ун. № 759/3216/13-к
пр. № 1-кп/759/2/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року Святошинський районний суд міста Києва

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000798 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м. Черкаси, громадянина України, українця, освіта вища, неодруженого, аспіранта Києво-Могилянської академії, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , судимого 08 квітня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 1 КК України до штрафу в ромірі 850 гривень, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження: обвинувачення - прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; захисту обвинувачений ОСОБА_5 , захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , інші учасники провадження: представник потерпілого ТОВ «Євролот» - ОСОБА_11 , потерпілий - ОСОБА_12 ,-

в с т а н о в и в:

Стороною обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 16 травня 2012 року, приблизно в 19.30 годин, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, знаходячись в приміщенні лотерейного клубу «ЄВРОЛОТ», розташованого по пр-ту Перемоги, 100-д в м. Києвi, повторно відкрито викрав чуже майно, яке належить ТОВ «Євролот» та ОСОБА_12 .

Так, ОСОБА_13 , 16 травня 2012 року приблизно в 19.00 годин, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, під приводом проведення акції протесту в примiщеннi лотерейного клубу «ЄВРОЛОТ», розташованого по пр-ту Перемоги, 100-д в м. Києвi, за заздалегідь умовленій домовленості зустрівся біля супермаркету «Сiльпо», розташованого по пр-ту Перемоги, 89 в м. Києвi, з невстановленими слідством особами.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 разом з невстановленими слідством особами прослідували до приміщення лотерейного клубу «ЄВРОЛОТ», розташованого по пр-ту Перемоги, 100-д в м. Києві, де реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, проникли до приміщення каси, де з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, відкрито викрали належні ОСОБА_12 гроші в сумі 200 гривень, а також належні ТОВ «ЄВРОЛОТ» гроші в сумі 16957 гривень.

Вiдкрито викравши чуже майно, яке належить громадянину ОСОБА_12 та ТОВ «ЄВРОЛОТ», ОСОБА_13 та невстановлені слідством особи з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись в подальшому відкрито викраденим майном на власний розсуд.

Наведені вище дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не визнав та показав, що в 2012 році громадські активісти зверталися до керівництва Святошинського райвідділу міліції вказуючи на факт безперешкодної діяльністі залів ігрових автоматів на території Святошинського району, на що начальник Святошинського райвідділу міліції м. Києва, заперечував наявність на території району залів ігрових автоматів. Факти безперешкодної діяльності залів ігрових автоматів декілька разів були зафіксовані громадськими активістами, проте ні органи прокуратури, ні міліції жодним чином не реагували на це. Громадські активісти, серед яких і він, в кінці березня, в квітні та травні 2012 року, вдалися до показового закриття кількох залів ігрових автоматів.

16 травня 2012 року гурт громадських активістів вдалися до показового закриття залу ігрових автоматів ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою АДРЕСА_3 , який прикриваючись так званними миттєвими лотереями, насправді огрганізовує азартно-ігрові дії, чим сприяє духовній деградації, моральному розпаду і розбещенню громадян України. Відповідальність за організацію даної акції брав на себе ОСОБА_14 . Приблизно в 19.00 годин гурт громадських активістів в кількості близько 30 осіб, серед яких був і він, прибув до супермаркету « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по АДРЕСА_4 , звідки направились до приміщення залу ігрових автоматів. При цьому також були присутні журналісти телеканалів, яким пропонувалося фіксувати події. Місце проведення акції відразу не було відомо. В його функції входило збір журналістів та інформування їх про діяльність залів ігрових автоматів, надання коментарів. Прибувши до залу ігрових автоматів ТОВ «ЄВРОЛОТ», дехто з учасників заходу протесту, в присутності журналістів, вдалися до ушкодження майна пошкодження ігрових автоматів, щоб вони в подальшому не могли використовуватися. Він в цьому участь не приймав.

16 травня 2012 року він знаходився біля приміщення залу ігрових автоматів ТОВ «ЄВРОЛОТ» та до приміщення залу ігрових автоматів, під час проведення акції, не заходив.

Категорично заперечив свою причетність до відкритого викрадення майна потерпілих ОСОБА_12 та ТОВ «Євролот» і наполягав на своїй повній необізнаності з обставинами їх вчинення.

Просив суд ухвалити виправдувальний вирок.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Статтею 8 Розділу Х1 «Перехідних положень» КПК 2012 року, передбачено, що допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Зазначена норма закону повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, згідно якої обґрунтування не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України сторона обвинувачення, посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:

- показання допитаного в судовому засіданні представника потерпілого ТОВ «Євролот» - ОСОБА_11 , який показав, що діяльністю ТОВ «Євролот», яке знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 100-д, є розповсюдження квитків державної миттєвої лотереї, що не є ігровим бізнесом. Розповсюдження лотерейних білетів здійснюється на підставі договору укладеного між ТОВ «Євролот» та ПрАТ «Патріот», за допомогою «Лотерейних терміналів С-2», які сертифіковані на території України та не є ігровими автоматами. 16 травня 2012 року в результаті викрадення невідомими особами грошей, що знаходилися в касі товариства, ТОВ «Євролот» було завдано матеріальну шкоду в розмірі 16957 гривень. Проте ТОВ «Євролот» матеріальних притензій до ОСОБА_5 не має;

- показання, допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_12 , який показав, що 16 травня 2012 року, приблизно після 18.00 годин, до приміщення залу ігрових автоматів ТОВ «Євролот» за адресою м. Київ, пр-т Перемоги, 100-д, де в той час знаходились відвідувачі, а він як адміністратор, проводив інкасацію терміналів, передаючи гроші до приміщення каси, забігло близько 10 чоловік в масках. За вказівкою людей в масках, він ліг на підлогу, при цьому ніяких погроз на його адресу не було. Після чого люди в масках вибили двері в касу, вивели в зал касира. Що відбувалося в приміщенні каси та в підсобному приміщенні, він не бачив, оскільки разом із касиром ОСОБА_15 знаходились за приміщенням каси, а саме в приміщенні залу ігрових автоматів, де він бачив ОСОБА_5 .

Із самого початку зазначених подій, в залі були присутні особи з відеокамерами. Зазначені події відбувалися близько 5 хвилин після чого, люди в масках організовано покинули приміщення зали. Зайшовши до приміщення каси він побачив, що з касового апарату викрадені гроші. Також, в приміщенні підсобки, двері в яку не були зачинені, він виявив відсутність в його гаманці, який лежав на пульті сигналізації, належних йому 200 гривень. Яким чином з касового та підсобного приміщення зникли гроші, йому невідомо.

