Справа №: 272/814/13-к
Провадження № 1-кп/272/1/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2015 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

з участю адвокатів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12

з участю потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка кримінальне провадження внесене до ЄРДР від 04.06.2013 року за №0000308 відносно

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою-

спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх не

має, не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє:

Андрушівським районним судом: 15.12.2000 року за ст.ст. 81 ч.3,

17 ч.2, 89 ч.1, 81 ч.3 42, 43 КК України до 3 років 6 місяців

позбавлення волі, 04.03.2003 звільнений Бердичівським міським судом

Житомирської області умовно-достроково на 11 місяців 8 днів, -

за ст.121 ч. 2 КК України

ОСОБА_17 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя

АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з вищою

освітою, працюючого програмістом у ПП ОСОБА_18 , одруженого,

маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

за ст.ст. 122 ч.1, 296 ч.2 КК України

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_3 , громадянина України, українця, з вищою

освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню

дитину, працюючого нач. відділу маркетингу ТОВ Утіліс інотекс,

раніше не судимого

за ст. 296 ч.2 КК України

в с т а н о в и в :

20.12.2003 близько 23 год. 30 хв. поблизу приміщення кафе «Едем», яке розташоване по вул. Шкільній, 12, в м. Андрушівка Житомирської області, знаходились ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 - з однієї сторони та ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 - з іншої сторони.

В цей час ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим

2

цинізмом, діючи з єдиним умислом, вирішили заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_20 .

Так, у ході вчинення вказаних хуліганських дій, ОСОБА_17 наніс декілька ударів руками в обличчя та тулуб ОСОБА_15 , від яких останній впав на проїжджу частину, отримавши при цьому легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я у вигляді: садна на обличчі.

Керуючись єдиним хуліганським мотивом з ОСОБА_17 та діючи в межах спільного умислу, ОСОБА_19 у той же час наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_14 , від якого останній впав на проїжджу частину, де не припиняючи свої хуліганські дії, ОСОБА_19 наніс ще два удари ногою по тулубу, спричинивши цим самим ОСОБА_14 фізичний біль в області тулуба та легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я у вигляді: садна на обличчі.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_17 після спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , підбіг до ОСОБА_20 та наніс йому зі значною силою прикладання один удар рукою в область голови, спричинивши йому середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію довготривалого розладу здоров`я у вигляді: саден на обличчі, крововиливу у м`які тканини потиличної ділянки волосяної частини голови, крововилив під м`які мозкові оболонки, які в своїй сукупності складають закриту черепно-мозкову травму, в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться, від якого останній впав проїжджу частину.

По закінченню вищевикладених дій, вчинених ОСОБА_19 та ОСОБА_17 у ОСОБА_16 , який в цей час знаходився біля них, на грунті особистих неприязних відносин виник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_20 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_16 діючи одноосібно та знаходячись поряд із ОСОБА_20 , який лежав на землі, умисно зі значною силою прикладання, ногами наніс декілька ударів по тулубу останнього, в результаті чого спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини, яка супроводжувалась переломом грудини, переломами «5-х, 6-х» ребер зліва та справа по білягрудинній лінії, крововиливом у переднє середостіння, крововиливом в м`які тканини в ділянці 5,6 хребців, на спині зліва в ділянці нижнього кута лопатки, яка супроводжувалась забоєм серця і легень, що спричинили смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та показав, що 20.12.2003 року він перебував на дискотеці м. Андрушівка. Коли вони стояли біля дискотеки, до них підійшов ОСОБА_21 весь у крові, який сказав, що його побили біля гуртожитку. Вони всі разом пішли до гуртожитку і хтось із хлопців вдарив кілька раз когось із чоловіків, які знаходились біля гуртожитку і повернулись назад до будинку культури. Вони стояли і розмовляли, в цей час хтось крикнув, що хтось біжить і він побачив, що на них біжить троє чоловіків. Вони всі розбіглись в різні сторони. Бійка відбулась саме на проїжджій частині поблизу кафе Едем. ОСОБА_19 стояв з одним, але він не бачив як вони бились. До ОСОБА_22 підбіг один із нападників, чи ОСОБА_23 чи ОСОБА_24 .. ОСОБА_17 вилетів у нього із-за спини і вдарив чоловіка, який біг за ОСОБА_16 , удар був нанесений кулаком у голову, від чого останній впав на землю. Після цього ОСОБА_25 почав бити його ногами в різні частини тіла. В цей час ОСОБА_16 відвернувся, а коли він повернувсь, то всі троє потерпілих лежали і ворушились. Під час бійки ОСОБА_16 нікому ударів не наносив. Він з ОСОБА_26 та ОСОБА_27 розвернулись та пішли на автостанцію. На автостанції він побачив кров на одязі та руках ОСОБА_25 . ОСОБА_28 та ОСОБА_29 відразу десь ділись. Він розвернувсь та пішов на місце пригоди, де відбулись вищевказані події, щоб подивитись. По дорозі він зустрів бувшого співробітника міліції ОСОБА_30 , якому все розповів. Пізніше, хвилин через десять, на автомобілі ДПС привезли ОСОБА_31 та ОСОБА_32 .. Він чув як ОСОБА_25 признався, що він бив, ОСОБА_33 відношення до бійки практично не мав. У ОСОБА_16 відібрали пояснення, де він пояснив як все відбувалось. Всі сіли в автомобіль, до нього підійшов ОСОБА_34 і сказав, що щоб він допоміг завантажити труп в автомобіль. Він з двома потерпілими підняли труп та положили його в автомобіль. Всі сіли в автомобіль та поїхали, його оставили на місці. Так як йому ніхто нічого не сказав, то він пішов до себе додому. До міліції його більше не викликали і він через два місяці поїхав на роботу в

