Справа № 592/6028/15-к
Провадження № 1-кс/592/1957/15

УХВАЛА

про задоволення скарги на постанову про закриття кримінального провадження

03 липня 2015 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю особи, яка подала скаргу, ОСОБА_2 , за участю представника особи, яка подала скаргу, адвоката ОСОБА_3 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в місті Суми скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження (в порядку ст. 303 КПК України) , -

В С Т А Н О В И В :

26.06.2015 року представниця потерпілої ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження (в порядку ст. 303 КПК України) , в якій вона зазначила про те, що здійснює представництво інтересів потерпілої ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0002821 від 10.06.2014 року стосовно ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги. Постановою слідчого СВ Сумського MB УМВС України старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 30.01.2015 року зазначене кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Копію постанови отримано нею на запит 20.06.2015 року. Вивчивши постанову про закриття кримінального провадження, вона вважає, що рішення про закриття кримінального провадження було прийнято незаконно, без достатніх правових підстав та підлягає скасуванню з наступних підстав. Зокрема, закриваючи кримінальне провадження, слідчий вказав про те, що під час досудового розслідування не було отримано достатніх доказів на підтвердження того, що у ОСОБА_4 був умисел, направлений на викрадення майна ОСОБА_2 . Однак, при цьому слідчим не було взято до уваги наступне. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дійсно викрадені у ОСОБА_2 стовпчики з паркану було знайдено у ОСОБА_4 , про це також вказано і у постанові слідчого. Сам ОСОБА_4 не заперечував того, що він вийняв ці стовпчики із паркану, який належить ОСОБА_2 . Крім того, опитаний відразу після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 особисто визнав факт протиправного заволодіння ним стовпчиками з паркану, що належить ОСОБА_2 . Сам ОСОБА_4 не заперечував того факту, що цей паркан стоїть між домоволодіннями ОСОБА_2 та Гасимової близько 20 років і ОСОБА_4 не міг не знати, кому він належить. Зміна ОСОБА_4 в подальшому своїх свідчень і його твердження нібито про те, що він не знав, хто побудував паркан є, на переконання ОСОБА_2 , способом уникнути кримінальної відповідальності за вчинене. Слідчим взагалі не вжито ніяких заходів щодо повного та належного розслідування обставин кримінального правопорушення: не допитано свідків цього правопорушення згідно клопотання ОСОБА_2 , не з`ясовано вартість викраденого, не виконано інші передбачені законом процесуальні дії. Крім того, потерпіла вважає, що під час закриття кримінального провадження слідчим було порушено вимоги ст. 284 КПК України щодо повідомлення потерпілої про прийняте рішення. З постанови вбачається, що її було винесено 30.01.2015 року, однак, ні потерпіла, на її представниця вчасно не отримали копію постанови про закриття кримінального провадження. Копію процесуального рішення було отримано лише 20.06.2015 року на повторний адвокатський запит. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303 307 КПК України, вона просила: 1. Скасувати постанову слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 30.01.2015 року про закриття кримінального провадження № 0002821. 2. Під час розгляду скарги витребувати матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0002821 (вхідний № 20555 від 26.06.2015 року) .

Із змісту постанови про закриття кримінального провадження від 30.01.2015 року вбачається, що слідчий СВ Сумського MB УМВС України в Сумській області старший лейтенант міліції ОСОБА_5 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002821 від 10.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, встановив. 15.04.2015 року близько 12 години 00 хвилин невстановлена особа, діючи таємно, шляхом вільного доступу, з корисливою метою, здійснила крадіжку металевих стовпчиків, які тримали паркан, яким було огороджено буд. АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 , чим спричинила останній матеріальну шкоду на заявлену суму 3500 грн. . За даним фактом СВ Сумського MB УМВС України в Сумській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002821 від 10.06.2014 року. Під час досудового розслідування було допитано потерпілу ОСОБА_2 , яка пояснила про те, що близько 15.04.2014 року близько 7 години 45 хвилин вона зібралася та пішла з дому у власних справах. Близько 12 години 00 хвилин цього ж дня вона повернулася додому. У цей час вона помітила, що належна їй огорожа нерівно стоїть. Підійшовши ближче, ОСОБА_2 побачила, що з належної їй огорожі зникло чотири металевих стовпчики, шість стальних прутів, один швелер. Хто саме викрав металеві вироби потерпіла не бачила, але одразу ж запідозрила у вчиненні даного кримінального правопорушення свого сусіда, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 17.04.2014 року слідчо-оперативною групою Сумського MB УМВС України в Сумській області, під час огляду домоволодіння ОСОБА_4 на подвір`ї останнього, було виявлено частини належних ОСОБА_2 металевих виробів (у розпиляному стані) . Вищеописані речі співробітники міліції вилучили та віддали потерпілій ОСОБА_2 під охоронну розписку. Під час допиту ОСОБА_4 пояснив про те, що дійсно між його будинком та будинком, в якому мешкає ОСОБА_2 , вже близько 20 років стоїть дерев`яний паркан з металевими стовпчиками. Хто саме встановлював вказаний паркан йому невідомо. На початку квітня 2014 року ОСОБА_4 дізнався про те, що його мати збирається продати їх будинок, тому вирішив витягнути з паркану металеві стовпчики та продати їх, оскільки вважав, що вони належать його родині. Крадіжка це таємне викрадення чужого майна, обов`язковою ознакою якого є прямий умисел особи на заволодіння даним майном. Під час досудового розслідування не було отримано достатніх доказів на підтвердження того, що у ОСОБА_4 був умисел на викрадення майна ОСОБА_2 . Виходячи з вищезазначеного, вживши усі необхідні заходи щодо швидкого, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надавши їм належну правову оцінку, встановлено, що в діях ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановив: 1. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002821 від 10.06.2014 року, закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. 2. Відомості про прийняте рішення внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 3. Копію постанови направити прокурору, потерпілому, заявнику. 4. Дана постанова може бути оскаржена відповідно до ст. ст. 303, 304 КПК України слідчому судді протягом десяти днів з дня отримання її копії (а. с. 7) .