Про події що сталися, він відразу повідомив керівництву ТОВ «ЄВРОЛОТ» та службі охорони. Приїхавшим на місце працівникам міліції, які проводили слідчі дії, він надав пояснення щодо зазначених подій.

Після даних подій, усі учасники цих подій розбіглися.

Будь-яких притензій він до ОСОБА_5 не має.

Аналізуючи показання потерпілого ОСОБА_12 , представника потерпілого ТОВ «Євролот» ОСОБА_11 суд встановив, що своїми показаннями вони тільки підтвердили факт викрадення 16 травня 2012 року належних ТОВ «Євролот» та ОСОБА_12 грошей, під час подій що відбулися в приміщенні ТОВ «Євролот» за адресою м. Київ, пр-т Перемоги, 100-д. Проте ці показання ніяким чином не підтверджують, що грабіж скоїв саме ОСОБА_5 , а тому не можуть бути взяті судом до уваги, як доказ вини ОСОБА_5 у вчиненні за попередньою змовою групою осіб відкритого викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «Євролот» та ОСОБА_12 16 травня 2012 року за адресою м. Київ, пр-т Перемоги, 100-д:;

- показання, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , який показав, що він працює журналістом на телеканалі ТРК «Україна». Колегою, йому було запропоновано висвітлити акцію проти грального бізнесу, на що він погодився. 16 травня 2012 року, він разом зі зйомочною групою, в складі якої був телеоператор ОСОБА_17 , приїхали на місце збору учасників акції, до станції метро «Святошин» в м. Києві. Поспілкувавшись з учасниками акції, направилися до місця події - ТОВ «Євролот», за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 100-д, де загальним потоком зайшли всередину приміщення, в якому розпочалася зазначена акція. Перебуваючи в середині приміщення, він бачив як учасники акції, деякі з яких скривали свої обличчя, викрикували якісь гасла, псували гральні автомати. Будь-яких закликів щодо пограбувань будь-кого, він не чув. Після перебування протягом близько 30 секунд у приміщенні ТОВ «Євролот», він вийшов на вулицю. ОСОБА_17 разом з працівниками телеканалу «СТБ» залишився в приміщенні. Через деякий час люди вийшли з приміщення та розійшлися. Не пам`ятає, чи бачив він протягом усієї акції обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки пройшло багато часу. В акції приймало участь приблизно 10-20 чоловік;

- показання, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , який показав, що він працює телеоператором ТРК «Україна». 16 травня 2012 року, за завданням редакції, він з журналістом ОСОБА_16 , приїхали до супермаркету «Сільпо», що розташований на пр-ті Перемоги біля станції метро «Святошин» в м. Києві, де знаходилась група людей, які заявили про себе, як про учасників акції проти грального бізнесу. Між учасниками акції не обговорювалося, що вони будуть робити в приміщенні зали ігрових автоматів. Після цього вони пішли до ТОВ «Євролот», за адресою м. Київ, пр-т Перемоги, 100-д та відразу, за учасниками акції, які прикривали обличчя масками, зайшли до зали ігрових автоматів, де розпочалася акція. Під час акції, активісти почали ламати автомати, що ним із самого початку безперервно фіксувалося на відеокамеру. Учасників акції в приміщенні було трохи більше 10. Ніяких гасел та закликів щодо пограбування, а також вказівок, щодо дій учасників акції, він не чув. Не пам`ятає чи бачив він під час акції обвинуваченого, оскільки пройшло багато часу. Акція відбувалася декілька хвилин, після чого люди вийшли з приміщення та розійшлись, а через деякий час приїхали працівники міліції.

Показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 не містять відомостей щодо обставин відкритого викрадення майна ТОВ «Євролот» та потерпілого ОСОБА_12 16 травня 2012 року з приміщення ТОВ «Євролот», а стосуються лише обставин проведення 16 травня 2012 року громадськими активістами акції проти грального бізнесу, та узгоджуються з показаннями обвинуваченого в цій частині;

- протокол огляду місця події від 16 травня 2012 року та фототаблицю до протоколу, що пояснює його зміст (т. 1 а.с. 13-39), в ході проведення якого, в період часу з 20.00 годин до 23.50 годин, було оглянуто приміщення лотерейного клубу «Євролот», розташоване по пр-ту Перемоги, 100-д в м. Києві. Під час огляду встановлено, що приміщення складається із зали. Вздовж правої стіни даної зали знаходиться пристройка, яка поділена на три окремі приміщення: підсобне приміщення, туалет та касову зони, вхід до кожного з яких, обладнаний окремими дерев`яними дверима. Приміщення зали та касової зони обладнені камерами відеоспостереження. Під час проведення огляду серед речей, що знаходяться в залі, виявлені розбиті лотерейні термінали. В підсобному приміщенні знаходяться електрощитова, електролічильник, інші побутові речі. Над дошкою у вигляді столу, що прикріплена до стіни прикріплені блоки пожежної сигналізації та сигналізації по охороні приміщення. У верхній частині правої стіни прикріплена металева конструкція на якій знаходиться під`єднаний до електромережі та камер відеоспостереження, відеореєстратор марки NET WORK DVR с.н. НОМЕР_1 в корпусі чорного кольору. В приміщенні касової зони, вхідні двері до якої відчинені, розбиті та знаходяться на підлозі, знаходяться: металевий сейф, дверцята якого не зачинені, на сейфі та біля нього лежать розкидані папери; стіл, на якому розміщені прилади комп`ютера та каса. Над столом в стіні знаходиться отвір квадратної форми, який веде до зали. З місця огляду серед інших речей було вилучено: фото слідів фрагментів взуття в кількості п`яти штук, 10 відбитків слідів рук, відеореєстратор з блоком живлення до нього, які були упаковані та опечатані.

Протокол огляду місця події від 16 травня 2012 року не містить відомостей щодо знаходження в підсобному приміщенні гаманця, про що в своїх показаннях зазначав потерпілий ОСОБА_12 , а також відомостей щодо опису касового апарату, на предмет наявності в ньому грошових коштів.

Крім того, слід звернути увагу, що протокол огляду місця події не містить підписів усіх осіб, що були присутні при проведенні зафіксованої в ньому слідчої дії (начальник РУ ОСОБА_18 , працівники міліції ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ), хоча вказівка про їх участь із зазначенням їхніх прізвищ наявна в протоколі.

