Справа № 129/1003/15-к
1-кп/140/140/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.07.2015 року Немирівський районний суд
Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000101 про обвинувачення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

по ст. 408 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, відповідно до Указу Президента України № 454 « Про часткову мобілізацію» від 06.05.2014 року, на особливий період, військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 в порушення ст..ст. 17, 65 Конституції України, ст..ст. 1, 2 ЗУ « Про військовий обов`язок і військову службу»,положень Військової присяги, ст..ст. 11, 16, 127, 128 Статуту Збройних Сил України, та ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 18 грудня 2014 року, діючи з прямим умислом та з метою ухилитись від проходження військової служби взагалі, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України не з`явився у розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , та в подальшому проводив час на власний розсуд, не маючи наміру взагалі повернутись у військову частину, не вчиняв ніяких заходів у період з 18 грудня 2014 року по теперішній час для повернення на військову службу, проживаючи в смт.Брацлав Немирівського району Вінницької області, хоча мав об`єктивну можливість це зробити.

Допитаний в судовому засіданні як підсудний, ОСОБА_5 вину по суті пред`явленої підозри визнав повністю, в скоєному чисто сердечно розкаявся та пояснив, що він дійсно 12.05.2014 року був призваний Немирівським райвійськкоматом на військову службу на підставі Указу Президента України « про мобілізацію». Службу проходив в зоні АТО. 21 серпня 2014 року він відбув у відпустку по місту свого проживання. Оскільки під час служби в зоні АТО у нього погіршився стан здоров`я то він будучи дома тричі госпіталізовувався на лікування в Вінницький військово-кліничний медичний центр Центрального регіону. Пролікувавшись в госпіталі він пройшов ВЛК, згідно висновку якої був визнаний придатним до подальшої військової служби. Однак почуваючи себе недобре, продовжувало боліти серце він не поїхав до військової частини і продовжував лікуватись дома в загальних територіальних медичних закладах МОЗ України. Отже ухилення ним від подальшого проходження військової служби було обумовлене незадовільним станом здоров`я, однак протиправність своїх дій він усвідомлює, вважає, що має нести відповідальність і просить призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою він обвинувачується та звільнити його від призначеного покарання з випробовуванням.

Оскільки учасники процесу вважають за можливе при досліджені доказів по справі обмежитись допитом обвинуваченого суд, відповідно до вимог ст.. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, які не будуть досліджуватись, впевнившись в правильності розуміння ними зазначених обставин, у відсутності сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку суд, ухвалив визнати за недоцільне дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Вислухавши покази обвинуваченого суд вважає, що вина ОСОБА_5 у скоєні злочину доведена і його дії за ст. 408 ч.1 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення з лікувального закладу до військової частини з метою ухилення від військової служби, кваліфіковано вірно.

В процесі розгляду справи встановлені обставини, що помягчують покарання, до яких суд відносить чистосердечне каяття та сприяння в розкритті злочину. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого який позитивно характеризується, має незадовільний стан здоров`я, обставини, що помягчують покарання , наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність у нього намірів уникнути кримінальної відповідальності і приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе з застосуванням до нього покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, обравши йому міру покарання передбачену санкцією статті за якою він обвинувачується, зі звільненням, на підставі ст.. 75 КК України, від призначеного покарання і наданням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 п.2,3 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 374-375 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним за ст. 408 ч.1 КК України і призначити йому покарання 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробовуванням встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_5 не виїзжати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти КВІ про зміну місця проживання .

На вирок може бути подана апеляція, з підстав, передбачених ст.. 394 КПК України до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб.

Головуючий: