Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2015 року м.Рівне
Колегія суддів судової палати по розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Рівне кримінальне провадження №0000 від 22.12.2014 року за апеляційною скаргою прокурора на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білогородка Дубенського району Рівненської області, проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, раніше не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 21 грудня 2014 року, приблизно о 18 год. 40 хв., керуючи автомобілем "Geely", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по перехідно-швидкісній смузі (гальмування) для розвороту транспортних засобів автодороги Київ-Чоп, зі сторони м.Київ у напрямку м.Львів, в порушення вимог п.10.4 правил дорожнього руху, на 330 км, що в межах Рівненського району Рівненської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки, маючи намір виконати маневр розвороту ліворуч, неправильно оцінив дорожню обстановку, що склалася, перед виїздом на зустрічну смугу руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не надав переваги у русі зустрічному транспортному засобу, раптово та в безпосередній близькості виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із вантажним сідловим тягачем "Daf 85", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався зі швидкістю не менше 46,2…50,3 км/год. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля "Geely" ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень померла в автомобілі швидкої медичної допомоги, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_5 звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покладено на ОСОБА_5 обов`язки передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України.

Судом вирішено питання щодо речових доказів.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, вважає вирок незаконним з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства. Вказує, що під час досудового розслідування були залучені експерти для проведення судових експертиз, однак судом не було прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат. Крім того зазначає, що звільняючи ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, звільнив останнього від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік. Просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк один рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України. Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, понесені за залучення експертів під час досудового розслідування на загальну суму 2 750 грн. 40 коп.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_7 про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовий розгляд даного кримінального провадження, за згодою учасників судового провадження, проводився в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, колегією суддів не перевіряються.

Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) Про практику призначення судами кримінального покарання, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст.77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання, зокрема у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", роз`яснено, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, при призначенні покарання врахував щире каяття, повне визнання обвинуваченим своєї вини, сприяння досудовому та судовому слідству, похилий вік обвинуваченого, а тому з врахуванням всіх обставин призначив

необхідне і достатнє покарання для його виправлення та попередження нових злочинів.

Однак в резолютивній частині при застосуванні ст.75 КК України не вказав, що не звільняє ОСОБА_5 від додаткового покарання, а лише від основного.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Прокурор просить стягнути 2 750 грн. 40 коп. витрат на залучення експертів, однак жодних платіжних документів ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надав.

Враховуючи зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора в цій частині не підлягає до задоволення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Керуючись ст.405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

На вирок може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3