Проте відсутність в протоколі підписів зазначених осіб, не спростовує зафіксованих в ньому обставин огляду місця події, які мають значення для справи, і на думку суду не є підставою для визнання його недопустимим доказом, оскільки даний протокол підписаний особою яка проводила дану слідчу дію, понятими, спеціалістом та іншими працівниками міліції які брали участь у проведенні цієї слідчої дії та своїми підписами засвідчили його зміст. Стороною захисту клопотань про визнання даного протоколу недопустимим доказом, не подавалось.

Даним протоколом огляду місця події зафіксовано місце вчинення грабежу, проте жодних доказів скоєння даного кримінального правопорушення саме обвинуваченим ОСОБА_5 , даний протокол не містить.

Стороною обвинувачення не надано суду будь-яких доказів, щодо належності саме обвинуваченому ОСОБА_5 , вилучених 16 травня 2012 року під час проведення огляду місця події, з касового приміщення ТОВ «Євролот» - відбитків слідів рук, та з приміщення залу ТОВ «Євролот» - слідів фрагментів взуття;

- постанову від 20 лютого 2013 року про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 20 лютого 2013 року (т.1 а.с. 51), відповідно до якої відеореєстратор, вилучений 16 травня 2012 року в приміщенні ТОВ «Євролот», визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000798; відеозапис подій що міститься на вилученому відеореєстраторі, під час перегляду якого, судом встановлено що події, зафіксовані камерами відеоспостереження в приміщенні залу ігрових атоматів та зокрема, в касовому приміщенні ТОВ «Євролот», з приводу яких ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення, що містяться на відеореєстраторі із зазначенням періоду часу 19.30 годин містять дату «17 травня 2012».

Потерпілий ОСОБА_12 та ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердили, що події відеозапису з приміщення ТОВ «Євролот», переглянутого судом, що міститься на відеореєстраторі, мали місце в зазначений на відеозапису період часу 19.30 годин - 16 травня 2012 року.

З метою уточнення дати події, що зафіксована камерами відеоспостереження в приміщенні ТОВ «Євролот» та міститься на відеореєстраторі, з приводу якої ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення, судом, за клопотанням сторони обвинувачення в якості свідка допитано техніка ТОВ «Євролот» ОСОБА_21 , який показав що відеозапис в приміщенні ТОВ «Євролот», що розташоване по пр-ту Перемоги, 100-д в м. Києві, здійснюється за допомогою відеокамер та передається на відеореєстратор, на жорсткому диску якого і зберігається. Станом на 16 травня 2012 року до відеореєстратора було підключено 6 відеокамер. Одна із камер відеоспостереження встановлена в касовому приміщенні. В побутовому приміщенні, де знаходився відеореєстратор, відеокамери відсутні.

Дати на відеореєстраторі виставляються при його налаштуванні проте, вони можуть збиватися при відключенні світла. Дата відеозапису події від «17 травня 2012 року» в період часу з 19.30 годин, що міститься на вилученому відеореєстраторі, може не співпадати з датою яка була на справді.

Враховуючи данні, що містяться в протоколі огляду місця події - приміщення ТОВ «Євролот», розташованого по пр-ту Перемоги, 100-д в м. Києві від 16 травня 2012 року, в частині вилучення та опечатування під час огляду відеореєстратора, який в подальшому, постановою слідчого від 20 лютого 2013 року був визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження, з урахуванням показань потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_21 суд, приходить до висновку, що події зафіксовані камерами відеоспостереження в приміщенні ТОВ «Євролот» за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 100-д, в період часу з 19.30 до 19.36 годин запис яких міститься на відеореєстраторі із зазначенням дати «17.05.2012», мали місце 16 травня 2012 року.

Також при перегляді судом зазначеного відеозапису подій з касового приміщення ТОВ «Євролот», здійсненого камерами відеоспостереження що міститься на вилученому відеореєстраторі, судом встановлено, що обличчя осіб, які в період часу з 19.30 до 19.34 годин проникли в дане приміщення та вчинили грабіж, були закриті масками та шарфами, а на голові у деяких з них, також був одягнений капюшон.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував наявність свого зображення на переглянутому судом відеозапису подій 16 травня 2012 року з приміщення ТОВ «Євролот», що міститься на вилученому під час огляду місця події відеореєстраторі.

Суд, дослідивши данні що містяться у висновку судово-портретної експертизи № 258/ікт від 29 вересня 2014 року, призначеної судом за клопотанням сторони обвинувачення, встановив що на вирішення експертизи ставилось питання: чи одна й та ж особа, а саме: ОСОБА_5 , зображена на фототаблиці та запису, зафіксованому відеореєстратором 17 травня 2012 року в період часу з 19.30 до 19.36 годин в приміщенні лотерейного клубу «Євролот» по пр-ту Перемоги, 100-д в м. Києві? В розпорядження експертів направлявся відеореєстратор марки «NETWORK DVR» с.н. 00В, вилучений 16 травня 2012 року при огляді місця події приміщення ТОВ «Євролот» за адресою м. Київ, пр-т Перемоги, 100-д. Дослідницька частина зазначеного висновку містить данні щодо дослідження та відтворення виявлених на відеореєстраторі записів з шести камер відеоспостереження в зазначений період часу, та виготовлення знімків із зображенням особи, стостовно якої поставлено питання.

Згідно зазначеного висновку судово-портретної експертизи № 258/ікт, в зв`язку з непридатністю для проведення ідентифікаційного дослідження зображень особи, стосовно якої поставлено питання, порівняльне дослідження не проводилось та питання, в ході проведеного дослідження не вирішувалось (т. 4 а.с. 27-33);

- протокол додаткового огляду місця події від 09 липня 2012 року, згідно якого оглянуто місце події - приміщення лотерейного клубу «Євролот», розташоване по пр-ту Перемоги, 100-д в м. Києві, під час огляду, нічого не вилучалося (т. 1 а.с. 30-32). Даним протоколом не зафіксовано ніяких процесуальних джерел доказів, передбачених ч. 2 ст. 84 КПК України;

- акт № 1 Київської філії ТОВ «ЄВРОЛОТ» про результати інвентарізації наявних коштів 17 травня 2012 року, що зберігаються у касі лотерейного клубу: м. Київ, пр-т Перемоги, 100-д, відповідно до якого, під час інвентарізації за станом на 17 травня 2012 року встановлено недостачу грошових коштів у касі в сумі 16957 гривень (т. 1 а.с. 54). Однак, даний акт тільки фіксує недостачу грошових коштів в касі Київської філії ТОВ «ЄВРОЛОТ» і не може бути взятий судом до уваги як доказ вини саме ОСОБА_5 у вчиненні відкритого викрадення майна ТОВ «Євролот», за попередньою змовою групою осіб, 16 травня 2012 року за адресою м. Київ, пр-т Перемоги, 100-д.