У відкритому судовому засіданні особа, яка подала скаргу, представниця потерпілої ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 дала пояснення, аналогічні викладеним нею в скарзі. Вона просила скасувати постанову слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 30.01.2015 року про закриття кримінального провадження № 0002821.

У відкритому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 дала пояснення, аналогічні викладеним в скарзі її представницею, адвокатом ОСОБА_3 . Вона просила скасувати постанову слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 30.01.2015 року про закриття кримінального провадження № 0002821.

У судове засідання слідчий СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старший лейтенант міліції ОСОБА_5 не з`явився, що не є перешкодою для розгляду скарги, у відповідності до положень ч. 3 ст. 306 КПК України.

Розглянувши скаргу скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, вислухавши її пояснення, пояснення ОСОБА_2 , перевіривши додані до скарги документи, не вирішуючи питання, що можуть стати предметом судового розгляду в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов до наступного висновку.

З аналізу чинного міжнародного, конституційного, кримінального процесуального законодавства України з урахуванням рекомендацій та роз`яснень, наданих Верховним Судом України та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається наступне.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої та підписаної 04.11.1950 року, ратифікованої 17.07.1997 року (із заявами та застереженнями) , яка набула чинності 11.09.1997 року (із змінами і доповненнями) , кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Із змісту ст. 25 КПК України вбачається, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із змісту абз. 1 ч. 6 ст. 284 КПК України вбачається, що копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Згідно ч. 5 ст. 532 КПК України ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Із змісту ч. 1 ст. 533 КПК України вбачається, що ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, що стосується вимоги адвоката ОСОБА_3 про скасування постанови старшого слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0002821 від 10.06.2014 року, то суд дійшов до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

На думку суду слідчий СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старший лейтенант міліції ОСОБА_5 , у порушення ст. 2 КПК України, не забезпечив швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, на думку суду слідчий СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старший лейтенант міліції ОСОБА_5 , у порушення ст. 9 КПК України, не всебічно та неповно дослідив обставини кримінального провадження, не виявив як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, не надав їм належну правову оцінку та не забезпечив прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, на думку суду слідчий СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старший лейтенант міліції ОСОБА_5 , у порушення ст. 25 КПК України, в межах своєї компетенції не вжив всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, на думку суду слідчий СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старший лейтенант міліції ОСОБА_5 , у порушення ст. 38 КПК України, не застосував всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Крім того, на думку суду слідчий СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старший лейтенант міліції ОСОБА_5 не скористався у повному обсязі наданими йому повноваженнями, передбаченими ст. 40 КПК України, щодо проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: - проведення допитів та одночасних допитів, у відповідності до ст. 224 КПК України; - залучення експерта для проведення експертизи, у відповідності до ст. ст. 243 245 КПК України, у тому числі судово-товарознавчої експертизи; - тимчасового доступу до документів (ст. ст. 131, 159, 160 КПК України) тощо.

Таким чином, скарга адвоката ОСОБА_3 не постанову слідчого про закриття кримінального провадження (в порядку ст. 303 КПК України) підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України; ст. ст. 303 310, 376, 392, 532 КПК України; листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12; листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання порядку здійснення судового провадження з перегляду судових рішень у суді апеляційної інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України від 21.11.2012 року № 10-1717/0/4-12, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження (в порядку ст. 303 КПК України) задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ СМВ УМВС України в Сумській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0002821 від 30.01.2015 року.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді про задоволення скарги на постанову про закриття кримінального провадження оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1