Справа № 760/3888/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/791/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 28 22.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
22 липня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 13.05.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, з повною вищою освітою, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, раніше судимого: 1) за вироком Херсонського обласного суду від 29 липня 1993 року за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.2 ст.142, ч.2 ст.143, ч.3 ст.222, ч.1 ст.222, ч.2 ст.17 і п."а", "з" ст.93 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 2) за вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 21 вересня 2000 року за ч.2 ст.183-3 КК України, із застосуванням ст.43 КК України, до 3-х років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 3) за вироком Перевальського районного суду Луганської області від 23 жовтня 2002 року за ст.391 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до 4-х років позбавлення волі; 4) за вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 червня 2007 року за ч.3 ст.187 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 5) за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 07 травня 2013 року за ч.2 ст.259 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, на даний час відбуваючого покарання в Бердичівській виправній колонії № 70 управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області, -

засуджено за ч. 2 ст. 259 КК України і призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 07 травня 2013 року і визначено ОСОБА_7 до відбування остаточне покарання у виді позбавлення волі на 7 (сім) років.

До набрання вироком законної сили обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 13 травня 2015 року.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, вчиненого за наступних обставин.

15 листопада 2014 року, приблизно о 14-й годині 15 хвилин, в м. Києві обвинувачений ОСОБА_8 під час конвоювання його з Київського СІЗО до Бердичівської виправної колонії №70 управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області, перебуваючи в спецвагоні потягу, який в цей час знаходився на станції "Київ-Пасажирський", на площі Вокзальній, 1, діючи умисно, маючи на меті порушити громадську безпеку в частині надання населенню недостовірної інформації про загрозу його безпеці та створити обстановку загального страху і паніки, використовуючи власний мобільний телефон марки "Nokia" з сім-карткою оператора мобільного зв`язку "Київстар" з абонентським номером НОМЕР_1 , здійснив телефонний дзвінок на спецлінію служби "102" та, достовірно впевнившись, що його чують, завідомо неправдиво повідомив оператора служби "102" ОСОБА_9 про те, що залізничний вокзал станції "Київ-Пасажирський" заміновано, тим самим переконавши оператора служби "102" ОСОБА_9 в реальності загрози. Після цього, оператор служби "102" ОСОБА_10 вказане повідомлення передала оперативному черговому ЛВ на станції "Київ-Пасажирський" УМВС України на Південно-Західній залізниці ОСОБА_11 , який зареєстрував його в Журналі ведення Єдиного обліку заяв і повідомлень громадян про вчинені правопорушення та інші події ЛB на станції "Київ-Пасажирський" УМВС України на Південно-Західній залізниці за № 3927 від 15 листопада 2014 року, та після цього доніс отриману інформацію до широкого кола осіб.

В ході проведення огляду Південного та Центрального залізничних вокзалів в м. Києві на площі Вокзальній, 1, а також прилеглих до них приміщень працівниками міліції за участі експертів вибухотехнічної групи із застосуванням службової собаки вибухових пристроїв, вибухових речовин, або предметів, ззовні схожих на вибухові пристрої, виявлено не було.

Крім того, 15 листопада 2014 року, приблизно о 17-й годині 22 хвилини, в смт.Бородянка Київської області, обвинувачений ОСОБА_8 під час конвоювання його з Київського СІЗО до Бердичівської виправної колонії №70 управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області, перебуваючи в спецвагоні потягу, який в цей час знаходився на станції "Бородянка" по вул.Вокзальній, 1, діючи умисно, маючи на меті порушити громадську безпеку в частині надання населенню недостовірної інформації про загрозу його безпеці та створити обстановку загального страху і паніки, використовуючи власний мобільний телефон марки "Nokia" з сім-карткою оператора мобільного зв`язку "МТС" з абонентським номером НОМЕР_2 , здійснив телефонний дзвінок на спецлінію "102" та, достовірно впевнившись, що його чують, завідомо неправдиво повідомив помічника оперативного чергового Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_12 про те, що залізничний вокзал станції "Бородянка" заміновано за допомогою саморобного вибухового пристрою, який вибухне через 44 хвилини, тим самим, переконавши в реальності загрози помічника оперативного чергового Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_12 , який в свою чергу вказане повідомлення зареєстрував в Журналі ведення Єдиного обліку заяв і повідомлень громадян про вчинені правопорушення та інші події чергового Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області за № 5569 від 15 листопада 2014 року, та доніс отриману інформацію до широкого кола осіб.

В ході проведення огляду приміщення залізничного вокзалу станції "Бородянка" в смт.Бородянка Київської області по вул.Вокзальній, 1, а також прилеглої до нього території працівниками міліції за участі експертів вибухотехнічної групи із застосуванням службової собаки вибухових речовин, пристроїв, а також предметів ззовні на них схожих, виявлено не було.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, просить вирок суду першої інстанції щодо нього змінити та призначити йому більш м`яке покарання. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку поданої ним апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 259 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 259 КК України, є тяжким.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття.

Обставинами, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом визнано рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , районний суд врахував те, що останній раніше неодноразово судимий, в тому числі за аналогічний злочин і вчинив останній злочин за місцем відбування покарання у вигляді позбавлення волі, характеризується за місцем відбування покарання посередньо.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Таким чином доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Бородянського районного суду Київської області від 13.05.2015 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Головуючий /підпис/
Судді /підписи/
Копія вірна: суддя Апеляційного суду
Київської області ОСОБА_2