Допитана під час судового засідання матеріально відповідальна особа касир ТОВ «Євролот» ОСОБА_15 показала, що 16 травня 2012 року, у вечірній час, було здійснено напад на зал ігрових автоматів ТОВ «Євролот», за адресою пр-т Перемоги, 100-д в м. Києві, де вона працює касиром.

В той час, коли вона перебувала на своєму робочому місці в приміщенні каси, до залу вбігли люди в масках. В залі в цей час знаходився адміністратор ОСОБА_12 та відвідувачі. Вона натиснула кнопку виклику охорони. Один з чоловіків в масці вибив двері в касу, які були зачинені на замок, та сказав їй вийти з каси, що вона і зробила. Після чого її відвели за ріг касового приміщення та наказали нічого не чіпати та не викликати охорону. Ніякого насильства до неї не застосовувалося. Вона бачила як люди в масках перевертали та били термінали, при цьому щось кричали. Що в цей час відбувалося в касовому приміщенні, вона не бачила. Біля вхідних дверей залу були присутні журналісти телеканалів, які проводили відеозйомку зазначених подій. Коли люди в масках покинули приміщення зали ігрових автоматів, вона зайшла до приміщення каси, де виявила зникнення грошей в розмірі близько 17000 гривень, які до цих подій знаходилися в касовому апараті. При цьому в касовому приміщенні був безлад: монітор валявся на підлозі, касовий ящик був відкритий;

- копія висновку експертного дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів Харківського НДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса за № 9629 від 21 вересня 2009 року. Даний висновок наданий на звернення директора ТОВ «Євролот» ОСОБА_22 від 16 вересня 2011 року, щодо функціонального призначення та технічних характеристик програмно-апаратного комплексу «Лотерейний термінал С2», і не може бути взятий судом до уваги, як доказ вини ОСОБА_5 у вчиненні відкритого викрадення майна ТОВ «Євролот», за попередньою змовою групою осіб, 16 травня 2012 року за адресою м. Київ, пр-т Перемоги, 100-д;

- протокол огляду та вилучення від 16 травня 2012 року, відповідно до якого оперуповноваженим ВКР Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві лейтенантом міліціх ОСОБА_23 , в присутності понятих, у ОСОБА_24 в Святошинському РУ, вилучено електроний носій флеш-пам`ять «SanDisk», місткістю 4 GB, червоно-чорного кольору, на якому міститься відеозапис з камер відеоспостереження в ТОВ «Євролот» по пр-ту Перемоги, 100-д в м. Києві 16.05.2012 р (т. 1 а.с. 109).

Сторона захисту даний протокол огляду та вилучення просила визнати недопустимим доказом, оскільки протокол складений в порушення вимог КПК 1960 року, зокрема: неуповноваженою особою та без додержання правил ст. 85 КПК України, щодо його змісту.

Оцінюючи даний доказ обвинувачення з точки зору його допустимості, суд встановив що при проведенні слідчої дії огляду та вилучення, було допущено такі порушення вимог ст. ст. 85, 190, 191, 195 КПК України (в редакції 1960 року), які виключають можливість визнання даного протоколу слідчих дій допустимим доказом, виходячи з наступного.

Зазначений протокол огляду та вилучення в порушення вимог ст. ст. 85, 195 КПК України (в редакції 1960 року) не містить зазначення підстав для проведення огляду, часу початку та закінчення проведеної слідчої дії; зазначення всіх істотних для справи обставин, виявлених при виконанні даної слідчої дії, зокрема: яке відношення має особа у якої вилучено електроний носій до ТОВ «Євролот»; з яких технічних приладів «знято» інформацію, що зафіксована камерами відеоспостереження ТОВ «Євролот» та міститься на вилученому електронному носії, з урахуванням що відеореєстратор на якому зберігаються записи з камер відеоспостереження ТОВ «Євролот», під час проведення огляду місця події приміщення ТОВ «Євролот» за адресою м. Київ пр-т Перемоги, 100-д, 16 травня 2012 року в період часу з 20.00 годин до 23.50 годин, був вилучений та опечатаний, у присутності оперуповноваженого ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , про що свідчить інформація що міститься в протоколі огляду місця події від 16 травня 2012 року (т. 1 а.с. 13-39).

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 , показав що після скоєння нападу на ТОВ «Євролот», на місце події приїхали працівники міліції, які проводили слідчі дії.

Зазначений протокол огляду та вилучення також не містить відомостей про опечатування вилученого електроного носія, проте відповідно до змісту протоколу огляду предметів та перегляду змісту носія інформації від 17 травня 2012 року (т. 1 а.с. 33-38), слідчим було здійснено перегляд змісту носія інформації - з`ємного накопичувача пам`яті «SanDisk 4 GB», який був упакований в прозорий поліетиленовий пакет, верх якого зв`язаний ниткою та скріплений печаткою «Для пакетів № 1 Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві» з наявними анкетними даними, підписами понятих, які були присутні під час вилучення та підпису особи, яка проводила вилучення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 190 КПК України (в редакції 1960 року) огляд предметів з метою виявлення слідів злочину та інших речових доказів, з`ясування інших обставин, які мають значення для справи, проводиться слідчим, який складає протокол про результати огляду.

На спростування заперечень сторони захисту щодо визнання даного доказу недопустимим, стороною обвинувачення надано доручення слідчого СВ Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_25 , в порядку ст. 114 КПК Україна (т. 3 а.с. 44), відповідно до якого слідчим, «з метою повного всебічного та об`єктивного розслідування по даній кримінальній справі необхідно встановити час, виникла необхідність встановити свідків та очевидців злочину», доручено працівникам ВКР Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві встановити наявність відеокамер спостереження в приміщенні ТОВ «Євролот», розташованого по пр-ту Перемоги, 100-д в м. Києві та при їх наявності вилучити носій інформації з відеозаписом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 114 КПК України (в редакції 1960 року) слідчий по розслідуваних ним справах вправі давати органам дізнання доручення і вказівки про провадження розшукних та слідчих дій і вимагати від органів дізнання допомоги при провадженні окремих слідчих дій, які для органів дізнання є обов`язковими.

Проте відповідно до вимог ч. 2 ст. 118 КПК України (в редакції 1960 року) у межах міста або району, хоча б поділеного на кілька слідчих дільниць, слідчий зобов`язаний особисто проводити всі слідчі дії.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, зокрема і з порушенням норм КПК України.

Статтею 8 Розділу Х1 «Перехідних положень» КПК 2012 року, передбачено, що допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст. 82, 85, 195 КПК України (в редакції 1960 року) протоколи слідчих дій є джерелом доказів виключно у випадках, коли вони складені і оформлені в порядку, передбаченому КПК України.

Встановивши, що огляд та вилучення 16 травня 2012 року у ОСОБА_24 електронного носія «SanDisk», здійснено особою (оперуповноваженим), яка в силу ст. 190 КПК України 1960 року (відповідно до вимог якої проводився огляд та вилучення), не наділена правом збирати докази, що є порушенням встановленого КПК в редакції 1960 року порядку отримання доказів, протокол складений і оформлений в порушення порядку, встановленого ст. ст. 85, 195 КПК України (в редакції 1960 року), суд відкидає як недопустимі докази дані, які містить протокол огляду та вилучення від 16 травня 2012 року та визнає даний доказ недопустимим. А відтак, всі інші докази, які є похідними від нього - протокол огляду предметів та перегляду змісту носія інформації від 17 травня 2012 року (т. 1 а.с. 33-38), постанова про визнання та прилучення до справи речових доказів від 17 травня 2012 року (т.1 а.с. 119), також не можуть бути визнані допустимими доказами і покладені в основу обвинувального вироку;

- протокол виїмки від 17 травня 2012 року, відповідно до якого ДІМ Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві старшим лейтенантом міліції ОСОБА_26 , в присутності понятих, яким згідно ст. 127 КПК України роз`яснені їх права та обов`язки, засвідчити факт, зміст та результати виїмки. Перед початком виїмки ДВД-диску відеорепортажу стосовно розбійного нападу по пр-ту Перемоги, 100-д, було пред`явлено постанову про це від 17 травня 2012 року, після чого начальнику служби продюсерів ТРК «Україна» ОСОБА_27 запропоновано видати ДВД-диску з відеорепортажем стосовно розбійного нападу по пр-ту Перемоги, 100-д невідомими особами на клуб «Євролот». Із дотриманням вимог ст. ст. 180,181,183,185,186,188,189 КПК України для долучення до справи вилучено диск, який поміщений в паперовий конверт білого кольору та опечатаний. Зміст протоколу присутні засвідчили своїми підписами (т. 1 а.с. 117).

Оцінюючи даний доказ обвинувачення з точки зору його допустимості, суд встановив що при проведенні слідчої дії виїмки, було допущено такі порушення вимог ст. ст. 85, 178, 181, 183, 188, 189 КПК України (в редакції 1960 року), які виключають можливість визнання даного протоколу слідчих дій допустимим доказом, виходячи з наступного.

Зазначений протокол виїмки в порушення вимог ст. ст. 85, 188 КПК України (в редакції 1960 року) не містить відомостей щодо місця проведення виїмки; підстав проведення виїмки зокрема, зазначення якою саме уповноваженої на те особою, винесено постанову від 17.05.2012 року; підпису слідчого; зазначення всіх істотних для справи обставин, виявлених при виконанні даної слідчої дії зокрема: про роз`яснення представнику підприємства, установи, в якому проводиться виїмка прав, передбачених ч. 3 ст. 181 КПК України (в редакції 1960 року) та пред`явлення йому постанови про виїмку (ст. 183 КПК України в редакції 1960 року); про складання протоколу у двох примірниках та вручення другого примірника протоколу представнику підприємства, установи в якому проводилась виїмка.

Відповідно до вимог ст. ст. 118, 178, 183 КПК України (в редакції 1960 року) особисто слідчим та за його вмотивованою постановою, має проводитися слідча дія - виїмка.

На спростування недопустимості як доказу даного протоколу виїмки, стороною обвинувачення будь-яких заперечень не надано.

Згідно з вимогами ст. ст. 82, 85, 188 КПК України (в редакції 1960 року) протоколи слідчих дій є джерелом доказів виключно у випадках, коли вони складені і оформлені в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, зокрема і з порушенням норм КПК України.

Статтею 8 Розділу Х1 «Перехідних положень» КПК 2012 року, передбачено, що допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Встановивши, що виїмка 17 травня 2012 року у начальника служби продюсерів ТРК «Україна» ОСОБА_27 ДВД-диску з відеорепортажем стосовно розбійного нападу по пр-ту Перемоги, 100-д невідомими особами на клуб «Євролот», здійснено особою (дільничним інспектором міліції), яка в силу ст. 183 КПК України 1960 року (відповідно до вимог якої проводилась виїмка), не наділена правом збирати докази, що є порушенням встановленого КПК в редакції 1960 року порядку отримання доказів, протокол складений і оформлений в порушення порядку, встановленого ст. ст. 85, 188 КПК України (в редакції 1960 року), суд відкидає як недопустимі докази дані, які містить протоколом виїмки від 17 травня 2012 року та визнає даний доказ недопустимим. А відтак, всі інші докази, які є похідними від нього - постанова про визнання та прилучення до справи речових доказів від 19 травня 2012 року (т.1 а.с. 39); речовий доказ - ДВД-диск ТРК «Україна» з відеорепортажем подій по пр-ту Перемоги, 100-д в м. Києві, що міститься на диску, який був переглянутий судом під час судового засідання; також не можуть бути визнані допустимими доказами і покладені в основу обвинувального вироку.

- протокол виїмки від 18 травня 2012 року, відповідно до якого оперуповноваженим ВКР Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві капітаном міліції ОСОБА_28 , в присутності понятих, директором департаменту безпеки ОСОБА_29 , було видано ДВД-диск, на лицевій стороні якого нанесений друкований текст з реквізитами виробника та технічними характеристиками диску, з відеозаписом події, що мала місце 16 травня 2012 року за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 100-д в приміщенні ТОВ «Євролот», який із дотриманням вимог ст. ст. 180,181,183,185,186,188,189 КПК України вилучений для долучення до справи (т. 1 а.с. 118).

Оцінюючи даний доказ обвинувачення з точки зору його допустимості, суд встановив що при проведенні слідчої дії виїмки, було допущено такі порушення вимог ст. ст. 85, 178, 181, 183, 188, 189 КПК України (в редакції 1960 року), які виключають можливість визнання даного протоколу слідчих дій допустимим доказом, виходячи з наступного.