3

Росію. Ніякої участі в бійці він не приймав, нікого не розбороняв. Заявлений потерпілою цивільний позов не визнав. В судових дебатах вину в інкримінованому злочині визнав повністю, від дачі пояснень відмовився, вибачився перед потерпілою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю. Показав, що в вечірній час 20.12.2003 року він разом з своїми друзями ОСОБА_35 та ОСОБА_36 а також з іншими його знайомими хлопцями прийшли на дискотеку до будинку культури ОСОБА_37 цукрозаводу. На дискотеці на ОСОБА_38 чекала його дівчина на ім`я ОСОБА_39 . Коли вони стояли біля дискотеки до них підійшов ОСОБА_40 , попросив про допомогу, так як його хтось образив біля гуртожитку. Коли вони всі разом підійшли до гуртожитку ОСОБА_41 вдарив кулаком в обличчя одного з тих чоловіків, що знаходились біля гуртожитку і вони повернулись назад до дискотеки. Побачивши, що від гуртожитку біжить троє чоловіків, він разом з ОСОБА_42 побігли за будинок культури, потім побачили, що троє біжать за ОСОБА_27 , який пішов по вул. Шкільній з своєю дівчиною. ОСОБА_43 запропонував допомогти ОСОБА_44 . Вказаних чоловіків вони наздогнали біля кафе Едем, що розташоване по вул. Шкільній, точніше на проїжджій частині між цим кафе та будинком, де в даний час знаходиться магазин ІНФОРМАЦІЯ_4 . Він підбіг до чоловіка меншого зросту, тепер йому відомо, що це ОСОБА_45 та став наносити йому удари кулаками обох рук в обличчя та по тулубу. Всього він наніс йому близько 3-5 ударів. Від цих ударів чоловік впав та не піднімався. Він вирішив, що цей чоловік не буде представляти небезпеку, побіг від нього допомогти хлопцям. Підбігши до них, він побачив, що чоловік, який стояв найближче до ОСОБА_46 , це був ОСОБА_47 , піднімається з асфальту, а за ним в напрямку автостанції спиною до нього стоїть ОСОБА_48 .. Коли він підбіг до них, то вказаний чоловік вже встав з асфальту, та стояв обличчям до нього. Підбігши, він вдарив цього чоловіка кулаком в обличчя, від цього удару він упав, та не піднімався. Рак стояв із чоловіком високого зросту в світлому светрі. Він наніс цьому чоловіку один удар в область голови, від якого він впав на правий бік головою в сторону цукрового заводу і ОСОБА_43 почав йому лежачому наносити удари ногами в область тулубу. Після бійки пішов додому. В судових дебатах свою вину визнав повністю, покаявся, просив суворо не карати. Заявлений потерпілою ОСОБА_13 цивільний позов не визнав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_19 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, не погоджуючись що діяв упереджено, по зговору, оскільки діяв спонтанно, не планував свої дії. Показав, що 20.12.2003 року у вечірній час він був разом із своє дівчиною ОСОБА_49 на дискотеці у будинку культури, що розташований біля Андрушівського цукрового заводу. Після дискотеки він пішов із ОСОБА_49 в напрямку автостанції. Рухаючись біля будинку культури, він почув, як хтось гукнув ОСОБА_50 , він обернувсь, подумавши, що звуть його і сказав ОСОБА_51 , щоб вона йшла далі, що вона і зробила. Він побачив, як із сторони гуртожитку вийшло кілька чоловіків, він почав від них відходити, а оскільки вони пішли за ним - то пришвидшив рух. Наближаючись до магазину Сімейний він почув за спиною тупіт, а обернувшись, побачив, що вищевказані чоловіки біжать в його напрямку. Він, втікаючи від них, побіг по вул. Шкільній в напрямку автостанції. Зупинившись, він обернувся та побачив перед собою чоловіка, який був одягнений в темний одяг. Цей чоловік замахнувся рукою, намагаючись вдарити його, однак він відхилився, і його удар не досяг цілі. Він наніс цьому чоловіку удав в тулуб, від якого той впав і після слідуючого удару чоловік сказав, дослівно : Не бий мене, в мене язва!. Він більше його не бив, а коли розвернувся, то побачив, що на нього падає інший чоловік в світлому одязі, він відхилився та підставив йому ногу, чоловік впав на асфальт. Після того як чоловік упав він бачив як ОСОБА_16 ногою наніс один удар у туловище чоловіку у світлому. Як наносив удари чоловіку в світлому ОСОБА_25 він не бачив, як і не бачив, від чийого удару той чоловік упав. Потім він пішов з місця бійки в напрямку автостанції. В судових дебатах свою вину визнав повністю, покаявся, просив суворо не карати. Заявлений потерпілою ОСОБА_13 цивільний позов не визнав, оскільки не приймав участі у побитті її чоловіка.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_16 свою вину не визнав, а ОСОБА_19 та ОСОБА_17 визнали частково, а в подальшому ОСОБА_17 визнавав вину повністю суд

