Справа № 2021/924/2012
Провадження № 1/626/14/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2013 року

Красноградський районний суд
Харківської області

в складі: головуючого - судді
Рибальченко І.Г.,

при секретарі Скачко
Т.А.,

з участю прокурорів Яковлева
А.С., Середи А.О.,

Мотуренка
Ю.А., Даценка А.Ю.

захисника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Красноград
справу про обвинувачення ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився і проживає
за адресою: АДРЕСА_1, українця
громадянина України, освіта
професійно-технічна,неодруженого,непр
ацюючого, раніше засудженого
Красноградським районним судом
Харківської області 18.10.2010 року за ч.1
ст.289 КК України до 3 років позбавлення
волі, відповідно до ст.75 КК України
звільненого від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3
роки, за ч.3ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

25 грудня 2011 року приблизно о 18-й годині
ОСОБА_4 з корисливих мотивів проник на
охоронювану територію тракторної
бригади ТОВ «Укрнафтогазресурс» в
с.Володимирівка Красноградського
району. Звідти вчинив таємне
викрадення заднього борту з
тракторного причепу 2ПТС-4, який
коштував 700грн. та належав ТОВ
«Укрнафтогазресурс», розпорядився ним
на власний розсуд. Цивільний позов по
справі не заявлений.

В судовому засіданні підсудний визнав
себе винним, але не погодився з
вартістю викраденого ним майна. ОСОБА_4
показав, що 25.12.2011 ввечері пішов до
тракторної бригади, її територія не
повністю огороджена парканом, але
охороняється. Коли переконався, що його
ніхто не бачить, забрав один борт від
причепу, який зберігався на подвір'ї.
Борт переніс до свого двору, розпиляв
його і сховав, щоб пізніше здати як
металобрухт. З односельцем ОСОБА_5 на
його машині домовився вивезти весь
зібраний металобрухт на пункт прийому
металу. Завантажив і частини
викраденого борту. На дорозі в
с.Терехово Красноградського району
продав металобрухт незнайомим , які
їхали на автомобілі «Газель». Отримані
гроші витратив на свої потреби. В
лютому 2012 року зізнався працівникам
міліції у скоєному злочині та у
відшкодування збитків купив новий
борт до причепа і передав господарству.
Не погоджується з оцінкою
викраденого майна, оскільки борт був
не новий та зберігався просто на
подвір'ї. На його думку він не міг
використовуватися за призначенням. У
тому що вчинив крадіжку кається,
просить не позбавляти волі і суворо не
карати.

Свідок ОСОБА_6 в суді пояснила, що
підсудний її брат. Про крадіжку борта
дізналася від міліції. Вони проживають
разом з матір'ю похилого віку, ОСОБА_4
може охарактеризувати лише позитивно.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7
пояснив, що він працював в ТОВ
«Укрнафтогазресурс». Зникнення борту
з території тракторної бригади
побачив приблизно 08-09 січня 2012 року,
коли обходив територію. Зняті борти
лежали на шпалах, але одного не
вистачало. В бригаді є охорона,
територія огороджена. Викрадений
борт привозив ОСОБА_8 в минулому році,
був він новий чи перебував раніше у
вжитку не знає.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що на початку 2012
року йому повідомили про зникнення
заднього борту до причепа з території
тракторної бригади ТОВ
«Укрнафтогазресурс». В тракторній
бригаді працюють охоронці , але вони не
могли пояснити хто і коли вчинив
крадіжку. Після того як звернувся до
міліції, дільничний встановив, що борт
вкрав ОСОБА_4 Він купив новий борт і
передав господарству, тому ніяких
претензій до підсудного не має.
Вкрадений борт зберігався з грудня 2011
року на подвір'ї бригади разом з трьома
іншими бортами. Він міг
використовуватися за призначенням.

Крім того, в судовому засіданні були
досліджені: протокол огляду місця
події від 08.02.2012 року в якому
зазначено, що оглядається територія
тракторної бригади в с.Володимирівка
Красноградського району, яка частково
огороджена металічним забором. На
залізобетонних блоках лежать два
металічних бокових борта (а.с.7-9);
довідка про те, що ТОВ
«Укрнафтогазресурс» до ОСОБА_4
претензій не має (а.с.30); висновок
судово - товарознавчої експертизи №9786
від 20.12.2012 з якої вбачається, що ринкова
вартість не наданого заднього борта
причепу тракторного 2ПТС-4 з
урахуванням зниженням якості від зносу
на 25.12.2011 року складала: 700 грн.