Зазначений протокол виїмки в порушення вимог ст. ст. 85, 188 КПК України (в редакції 1960 року) не містить відомостей щодо місця проведення виїмки; підстав проведення виїмки зокрема, зазначення якою саме уповноваженої на те особою, винесено постанову від 17.05.2012 року; підпису слідчого; зазначення назви підприємства, представником якого на час проведення виїмки був директор департаменту безпеки - ОСОБА_29 ; зазначення всіх істотних для справи обставин, виявлених при виконанні даної слідчої дії, зокрема: про складання протоколу у двох примірниках та вручення другого примірника протоколу представнику підприємства, установи в якому проводилась виїмка; відомостей про опечатування вилученого ДВД-диску. При огляді під час судового засідання даного ДВД-диску, судом встановлено, що конверт в якому він знаходився опечатувався, про що свідчать наявні на ньому підписи осіб, що зазначені в протоколі виїмки та наявність відтиску печатки Святошинського РУГУ для пакетів.

Відповідно до вимог ст. ст. 118, 178, 183 КПК України (в редакції 1960 року) особисто слідчим та за його вмотивованою постановою, має проводитися слідча дія - виїмка.

На спростування недопустимості як доказу даного протоколу виїмки, стороною обвинувачення будь-яких заперечень не надано.

Згідно з вимогами ст. ст. 82, 85, 188 КПК України (в редакції 1960 року) протоколи слідчих дій є джерелом доказів виключно у випадках, коли вони складені і оформлені в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, зокрема і з порушенням норм КПК України.

Статтею 8 Розділу Х1 «Перехідних положень» КПК 2012 року, передбачено, що допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Встановивши, що виїмка 18 травня 2012 року у директора департаменту безпеки ОСОБА_29 , ДВД-диску з відеозаписом події, що мала місце 16 травня 2012 року за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 100-д в приміщенні ТОВ «Євролот», здійснено особою (оперуповноваженим ВКР), яка в силу ст. 183 КПК України 1960 року (відповідно до вимог якої проводилась виїмка), не наділена правом збирати докази, що є порушенням встановленого КПК в редакції 1960 року порядку отримання доказів, протокол складений і оформлений в порушення порядку, встановленого ст. ст. 85, 188 КПК України (в редакції 1960 року), суд відкидає як недопустимі докази дані, які містить протоколом виїмки від 18 травня 2012 року та визнає даний доказ недопустимим. А відтак, всі інші докази, які є похідними від нього - постанова про визнання та прилучення до справи речових доказів від 19 травня 2012 року (т.1 а.с. 40); речовий доказ - ДВД-диск телекомпанії «СТБ» з відеорепортажем подій по пр-ту Перемоги, 100-д в м. Києві, що міститься на диску, який був переглянутий судом під час судового засідання; також не можуть бути визнані допустимими доказами і покладені в основу обвинувального вироку;

- висновок судово-портретної експертизи № 68/ікт від 14 лютого 2013 року, згідно якого на вирішення експертизи ставилось питання: чи одні й ті ж самі особи зображені на фототаблицях та записах відеофайлів, що розміщені на електроних носіях наданих на дослідження?

Відповідно до висновку експерта: на одному з наданих на дослідження дисків для лазерних систем зчитування (ДЛСЗ № 2) у файлах відеозапису в папці «VIDEO_TS» та на фототаблицях з зображенням ОСОБА_5 ймовірно зображена одна й та сама особа (т. 1 а.с. 61-77).

В судовому засіданні сторона захисту просила визнати даний висновок недопустимим доказом, оскільки він не відповідає вимогам КПК України в редакції 1960 року.

Суд, дослідивши данні що містяться в даному висновку встановив, що дослідницька частина зазначеного висновку судово-портретної експертизи містить данні щодо дослідження вмісту представлених експертам флеш-накопичувача «USB» «SanDisk» та 2-х дисків для лазерних систем зчитування формату «DVD-R», останні для зручності опису та подальшого проведення дослідження були умовно позначені як ДЛСЗ №№ 1,2, в ході відтворення відео-файлів виявлених на них, були виготовлені та відібрані зображення кадрового захвату («стоп-кадри») окремих зображень облич осіб, які придатні для проведення ідентифікаційного дослідження. Як вбачається з відібраного зображення кадрового захвату обличчя ОСОБА_5 , із папки «VIDEO_TS» на ДЛСЗ № 2, яке досліджувалося експертами (ілюстрація № 7,9 висновку), дане зображення відібрано з відео-файлу що містить відеозапис не з приміщення касової зони ТОВ «Євролот», де згідно пред`явленого обвинувачення вчинено грабіж та своє знаходження в якому ОСОБА_5 категорично заперечував, а з відео-файлу що містить відеозапис подій за межами приміщення ТОВ «Євролот».

Відомості щодо придатності для проведення ідентифікаційного дослідження окремих зображень облич осіб, що містяться у відео-файлах наданого експертам флеш-накопичувача «USB» «SanDisk» із відеозаписом подій 16 травня 2012 року з камер відеоспостереження в касовому приміщенні приміщенні ТОВ «Євролот», даний висновок не містить.

Оцінюючи даний доказ обвинувачення з точки зору його допустимості, суд встановив що висновок судово-портретної експертизи № 68/ікт від 14 лютого 2013 року наданий на підставі дослідження вмісту представлених на дослідження експертів флеш-накопичувача «SanDisk», дисках для лазерних систем зчитування формату «DVD-R» в кількості 2 штук, вилучених на підставі протоколів слідчих дій: огляду та вилучення від 16 травня 2012 року, виїмки від 17 та 18 травня 2012 року, які визнані судом недопустимими доказами. А відтак, і зазначений висновок судово-портретної експертизи № 68/ікт від 14 лютого 2013 року, який є доказом похідним від зазначених протоколів слідчих дій, не може бути визнаний недопустимим доказом і покладений в основу обвинувального вироку.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_30 показав, що 16 травня 2012 року, приблизно в 19.00-19.30 годин годин він приймав участь в проведенні в приміщенні ТОВ «Євролот» по пр-ту Перемоги, 100-д в м. Києві громадської акції щодо незаконного ігрового бізнесу, про яку дізнався з оголошення в мережі Інтернет.

Учасники акції зустрілися біля супермаркету, розташованому на пр-ті Перемоги в м. Києві, точну назву та адрес якого не пам`ятає, серед яких був і його знайомий ОСОБА_5 .

