буде доведено, обсяг обвинувачення не зміниться або не буде
встановлено обставин, які відповідно до вимог закону можуть вплинути на
висновки суду щодо виду та міри покарання, то призначене ОСОБА_1 покарання слід
вважати м'яким.

Керуючись
ст.394 - 396 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання заступника прокурора Херсонської
області задовольнити.

Вирок Суворівського районного суду м.Херсона від 7 травня
2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд.

С У Д Д І :

Федченко О.С. Пекний
С.Д. Таран Т.С.