4

вважає,що їх вина доведена повністю дослідженими в судовому засіданні доказами .

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 показала, що з 1993 р. по

20.12.2003 року вона була одружена із ОСОБА_20 Від спільного шлюбу у неї залишилось двоє дітей: син та дочка. У 2003 році чоловік працював вантажником на цукровому заводі. Заробіток чоловіка був основним доходом сім`ї. 21.12.2003 року, коли вона йшла із заводу, вона дізналась, що її чоловіка убили. Чоловік тоді був одягнутий в сорочку темнуватого кольору із світлою ниткою та світлі джинси. Щодо міри покарання відносно обвинувачених покладається на розсуд суду. Просила стягнути з винних ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 на її користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 8458 гривень та моральну шкоду в розмірі 150000 гривень солідарно.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 , показав, що 20.20.2003 року біля 22 год. він із своїм братом ОСОБА_15 перебував у ОСОБА_20 в гуртожитку, де розпивали спиртні напої. Особисто він алкогольні напої не вживав, так як був після перенесення хірургічної операції. До них в гуртожиток заходив ОСОБА_40 , просив цигарки, але ОСОБА_20 йому відмовив, бо цигарок в них не було. ОСОБА_52 пообіцяв розібратись. Пізніше його брат та ОСОБА_20 проводили його додому. Коли вони з ОСОБА_20 вийшли із гуртожитку то там стояло багато хлопців. Хтось із них вдарив ОСОБА_20 в обличчя, від чого здається розбили губу і ніс, на обличчі була кров, а його вдарили в живіт. Вийшов брат ОСОБА_53 і вони втрьох пішли в напрямку автостанції. Вони йшли по вул. Шкільній разом по одній лінії, по проїжджій частині вулиці. Вибігло троє чоловік невідомо звідки .Подальші події пам`ятає погано, пригадує лише, що один чоловік, з тих що підбігли, став його бити, куди саме наносились удари не пам`ятає. Від вказаних ударів він втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то побачив, що на відстані півтора метрів від нього, на проїжджій частині на спині лежить ОСОБА_20 , головою в напрямку цукрового заводу. ОСОБА_14 підійшов до нього та перевірив у нього пульс на руці він був відсутній. Він не бачив як наносились удари ОСОБА_20 та ОСОБА_15 . Він та брат ОСОБА_53 були в темному одязі, а ОСОБА_24 був в сорочці, кольору якої він не памятає. На місці події було світло від освітлення біля магазину, так що дорога освітлювалась аж до школи. Будь-яких претензій до обвинувачених не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 , показав, що 20.12.2003 року біля 23 год. він із своїм братом ОСОБА_14 перебував у ОСОБА_20 в гуртожитку Андрушівського цукрового заводу, де він з ОСОБА_20 вживали спиртні напої, а брат не вживав спиртного. Після цього брат попросив його з ОСОБА_20 провести додому. ОСОБА_54 із ОСОБА_55 вийшли із гуртожитку першими, а коли вийшов він, то у ОСОБА_56 був розбитий ніс і губа, а в Пухальського Петра розбитий ніс і брова. В обох на обличчі були сліди крові. Вони всі разом пішли по вул. Шкільній, нікого не доганяли та нікого не зустрічали. Коли вони майже підійшли до кафе Едем ззаду до них хтось підбіг і його сильно ударили по голові. Від даного удару він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то побачив, що лежить на тротуарі біля кафе Едем, а неподалік від нього лежали його брат та ОСОБА_20 . Брат лежав посередині проїжджої частини, а ОСОБА_20 лежав на проїжджій частині, приблизно, між кафе Едем та будівлею, в якій на даний час знаходиться магазин ІНФОРМАЦІЯ_4 . Хто їм наносив удари він не бачив. Він підвівся та підійшов до брата, щоб його підняти. Після цього вони підійшли до ОСОБА_20 , однак він не вставав і будь-яких ознак життя не показував. Після цього від кафе ІНФОРМАЦІЯ_5 підійшли декілька чоловік і намагалися надати ОСОБА_20 першу допомогу. Однак це ніякого результату не дало, після чого хтось викликав швидку та міліцію. Про обставини даної бійки його брат нічого йому не розповідав. Будь-яких претензій до обвинувачених не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_57 показав, що 20.12.2003 року у вечірній час він перебував разом із своїм знайомим в кафе «Едем» м. Андрушівка. Вийшовши з кафе на вулицю він бачив, що неподалік кафе відбувається бійка. Учасниками бійки були ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_28 Вказаних осіб він добре знає тому і впізнав. Особисто бачив, як ОСОБА_17 наносив удар рукою в обличчя одному з потерпілих, кому саме не знає. Решта учасників бійки

5

знаходились на більшій відстані, тому вказати хто саме і кому наносив удари не може. Бійка тривала короткий проміжок часу. Куди подвлись учасники бійки не пам`ятає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_58 показала, що в грудні 2003 року у вечірній час разом зі своїми знайомими відпочивала в кафе «Едем» м. Анрушівка. Біля 22 години перебуваючи на вулиці поруч з кафе бачила гурт людей, серед яких впізнала ОСОБА_59 всі вони стояли розмовляли спокійно, ніякого конфлікту не було. Після 22 години разом зі своїми знайомими ОСОБА_60 та ОСОБА_61 вийшли на вулицю з кафе та помітили на проїзній частині лежав чоловік. Поруч з ним нікого не було. Він лежав на спині головою в сторону прохідної цукрового заводу, ногами в сторону автостанції м. Андрушівка. Підійшовши до нього помітила на його обличчі кров, рубашка була також в крові. Чоловік не подавав при знаків життя, а лише хропів. ОСОБА_62 та ОСОБА_63 побігли на прохідну цукрового заводу, щоб викликати лікарів та працівників міліції. Після приїзду працівників міліції, залишилась в кафе де давала свідчення. Хто міг вчинити злочин їй не відомо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_64 показав, що 20.12.2003 року у вечірній час він перебував разом із своїм знайомим ОСОБА_63 в кафе «Едем» м. Андрушівка. Вийшовши з кафе на вулицю на проїзжій частині неподалік від кафе побачили невідомого чоловіка, який лежав на землі та «хропів». Він разом зі своїм знайомим пішов на прохідну цукрового заводу та викликали швидку медичну допомогу. Коли повернулись назад приїхала швидка медична допомога. Коли саме відбулася бійка і хто був її учасником він не бачив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_65 показав, що 20.12.2003 року у вечірній час він перебував разом із своїм знайомими ОСОБА_66 та ОСОБА_67 в кафе «Едем» м. Андрушівка. Вийшовши з кафе на вулицю почув крики про допомогу. Підійшовши ближче побачив. Що на проїзжій частині неподалік від кафе невідомого чоловіка, який лежав на землі та був без свідомості. Він намагався надати потерпілому першу медичну допомогу, робивши при цьому масаж серця, до приїзду швидкої медичної допомоги. Будь-яких тілесних ушкоджень на тілі потерпілого він не бачив. Коли саме відбулася бійка і хто був її учасником він не бачив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_68 показав що 20.12.2003 року він перебував разом з ОСОБА_69 в гуртожитку та біля нього, в тому числі і біля Будинку культури, де відбувалась дискотека, де і зустрілись із ОСОБА_17 , ОСОБА_19 і ОСОБА_16 . Разом вони всі пішли до гуртожитку, де ОСОБА_70 , вдарив невідомого чоловіка кулаком в обличчя.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_70 показав що ввечері 20.12.2003 року в гуртожитку цукрового заводу він дійсно просив цигарки у ОСОБА_71 , на що той відмовив в грубій формі. Біля будинку культури він зустрів ОСОБА_72 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_16 , розповів їм про ситуацію, що йому відмовили дати цигарки і нахамили і потім вони всі разом пішли до гуртожитку, де він вдарив ОСОБА_73 рукою в обличчя. Після цього втік від гуртожитку, що саме відбувалось далі він не бачив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_74 показав, що він працює фельдшером в Андрушівській ЦРЛ на протязі тривалого часу. 20.12.2003 року до відділення швидкої був здійсненний виклик про те, що біля кафе Едем лежить чоловік. Він разом з водієм, на кареті швидкої допомоги виїхав до місця пригоди. По прибуттю на місце виклику, біля 24 години, на проїжджій частині дороги знаходилось тіло чоловіка. При огляді тіла було