В подальшому, учасники акції направились на АДРЕСА_3 , до місця знаходження зали ігрових автоматів ТОВ «Євролот». Прибувши на місце, учасники акції, у тому числі і він, зайшли до приміщення залу де відбувалася акція. Чи заходив до залу ігрових автоматів ОСОБА_5 , він не бачив. Під час проведення акції звучали гасла щодо незаконного ігрового бізнесу, падали ігрові автомати. Що відбувалося в приміщенні каси, він не бачив. Після закінчення даного заходу, всі учасники акції вийшли з приміщення клубу та розійшлися.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_31 показав, що його знайомий ОСОБА_32 запросив його прийняти участь в акції закриття грального закладу, на що він погодився.

16 травня 2012 року у вечірній час, біля станції метро «Святошин», зібралося близько 20-30 чоловік, серед яких були журналісти двох телеканалів та його знайомі ОСОБА_5 , ОСОБА_14 та ОСОБА_33 . Після чого всі пішли до ТОВ «Євролот», розташованого по пр-ту Перемоги, 100-д в м. Києві, на яке вказав ОСОБА_14 .

Він одним із перших зайшов в приміщення клубу ТОВ «Євролот», в якому знаходились ігрові автомати, на яких грало декілька відвідувачів. Учасники акції почали знищувати незаконні ігрові автомати. Він спостерігав за цими подіями та участі в них, не приймав. Його метою було фіксування злочину - незаконного ігрового бізнесу.

ОСОБА_5 він бачив на вході до клубу, коли той спілкувався з журналістами. Не пригадує чи бачив він ОСОБА_5 в приміщенні ТОВ «Євролот», оскільки там було багато людей. В приміщення каси він не заходив та що там відбувалося, він не бачив. Будь-яких закликів щодо насильства, пограбування з боку активістів не було. Дані події тележурналісти знімали на відео. Після закінчення даного заходу, всі учасники акції вийшли з приміщення клубу та розійшлися. Він особисто, відразу поїхав до дому та з ОСОБА_5 того дня не спілкувався.

Показання свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_35 не містять відомостей щодо обставин відкритого викрадення майна ТОВ «Євролот» та потерпілого ОСОБА_12 16 травня 2012 року з приміщення ТОВ «Євролот», а стосуються лише обставин проведення 16 травня 2012 року громадськими активістами, за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , акції проти грального бізнесу, та узгоджуються з показаннями обвинуваченого в цій частині, а також показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Стороною обвинувачення, при вирішенні питання пред`явлення обвинувачення, жодної оцінки показанням свідка ОСОБА_31 , не надано.

Допитаний в судовому засіданні 26 липня 2013 року за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_14 показав, що на початку 2012 року, він на особистому прийомі у начальника Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_18 , звернув увагу останнього, на засилля гральних салонів в Святошинському районі. Останній запевнив його, що на території Святошинського району гральних салонів немає. Проте у нього була інформація, що по АДРЕСА_3 працює гральний салон в якому здійснюється азартна гра, яка маскувалася під виглядом державних лотерей.

16 травня 2012 року він був ініціатором та учасником акції щодо поширення у Святошинському районі м. Києва заборонених законом ігрових закладів, яку по АДРЕСА_3 , проводила очолювана ним громадська організація «Відкрите коло», з метою з`ясування причетності правоохоронних органів та органів влади до нелегальних гральних закладів, привернути увагу до маскування незаконних гральних салонів під виглядом державних лотерей зокрема, за допомогою журналістів. З метою забезпечення безпеки журналістам, при проведенні останніми відеозйомки незаконної роботи грального закладу, ним було запрошено групу «підтримки» з числа громадських активістів. В акції приймало участь близько 20 чоловік, деякі з яких прийшли по оголошенню в соцмережах. Учасники акції були в масках, щоб представники грального бізнесу не знали обличчя громадських активістів.

ОСОБА_5 , як учасник акції, відповідаючий за роботу з пресою, запросив телеканали СТБ, ТРК «Україна» та інші інформагенства. Завданням ОСОБА_5 було пояснити журналістам що відбувається. З ОСОБА_5 він має приятельські стосунки.

Коли він з групою підтримки заходив до зали ігрових автоматів, то бачив що ОСОБА_5 спілкується з журналістами. Зайшовши до зали, де знаходилось декілька відвідувачів, він побачив, що деякі особи, які зайшли до зали, почали здійснювати дії пов`язані із перевертанням ігрових автоматів на підлогу. В цей момент він ОСОБА_5 в залі ігрових автоматів не бачив.

В акції приймало участь близько 20 чоловік, які були в масках та знаходилися в залі близько 4 хвилин. Він бачив як до приміщення каси заходили люди, проте хто саме, сказати не може оскільки бачив їх зі спини. Він до приміщення каси не заходив і не бачив що там відбувалося. Перед акцією та під час її проведення, в його присутності, ніяких домовленостей щодо вчинення відкритого викрадення майна, між ОСОБА_5 та іншими учасниками акції, не було. Він не бачив щоб під час акції хтось заволодівав чужим майном. Якщо під час акції з боку незрозумілих осіб і були протиправні прояви, він не може гарантувати безпеку таких місць.

Після акції, активісти на вулиці кілька хвилин спілкувалися з журналістами, після чого роз`їхалися.

При проведенні додаткового допиту, за клопотанням сторони обвинувачення, в судовому засіданні 10 січня 2014 року свідка ОСОБА_14 , який будучи особою, відносно якої забезпечено захід безпеки - особиста охорона, відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб які беруть участь у кримінальному судочинстві», про що в судовому засіданні повідомлено стороною обвинувачення, також суду показав, що в січні 2012 року він задумав громадську ініціативу проти грального бізнесу, з даною ініціативою він звертався до громадських діячів, одним з яких був ОСОБА_36 , який долучив до даної ініціативи ОСОБА_5 , з яким у нього ніяких стосунків не має. На зустрічах, які відбувалися за участю його, ОСОБА_5 та ОСОБА_35 , останній неодноразово схиляв їх до заволодіння коштами із каси гральних салонів. ОСОБА_5 ці ідеї підтримував, проте він, категорично висловлювався проти таких дій.

Перед подіями, 16 травня 2012 року, в приміщенні ТОВ «Євролот» ОСОБА_36 та ОСОБА_5 , пообіцяли йому, що ніякого заволодіння коштами в рамках громадської акції не буде, що це буде лише демонстрація журналістам грального закладу. Під час проведення акції він, знаходячись в приміщенні ТОВ «Євролот» бачив там ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , проте на деякий час ОСОБА_5 виходив з його поля зору, оскільки падали автомати. Що відбувалося в приміщенні каси, він не бачив.