Таким чином, аналіз наведених вище
доказів в їх сукупності свідчить про
те, що винність ОСОБА_4 у вчиненні
злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК
України при вказаних обставинах
знайшла своє підтвердження.

Проникнення в сховище має місце
виходячи з того, що підсудний потрапив
на територію тракторної бригади ТОВ
«Укрнафтогазресурс», призначеної для
зберігання речей, що мала огорожу та
сторожів, з метою вчинення крадіжки.

При призначенні покарання підсудному,
суд приймає до уваги, що в силу ст.12 КК
України злочин передбачений ч.3 ст.185 КК
України належить до категорії тяжких.

Обираючи підсудному покарання суд
приймає до уваги характер і високу
ступінь суспільної небезпеки скоєного
ним злочину, пом'якшуючі та обтяжуючі
відповідальність обставини, особу
підсудного.

Обставинами, які пом'якшують покарання,
відповідно до ст.66 КК України, суд
вважає те, що підсудний розкаявся у
вчиненому злочині, відшкодував
заподіяну шкоду. На підставі ст. 67 КК
України обставиною, що обтяжує
покарання, суд вважає рецидив злочину.

Суд враховує і особу винного, який на
обліку у лікаря психіатра і нарколога
поліклініки Красноградської ЦРЛ не
перебуває (а.с.85-86), за місцем проживання
Володимирівською сільською радою
Красноградського району
характеризується добре.

Суд призначаючи покарання ОСОБА_4
враховує, що після постановлення
вироку Красноградським районним судом
від 18.10.2010 року, яким він засуджений за
ч.1 ст.289 КК України до 3-х років
позбавлення волі, на підставі ст.75 КК
України звільнений від відбування
покарання з випробуванням, встановлено
іспитовий строк 3 роки, підсудний до
повного відбуття покарання за даним
вироком вчинив новий злочин. Тому суд
вважає на підставі ст.71 КК України , що
до покарання призначеного за новим
вироком слід частково приєднати
невідбуту частину покарання за
попереднім вироком - один місяць
позбавлення волі.

Приймаючи до уваги викладене та
тяжкість скоєного підсудним злочину,
суд вважає, що ОСОБА_4 заслуговує
покарання у виді позбавлення волі, і що
його виправлення можливе лише в умовах
ізоляції від суспільства. Суд не
знаходить підстав для застосування
щодо нього ст.ст. 69, 75 КК України.

На думку суду слід змінити підсудному
ОСОБА_4 міру запобіжного заходу з
підписки про невиїзд на тримання під
вартою.

Керуючись ст.ст.321,323,324,332-335 КПК України
(1960 року) суд,

З А С У Д И В:

Підсудного ОСОБА_4 визнати винним у
вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185
КК України.

Призначити підсудному ОСОБА_4
покарання за ч.3 ст. 185 КК України у
виді трьох років одного місяця
позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до
покарання за даним вироком приєднати
йому частково покарання, призначене за
вироком Красноградського районного
суду Харківської області від 18.10.2010
року, яким підсудного було засуджено
за ч.1ст.289 КК України до 3 років
позбавлення волі, на підставі ст.75
України звільненого від відбування
покарання з випробуванням з
встановленням іспитового строку
тривалістю3 роки - один місяць
позбавлення волі.

За сукупністю вироків визначити
ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3(
трьох) років 2 (двох) місяців
позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до
набрання вироком законної сили
змінити з підписки про невиїзд на
тримання під вартою в СІЗО №27, початок
відбування покарання відраховувати з
моменту фактичного затримання.

Відповідно до ст.ст.347,349 КПК України (1960
року) на вирок може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Харківської області через
Красноградський районний суд
Харківської області протягом 15 діб з
моменту його проголошення.

Засуджений ОСОБА_4, який тримається під
вартою, може подати апеляцію на вирок
протягом такого ж строку з моменту
вручення йому копії вироку.

Головуюча
І.Г. Рибальченко.