встановлено, що дихання і серцебиття відсутні, шкіра холодна, синювата, зіниці розширенні, на світло не реагували, рефлекси відсутні. Він констактував біологічну смерть, реанімаційні заходи не застосовувались. По рації він повідомив чергового диспетчера про те, що на місці виявлений труп і повинна бути присутність працівників міліції. Через деякий час, точно не пам`ятає, приїхали працівники міліції та почали опитувати свідків людей, які стояли біля кафе Едем. По приїзду на місце пригоди біля трупа нікого не було, але біля кафе Едем стояло більше десятка людей, ніхто із них йому не відомий. Після приїзду працівників міліції він з водієм поїхав до Андрушівської ЦРЛ.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 показів, щодо обставин, які мають значення для вирішення справи не надали, оскільки не являються очевидцями подій.

6

Зазначеними показами даних свідків та потерпілих підтверджується перебування ОСОБА_16 ОСОБА_19 та ОСОБА_17 біля дискотеки та біля гуртожитку у вканий період часу, пояснює причину по якій вони стали учасниками бійки із відповідними наслідками.

Крім того вина обвинувачених в інкримінованих їм злочинах підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими, та відео доказами:

Висновком судово-медичної експертизи № 85 від 27.01.2003 року встановлено, що у ОСОБА_20 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні шиї, саден на обличчі, крововиливу під м`які тканини потиличної ділянки волосяної частини голови, крововиливу під м`які мозкові оболонки, крововиливів в м`які тканини передньої поверхні грудної клітки, неповного прямого перелому грудини зліва на рівні шостого ребра, крововиливів у м`які тканини в проекції перелому справа по біля грудній лінії на тому ж рівні, в переднє середостіння, забою легенів та серця, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться у прямому причинному зв`язку із смертю (т. 1 а.с. 42-48).

Висновками комісійної судово-медичної експертизи № 19 від 18.02.2011 року та додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 80 від 17.06.2013 року, підтверджено, що смерть ОСОБА_20 наступила внаслідок закритої тупої травми грудної клітини, яка супроводжувалась переломом грудини, переломами 5-х, 6-х ребер зліва та справа по білягрудинній лінії, крововиливом у переднє середостіння, крововиливом в м`які тканини в ділянці 5,6 хребців, на спині зліва в ділянці нижнього кута лопатки, яка супроводжувалась забоєм серця і легень. Перелом грудини з переломами ребер в даній області, крововилив в переднє середостіння свідчить, що мало місце сильне прикладання сили внаслідок нанесення удару в передню поверхню грудної клітини тупим твердим предметом, чим могла бути взута нога. Враховуючи локальну локалізацію ділянки перелому грудини і ребер, крововилив в переднє середостіння, можна стверджувати, що вони могли виникнути від нанесення 1 удару твердим тупим предметом, який визвав забій серця і легень. Враховуючи обставини нанесення травми ОСОБА_20 , характер тілесних ушкоджень, вважають, що своєчасне надання йому кваліфікованої медичної допомоги, тобто участь реанімаційної бригади в умовах реанімаційного автомобіля, і т.п., терміни виклику на місце і виїзду швидкої допомоги і т.п. врятувати життя ОСОБА_20 при наданні йому кваліфікованої медичної допомоги було неможливо. Настання смерті ОСОБА_20 під час надання йому медичної допомоги (непрямий масаж серця) виключається. Зазначені тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах на які вказували ОСОБА_19 та ОСОБА_17 під час слідчого експерименту проведеного при їх участі. (т. 3 а.с. 17-21; т. 6 а.с. 41-46).

