Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
суддів Пивовара В.Ф., Шевченко Т.В.
за участю прокурора Саленка І.В.
розглянула в судовому засіданні 11 січня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Дніпропетровської області на
постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30
червня 2005 року, якою
ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судиму,
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину,
передбаченого ч.2 ст.157 КК України, на підставі п. “г” ст.1, ст.6 Закону
України “Про амністію” від 31.05.2005 р., а справу щодо неї закрито.
В апеляційному порядку
справа не розглядалась.
Згідно з цією постановоюОСОБА_1. обвинувачувалась у тому,
що вона 26 грудня 2004 року під час повторного голосування по виборах
Президента України, будучи ІНФОРМАЦІЯ_2, маючи заяви 89 громадян про забезпечення
їм голосування вдома за станом здоров'я, не організувала голосування за межами
приміщення для голосування громадян, подані заяви не були розглянуті виборчою
комісією, внаслідок чого 20 виборців через свій стан здоров'я не змогли
самостійно прибути на виборчу дільницю для голосування та були позбавленні
можливості здійснення свого права обирати та не проголосували.
У касаційному поданні ставиться питання про скасування
зазначеної постанови та направлення справи на новий судовий розгляд у зв'язку з
істотним порушенням судом вимог кримінально-процесуального закону, а саме: ч.2
ст.6 КПК України, яка зобов'язує суд у таких випадках постановити обвинувальний
вирок із звільненням засудженого від покарання, та ч.1 ст.282 КПК України, яка
не надає суду права закривати справу внаслідок акту амністії, якщо ця обставина
виникла під час судового розгляду справи.

Заслухавши доповідача, прокурора, який не підтримав
касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи подання,
колегія суддів вважає, що касаційне подання задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Правильність застосування до ОСОБА_1 Закону України “Про
амністію” від 31.05.2005р., як до суб'єкта цього Закону, у касаційному поданні
не заперечується,ОСОБА_1 підпадає під дію п.“г” ст.1 цього Закону і звернулась
до суду із заявою про застосування до неї амністії.

Посилання у поданні на порушення вимог
кримінально-процесуального закону при застосуванні зазначеного акту амністії не
можна визнати обгрунтованими.

Дійсно, як убачається з матеріалів справи, Закон України
“Про амністію” від 31.05.2005р. набрав чинності під час судового розгляду
справи щодо ОСОБА_1

Проте відповідно до ст.6 Закону України “Про амністію”
від 31.05.2005р. звільняються від кримінальної відповідальності особи, які
підпадають під дію ст.1 цього Закону, кримінальні справи стосовно яких
перебувають у провадженні органів дізнання, досудового слідства чи не
розглянуті судами, про злочини, вчинені до набрання цим Законом чинності.

За змістом діючого кримінально-процесуального законодавства
звільнення особи від кримінальної відповідальності виключає ухвалення
обвинувального вироку. Суперечність, яка виникає у даному випадку між ч.2 ст.6
КПК України і ст.6 Закону України “Про амністію” від 31.05.2005р., має
вирішуватись на користь цього Закону, оскільки ним передбачено спеціальний
порядок застосування амністії і його прийнято пізніше у часі.

За таких обставин суд обґрунтовано звільнив ОСОБА_1 від
кримінальної відповідальності за пред'явленим їй обвинуваченням на підставі
п.“г” ст.1, ст.6 Закону України “Про амністію” від 31.05.2005р. та закрив
справу.

Тому підстав для задоволення касаційного подання у справі
щодо ОСОБА_1 з наведених у ньому мотивів колегія суддів не знаходить.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання
заступника прокурора Дніпропетровської області у справі щодо ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Судді:

Селівон О.Ф. Пивовар В.Ф. Шевченко
Т.В.

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України О.Ф. Селівон