Ухвала

іменем україни

23 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі ОСОБА_5,

розглянувши у судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про застосування амністії в Україні» щодо повної реабілітації політичних в'язнів» № 792-VI від 27 лютого 2014 року, за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 8 жовтня 2014 року щодо

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_10,

представників потерпілих

ОСОБА_4, ОСОБА_7,

ОСОБА_8,

адвокатів ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2014 року відмовлено прокурору у задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_6 на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про застосування амністії в Україні» щодо повної реабілітації політичних в'язнів» № 792-VI від 27 лютого 2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 8 жовтня 2014 року скасовано ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання прокурора, кримінальне провадження № 0013757 щодо ОСОБА_6 закрито у зв'язку із його звільненням від кримінальної відповідальності.

У касаційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв'язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону. Посилається на ту обставину, що апеляційним судом при прийнятті відповідного рішення була порушена правова процедура щодо застосування амністії, оскільки відносно ОСОБА_6 справа судом не розглядалася і вирок не ухвалювався; під час розгляду справи судом не було з'ясовано та перевірено чи відповідає меті зазначеного Закону звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі амністії та закриття щодо нього провадження з реабілітуючих підстав; в порушення ч. 2 ст. 288 КПК України не було з'ясовано думку потерпілих щодо звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності. Як вказує адвокат, допущені порушення процесуального закону судом апеляційної інстанції, порушують права потерпілих від злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9, який скаргу підтримав, представників потерпілих ОСОБА_7, ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_11, ОСОБА_12, які просили касаційну скаргу задовольнити у повному обсязі, думку прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу адвоката ОСОБА_9 та не заперечував проти скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Доводи скарги представника потерпілої про ту обставину, що апеляційним судом було порушено права потерпілих, оскільки не було з'ясовано їх думку щодо можливості звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності, є необґрунтованими.

Як убачається із наданих матеріалів, під час перегляду справи апеляційним судом, у судовому засіданні були присутні представники потерпілих, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги у відсутності самих потерпілих.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у цій частині порушень прав потерпілих допущено не було.

У той же час, інші доводи касаційної скарги представника потерпілої ОСОБА_4 заслуговують на увагу.

З матеріалів провадження вбачається, що СУ ГУ МВС України в м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0013757 щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України.

23 січня 2014 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 та ч. 4 ст. 189 КК України.

На підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про застосування амністії в Україні» щодо повної реабілітації політичних в'язнів» № 792-VI від 27 лютого 2014 року до ОСОБА_6 застосовано повну індивідуальну амністію та звільнено.

Прокурор звернувся до місцевого суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та закриття кримінального провадження у зв'язку із застосуванням до останнього вищевказаного Закону.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора, на підставі аналізу норм кримінального процесуального та кримінального законодавства України, прийшов до висновку, що закриття кримінального провадження та звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності допускається лише у випадках, прямо передбачених законом України про кримінальну відповідальність, який дає вичерпний перелік підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З ухвали суду першої інстанції вбачається, що підстави звільнення від кримінальної відповідальності, на які послався у клопотанні прокурор, а саме застосування до ОСОБА_6 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про застосування амністії в Україні» щодо повної реабілітації політичних в'язнів», не передбачені діючим кримінальним процесуальним законодавством, оскільки на підставі закону про амністію особа звільняється від покарання, а не від кримінальної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи апеляційну скаргу захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_6, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції і задовольняючи клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття провадження щодо нього, як на підставу послався лише на п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про застосування амністії в Україні» щодо повної реабілітації політичних в'язнів» від 27 лютого 2014 року.

Висновок про можливість звільнення ОСОБА_6 саме від кримінальної відповідальності, суд апеляційної інстанції будь-яким чином не мотивував та висновки суду першої інстанції щодо неможливості задоволення клопотання прокурора, як такого, що не відповідає вимогам діючого законодавства, не спростував.

У відповідності до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; при скасуванні або зміні судового рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку чи ухвали.

Судом апеляційної інстанції зазначені вимоги виконані не були, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону та підставою для скасування оскаржуваної ухвали з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, який необхідно провести у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 442 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 8 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2