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_80 , якого було допитано, як спеціаліста з приводу наданого експертного висновку, повністю підтвердив висновок експертизи. Крім цього, пояснив, що в даному випадку смерть ОСОБА_20 від реанімаційних заходів виключається. Непрямий масаж серця не міг стати причиною смерті потерпілого, оскільки від непрямого масажу серця могли виникнути інші ушкодження, ніж ті які були виявлені в ОСОБА_20 і які описані в експертному висновку. Від непрямого масажу серця міг бути перелом по середній лінії, а не по білягрудинній, як у ОСОБА_20 .. Ударів могло бути нанесено не менше одного, але смерть настала від одного удару в грудну клітину. Сила такого удару не залежить від маси тіла того, хто наносить. Завдання такого удару рукою малоймовірно, оскільки з такою силою прикладання міг бути удар взутою ногою. Потерпілий при нанесенні удару міг знаходитись в любому положенні, при якому була доступна грудна клітка.

протоколом огляду місця події від 20 грудня 2003 року, під час якого було оглянуто обочину автомобільної дороги, розташованої в м.Андрушівка на відстані 20-30 метрів від кафе Едем, де виявлено труп ОСОБА_20 (т. 1 а.с. 8-10 ).

протоколом огляду речових доказів від 23.12.2003 року під час якого оглянуто чорну шкіряну куртку ОСОБА_17 , на якій на лівому рукаві ззаду та спині по всій площині виявлено чисельні плями темно-бурого кольору, схожі на кров (т. 1 а.с. 83).

протоколом огляду речових доказів від 23.12.2003 року під час якого оглянуто сіру куртку ОСОБА_19 (т. 1 а.с. 82 )

7

висновком судово-медичної експертизи № 72 від 30.12.2003 року, згідно якого: у гр. ОСОБА_17 виявлені пошкодження у вигляді крововилива на першому пальці лівої кисті та забою м`яких тканин носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, спричиненні дією твердих тупих предметів (т. 1 а.с.56 )

висновком судово-медичної експертизи № 24 від 22.12.2003 року, згідно якого: у гр. ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження: носова кровотеча; садно на обличчі дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, могли виникнути від дії тупого(их) твердого (их) предмета(ів) з обмеженою контактуючою поверхнею (т. 1 а.с. 72 ).

висновком судово-медичної експертизи № 25 від 22.12.2003 року, згідно якого: у гр. ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження: садно на обличчі дане тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, могло виникнути від дії тупого(их) твердого (их) предмета(ів) з обмеженою контактуючою поверхнею (т. 1 а.с. 76 )

висновком судово-біологічної експертизи № 128 від 5.05.2004 року, згідно якого встановлено, що в плямах буро-червоного кольору на шкіряній куртці ОСОБА_17 , на джинсових штанах ОСОБА_20 та куртці ОСОБА_20 виявлена кров людини. Яка може належати як ОСОБА_20 так і ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 208-210 )

оглянутим в судовому засіданні відеозаписом відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_17 . Під час слідчої дії ОСОБА_17 знаходячись на вул. Шкільній, біля кафе Едем показав яким чином він наносив удари кулаком в обличчя одному з чоловіків у чорній шкіряній куртці. Після цього він показав яким чином він наніс удар кулаком в обличчя чоловіка у світлому, який стояв біля ОСОБА_16 , тобто ОСОБА_20 і як останній впав від вказаного удару. ОСОБА_17 пояснив, що чоловік впав на спину, обличчям до верху. Після цього до нього підбіг ОСОБА_16 і почав наносити удари лежачому по голові. ОСОБА_17 продемонстрував яким чином наносив удари ОСОБА_16 ОСОБА_20 . Кількості ударів він не бачив.

оглянутим в судовому засіданні відеозаписом відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_19 . Під час слідчої дії ОСОБА_19 знаходячись на вул. Шкільній, біля кафе Едем показав яким чином він наніс удар кулаком в обличчя чоловікові, від якого останній впав та показав яким чином він наніс два удари ногами по тулубу цьому ж чоловікові. Після цього ОСОБА_19 пояснив, що після вказаних ударів чоловік попросив його не бити. Також підозрюваний ОСОБА_19 показав яким чином він виставив ногу чоловікові чи то в білій сорочці, чи то в білому світері і як він впав. ОСОБА_19 пояснив, що після того як чоловік упав до нього підбіг ОСОБА_16 та почав наносити удари ногою по тулубу.

протоколом огляду речових доказів від 23.12.2003 року під час якого оглянуто чорну шкіряну куртку підозрюваного ОСОБА_17 , на якій на лівому рукаві ззаду та спині по всій площині виявлено чисельні плями темно-бурого кольору, схожі на кров (т. 1 а.с. 83).

протоколом огляду речових доказів від 23.12.2003 року під час якого оглянуто сіру куртку підозрюваного ОСОБА_19 (т. 1 а.с. 82 )

протоколом огляду речових доказів від 23.12.2003 року було оглянуто чорні темно-сірі джинсові штани потерпілого ОСОБА_20 та хлопчато-бумажну рубашку у дрібну червону, білу та чорну клітинки, яка належить потерпілому ОСОБА_20 (т. 1. а.с. 84) .

Аналізуючи показання свідків даних в судовому засіданні, досліджених письмових та відео доказів, суд приходить до висновку, що безпосередніх очевидців події не встановлено крім обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_19 ОСОБА_17 та потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_20 . При цьому ОСОБА_15 та ОСОБА_14 деталей та конкретних дій кожного із нападавших на них не бачили, що підтверджується їх показами в судовому засіданні. Їх покази підтверджують покази обвинувачених щодо часу та місця події та що бійка розпочалась попарно один проти одного.

Із показів обвинувачених, потерпілих та свідків зрозуміло та очевидно, що передумовою цієї бійки була суперечка, яка виникла біля гуртожитку цукрового заводу, в ході якої як потерпілі так і особи, серед яких були обвинувачені, погрожували один одному, а ОСОБА_14 та ОСОБА_20 були нанесені удари в обличчя. Як вбачається із показів потерпілого ОСОБА_15 коли він вийшов із гуртожитку, то у Кулика був розбитий ніс і

8

губа, а в Пухальського Петра розбитий ніс і брова. В обох на обличчі були сліди крові.

В подальшому обставини бійки кількість учасників та їх розташування не заперечували

обвинувачені та підтверджували свідки. ОСОБА_16 , заперечуючи свою участь в бійці визнавав, що він стояв навпроти ОСОБА_20 , коли ззаду нього ОСОБА_17 наніс ОСОБА_20 удар в голову.

Покази ОСОБА_19 та ОСОБА_17 надані в судовому засіданні дещо відрізняються одне від одного лише в частині нанесення ударів ОСОБА_20 , але, суд вважає їх достовірними, оскільки вони на протязі всього розгляду справи були послідовними, логічними узгоджувались із іншими показами і при неодноразовому повторенні не змінювались, не збивались.

Заперечення ОСОБА_16 , що він не втікав та не переховувався від слідства, як доказ відсутності своєї вини та твердження адвоката ОСОБА_10 , що працівниками міліції не розшукувався ОСОБА_16 , спростовується матеріалами кримінального провадження (а.с. 228-246 т. 1 та а.с. 1-124 т.2). Також судом було оглянуто матеріали наглядового провадження прокуратури Житомирської області (екстрадиційна справа) № 14/2864-10, де містяться матеріали затримання ОСОБА_16 на території Російської Федерації, та передачі його компетентним органам України. Згідно матеріалів кримінального провадження всі близькі родичі ОСОБА_16 в тому числі мати, брат, сестра із січня 2004 року ОСОБА_16 не бачили, не знають де він знаходиться та звязку не мають, хоча їм було відомо про те, що останнього розшукують працівники міліції.

Перевіривши вищенаведені докази у їх сукупності в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що завдаючи удар ногою зі значною силою прикладання в область розташування життєво-важливих органів, а саме в грудну клітину, де містяться життєво важливі органи, ОСОБА_16 заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_20 , тому кваліфікує це за ст. 121 ч.2 КК України і вважає вину ОСОБА_16 в цьому доведеною повністю. Покази обвинуваченого ОСОБА_16 в ході всього судового слідства, щодо того, що він ніяких ударів нікому не наносив, а в судових дебатах лише його повне визнання вини, без дачі пояснень, судом оцінюються як спосіб захисту обвинуваченого, т.я. вони суперечать обставинам, встановленим в судовому засіданні. Суд вважає доведеним, що після того, як ОСОБА_20 впав та лежав на землі, він не становив ніякої загрози, але ОСОБА_16 умисно наніс йому удар в грудну клітину, де знаходилась ділянка розташування життєво важливих органів.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть ОСОБА_20 , ОСОБА_16 вчинив злочин, передбачений ст. 121 ч.2 КК України.

Своїми умисними діями, що виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, тобто хуліганство вчинене групою осіб, ОСОБА_17 скоїв злочин, передбачений ст. 296 ч.2 КК України., а також за ч.1 ст. 122 КК України, як спричинення потерпілому ОСОБА_20 , умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.. 121 КК України.

Своїми умисними діями, що виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, тобто хуліганство вчинене групою осіб, ОСОБА_19 скоїв злочин, передбачений ст. 296 ч.2 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_16 по справі не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_16 по справі не встановлено.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_19 по справі щире каяття та визнання вини..

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_19 по справі не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_17 є його щире каяття, визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_17 по справі не встановлено.

9

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_16 суд враховує характер, ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, скоїв злочин в період умовно-дострокового звільнення, те, що він ухилявся від слідства, був екстрадований з РФ, по місцю проживання характеризується позитивно. З врахуванням всіх викладених обставин справи, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_16 без ізоляції від суспільства не можливе.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_17 суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні неповнолітніх дітей, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, однак з врахуванням всіх обставин справи обирає йому міру покарання в вигляді позбавлення волі.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_19 суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні неповнолітню дитину, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, однак з врахуванням всіх обставин справи обирає йому міру покарання в вигляді позбавлення волі.

Враховуючи норми ст. 49, ч.5 ст.74 КК України суд вважає, що ОСОБА_17 та ОСОБА_19 підлягають звільненню від покарання у звязку з закінченням строків давності .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 суд задовольняє частково в частині відшкодування матеріальної шкоди-задовольняє в повному об`ємі в сумі 8458 гривень, оскільки дана сума підтверджена матеріалами кримінального провадження. В частині відшкодування заподіяної моральної шкоди, задовольняє частково виходячи з того, що оцінює тривалість моральних страждань потерпілої, наявність суттєвих змін в її житті, наставші наслідки, та вважає, що розмір заподіяної моральної шкоди становить 80000 гривень, яку стягує на її користь з обвинуваченого ОСОБА_16 , оскільки суд вважає винним в смерті потерпілого ОСОБА_20 саме його.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_16 залишити без змін.

Запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_17 не обирався.

Щодо речових доказів, а саме куртки ОСОБА_19 , то суд вважає, що вона підлягає поверненню йому як власнику. Долю решти речових доказів, суд не вирішує, тому, що як встановлено матеріалами кримінального провадження вони втрачені під час досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України,суд,-

ухвалив :

ОСОБА_16 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, та призначити йому за цим законом покарання у вигляді восьми років і шести місяців позбавлення волі;

На підставі ст. 71 ч.1 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Андрушівського районного суду від 15.12.2000 року та остаточно призначити ОСОБА_16 покарання у вигляді дев`яти років позбавлення волі .

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання з 04.05.2010 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_16 до набрання вироком чинності, не змінювати, залишити попередній - утримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_16 на користь ОСОБА_13 8458 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 80000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_17 винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 122 ч.1,

296 ч. 2 КК України та за цими законами призначити йому покарання:

-за ст. 122 ч.1 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі

-за ст. 296 ч.2 КК України у вигляді 2 (двох) років 6 місяців позбавлення волі.

10
Застосувати ст.70 ч.1 КК України призначити засудженому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі
На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_17 від відбування призначеного покарання у звязку зі спливом строків давності.

ОСОБА_19 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України та призначити йому за цим законом покарання у вигляді двох років позбавлення волі;

На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_19 від відбування призначеного покарання у звязку зі спливом строків давності.

Речові докази по справі: куртку обвинуваченого ОСОБА_19 , що. знаходиться у кімнаті речових доказів прокуратури району повернути йому як власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з часу вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1