Провадження №1-кп/761/224/2015
В И Р О К
іменем України
13 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002191 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львов, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

законного представника потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
встановив:
28 жовтня 2014 року, приблизно о 16 год. 45 хв., ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у вагоні електропоїзду під час проїзду від станції метро «Театральна» КП «Київський метрополітен» до станції метро «Університет» КП «Київський метрополітен», знаходячись поруч з ОСОБА_6 та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав із сумки останньої, яку вона тримала на правому плечі, мобільний телефон марки «Nokia 610» в корпусі білого кольору імеі: НОМЕР_1 вартістю 530 грн. згідно з висновком експерта № 162 тв від 04 листопада 2014 року, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайф», яка матеріальної цінності для ОСОБА_6 не представляє, з абонентським номером НОМЕР_2 , на рахунку якої були грошові кошти в сумі 34 грн. 39 коп., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 564 грн. 39 коп., після чого був затриманий працівниками міліції.

Таким чином, ОСОБА_4 визнається винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме, в таємному викрадені чужого майна (крадіжка).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, вибачився перед потерпілою та дав показання, згідно з якими, 28 жовтня 2014 року він зайшов до вагону метро, де побачив дівчину, яка стояла біля дверей вагону, та в неї на плечі висіла сумочка на рівні поясу, яка була відкрита, при цьому, в сумці він помітив мобільний телефон. Не розуміючи, що робить, він викрав із сумки дівчини телефон та вийшов на наступній станції метро «Університет». В холі даної станції до нього підійшли працівники міліції та запропонували показати документи. Після перевірки документів, його запросили пройти до кімнати міліції, де він віддав працівникам міліції викрадений ним мобільний телефон.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання, згідно з якими, 28 жовтня 2014 року, вона їхала у вагоні метро та між станціями «Університет» і «Вокзальна» до неї підійшов працівник міліції, повідомивши, що в неї викрали мобільний телефон, який находився в сумці. Вона звернула увагу на свою сумку, яка висіла на плечі, та виявила, що вона в той момент була відкрита, а в боковій внутрішній кишені сумки вона виявила відсутність свого мобільного телефону марки «Nokia 610». Після цього, працівники міліції відібрали в неї пояснення, а пізніше через декілька тижнів їй був повернутий мобільний телефон працівниками міліції. Зазначила, що претензій до обвинуваченого вона не має.

Враховуючи, що учасники судового провадження, визнали недоцільним дослідження доказів стосовно обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд розглянув кримінальне провадження за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження обставин провадження допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_6 .

Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у висунутому йому обвинуваченні суд вважає доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про його особу, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, за місцем реєстрації характеризується позитивно, крім того, суд бере до уваги думку потерпілої, яка не має до обвинуваченого ніяких претензій та не наполягала на призначенні йому суворого покарання.

В якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого

ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, суд вважає можливим врахувати щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність обставини, що пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, а також мети покарання відповідно до ст. 50 КК України, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав винуватим ОСОБА_4 , призначити йому покарання у виді штрафу, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 196 грн. 56 коп., необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 196 (сто дев`яносто шість) гривень 56 копійок.

Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia 610» з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф», які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , повернути останній.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя