№ 336/1163/15-к
Пр. 1-кп/336/180/2015
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(НА ПІДСТАВІ УГОДИ ПРО ВИЗНАННЯ ВИНУВАТОСТІ)

4 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в заді суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новодарівка Гуляйпільського району Запорізької області, громадянина України, з повною середньою освітою (10 класів), неодруженого, старшого сержанта третьої гаубичної артилерійської батареї першого гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта В НОМЕР_2 ) який зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

укладену 14 лютого 2015 року між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 про визнання останнім винуватості за ч. 3 ст. 407 КК України та погодження на призначення покарання за ч. 3 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 старшим слідчим військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України за погодженням із прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що передбачений ч. 3 ст. 407 КК України, за ознаками самовільного залишення, без поважних причин, військової частини військовослужбовцем, який не є військовослужбовцем строкової служби, на строк понад один місяць за таких обставин.

ОСОБА_4 , який проходив військову службу відповідно до Законів України «Про часткову мобілізацію» та «Військовий обов`язок і військову службу» і входив до складу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на посаді номера обслуги третьої гаубичної артилерійської батареї першого гаубичного артилерійського дивізіону в порушення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до яких військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, 21 вересня 2014 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_4 ( НОМЕР_1 ), де був відсутнім без поважних причин до 12 грудня 2014 року, коли обвинувачений добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого був направлений до зазначеної військової частини для подальшого проходження військової служби.

14 лютого 2015 року між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання останнім винуватості за ч. 3 ст. 407 КК України та погодження на призначення покарання за ч. 3 ст. 407 КК України, відповідно до якої:

- підозрюваний беззастережно визнає себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, за обставин, які викладені у письмовому повідомленні про підозру, щиро кається і обіцяє сприяти розкриттю злочину;

- сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у вигляді двох років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України тривалістю один рік з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, які передбачені п. п 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про визнання винуватості, що передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони просять про затвердження угоди.

Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. ст. 471, 472 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

Перед затвердженням угоди про визнання винуватості суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє:

- що він має право на судовий розгляді, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про допит свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

- наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України;

- характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

- вид покарання, а також умови звільнення від його відбування з випробуванням, а також зміст обов`язків, які приймає на себе одночасно із звільненням від відбування покарання з випробування.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття і сприяння у встановлені істини органу досудового розслідування і суду, обтяжуючих його покарання обставин суд не вбачає.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Відомостей про речові докази та процесуальні витрати суду не надано.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості за ч. 3 ст. 407 КК України, укладену 14 лютого 2015 року між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу командира військової частини, повідомляти командира військової частини про зміни в місці проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Запорізької бласті протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1