Після проведення акції учасники вийшли на вулицю. Частина активістів на маршрутці доїхали до станції метро «Житомирська» де розійшлися, а він, ОСОБА_5 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , залишилися. На пропозицію ОСОБА_35 вони зайти в кафе обговорити події, які відбулися. Знаходячись в кафе за столиком, ОСОБА_5 дістав, з під-поли куртки, пачку грошей, зазначивши при цьому, що це трофей з каси «Євролот» та передав гроші ОСОБА_42 , який під столом, перераховував гроші, зазначивши, що грошей близько 16000 гривень. Після чого ОСОБА_43 та ОСОБА_5 пішли до туалету з метою поділити гроші, а коли повернулися то протягнули йому пачку грошей, зазначивщи що це його доля 2000 гривень, щоб він їх взяв. На що він категорично відмовився та разом з ОСОБА_44 залишили кафе.

В подальших розмовах з ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_43 не приховували факту пограбування каси ТОВ «Євролот».

Під час його допиту в судовому засіданні 26 липня 2013 року, він не говорив дані речі, тому що думав що ОСОБА_5 , зробив належні висновки з тих подій. Проте в подальшому зрозумівши, що жодних висновків останній не зробив, що такі люди дискредитують національних рух, громадський сектор, розглядаючи громадські акції як спосіб власної наживи, де можна чинити різні незаконні дії, пов`язані з особистим збагаченням, тому він вирішив що так не має бути та вирішив розповісти всю інформацію.

Показання свідка ОСОБА_14 , надані ним 10 січня 2014 року, сторона захисту просила визнати недопустимим доказом.

Надаючи оцінку показанням свідка ОСОБА_14 , суд визнає допустимими та кладе в основу свого вироку, показання надані даним свідком під час його допиту в судовому засіданні 26 липня 2013 року. Зазначені свідком ОСОБА_14 підстави зміни частини наданих ним суду показань, суд вважає такими, які викликають у суду сумнів стосовно їх щирості та правдивості, оскільки при допиті в якості свідка в судовому засіданні 26 липня 2013 року, свідок попереджався судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, надав показання під присягою. Одночасно показання, надані свідком ОСОБА_14 при його додатковому допиті 10 січня 2014 року, в частині пропозиції ОСОБА_35 грабувати під час проведення громадських акцій каси гральних закладів, з якою погодився ОСОБА_5 , та подальшою пропозицією останніх отримати ним частину викрадених ними грошей з каси ТОВ «Євролот», суд оцінює критично та вважає їх недопустимим доказом, оскільки свідок ОСОБА_14 не був очевидчем вчинення ОСОБА_5 злочину, а зазначені свідком показання викликають сумнів стосовно їх правдивості, спростовуються показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_35 , який спростував наявність у нього попередньої змови з ОСОБА_5 на пограбування каси ТОВ «Євролот» під час проведення громадської акції 16 травня 2012 року в приміщенні ТОВ «Євролот», а також викрадення грошей під час проведення даної акції та розпорядження ними в подальшому та не підтверджуються іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду, отриманими у передбаченому законом порядку, які не викликають сумнівів стосовно законності їх одержання.

Стороною обвинувачення будь-яких доказів, на спростування показань свідка ОСОБА_35 , суду не надано. Також не надано заперечень проти визнання даних показань недопустимим доказом.

В силу ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Показання свідка ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_12 в частині, що під час перегляду в судовому засіданні відеозапису камер відеоспостереження з приміщення ТОВ «Євролот» подій, що мали місце 16 травня 2012 року, матеріали якого містять зображення осіб в масках, серед яких вони впізнали обвинуваченого ОСОБА_5 , не можуть бути визнанні судом допустимими доказами, оскільки впізнання особи по матеріалам відеозапису з зображенням особи, проведене прокурором під час судового засідання, не відповідає вимогам ст. 228 КПК України.

Показання потерпілого ОСОБА_12 та ОСОБА_15 в частині, що перший хто вбіг до приміщення залу ігрових автоматів ТОВ «Євролот», прокричав що відбувається пограбування, суд оцінює критично, оскільки дані обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуюються показаннями всіх свідків, допитаних під час судового розгляду, жодний з яких не підтвердив дану обставину.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в обвинувальному акті зазначено, що викрадені у ОСОБА_12 гроші знаходились в приміщенні каси, проте як пояснив в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 гроші, які у нього були викрадені з гаманця, знаходились в підсобному приміщенні, що є окремим приміщення від касового.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явлення обвинувачення з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновків про необхідність виправдання ОСОБА_5 .

У відповідності з вимогами ст. 62 Конституції України, ст. ст. 370, 374 КПК України, до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов ПВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із змінами та доповненнями, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Отже з урахування викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий як стороною обвинувачення так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до обґрунтованого висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення за ч.2 ст. 186 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення його участі у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення органом досудового розслідування не здобуто, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним в силу презумпції невинності, закріпленого у ст. 62 Конституції України виправдати ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, вчинене обвинуваченим .

Речові докази по справі необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Понесені по даній справі судові витрати, підлягають відшкодуванню за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, ст. 8 Розділу Х1 «Перехідних положень» КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.186 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що ним вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.186 КК України.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 , у вигляді підписки про невиїзд, до набрання вироком законної сили, скасувати.

Судові витрати за проведення судово-портретних експертиз та балістичної експертизи в загальній сумі 4676 гривень 48 копійок, відшкодувати за рахунок держави.

Речові докази по справі: два ДВД диска з відеорепортажами подій, які мали місце 16 травня 2012 року по пр-ту Перемоги, 100-д в м. Києві, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, суд вважає за необхідне залишити в матеріалах кримінального провадження; Відеореєстратор, що знаходиться на зберіганні в камері схову Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, суд вважає за необхідне повернути ТОВ «Євролот», балончик «Терен», що знаходиться на зберіганні в камері схову Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, суд вважає за необхідне знищити; 25 пристроїв схожих на гральні автомати та 25 пристроїв для видачі лотерейних білетів, що передані на зберігання ТОВ «Саркс», суд вважає за необхідне повернути за належністю; 481 лотерейний білет, лотерейні білети що знаходяться в мотках в кількості 25 мотків та гроші в сумі 2935 грн. 90 коп., передані під зберігальну розписку директору ТОВ «Євролот» ОСОБА_45 , суд вважає за необхідне повернути ТОВ «Євролот»; мобільний телефон марки «Nokia», серійний номер НОМЕР_2 , переданий під зберігальну розписку директору ТОВ «Євролот» ОСОБА_45 , суд вважає за необхідне повернути ТОВ «Євролот».

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: