Провадження № 1-КП/243/431/2015
Справа № 243/5712/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська Донецької області в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, не працює, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
На початку квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановленими досудовим розслідуванням особами, для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної, так званої «Донецької народної республіки», було створено непередбачене законом України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур так званої «Донецької народної республіки», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державно виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва. На початку травня 2014 року, більш точної дати під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, перебуваючи в м. Слов`янськ, Донецької області, прибув до блокпосту, який був розташований на перехресті вулиць Ленінградській і Свободи в м. Слов`янську, Донецької області, де під час спілкування із невстановленими особами був зарахований до незаконного збройного формування, самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», шляхом добровільної згоди. Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_5 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванню та виконанню його цілей і завдань. Для подальшої участі у незаконному збройному формуванню, невстановленою особою ОСОБА_5 був призначений бійцем збройного формування та йому було передано у використання вогнепальну зброю і боєприпаси до неї. Продовжуючи протиправну діяльність, у період з травня 2014 року по кінець червня 2014 року, більш точної дати під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі не передбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого керівництва по охороні блокпосту, який був розташований на перехресті вулиць Ленінградській і Свободи в м. Слов`янську, Донецької області, здійснюючи при цьому контрольно-пропускний режим на вищевказаному блокпості та перевірку документів осіб, які його перетинали. Таким чином, дії ОСОБА_5 та невстановлених осіб носили тривалий характер, а саме в період з травня 2014 року до кінця червня 2014 року, та виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади.
На підставі викладеного, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбачених законами України збройних формувань.
1.Підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, і зобов`язується:
а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;
б) сприяти досудовому слідству.
2.Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 260 КК України у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватим у скоєнні злочину визнав себе повністю, щиро розкаявся, свої права, передбачені ст. 474 КПК України розуміє.
Обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.
Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні, ствердили, що захисник ОСОБА_4 був присутній у момент ініціювання угоди про визнання винуватості.
Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Судом оглянуті представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження з метою перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність нормам КПК та КК України, за якими суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки укладена у провадженні щодо тяжкого злочину, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 260 КК України, а саме участь у діяльності не передбачених законами України збройних формувань, узгоджене покарання відповідає особі обвинуваченого, та вимогам ст. 58 Конституції України, оскільки відповідає санкції частини статті, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушення, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, про що свідчать як особисті підписи обвинуваченого на угоді, так і його пояснення в судовому засіданні, обвинувачений має можливість виконувати взяті на себе угодою зобов`язання, підстави для визнання винуватості є дійсними.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що 15 червня 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор за участю захисника ОСОБА_4 під час досудового розслідування досягли угоди про визнання винуватості, підписали її, причому ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч.2 ст. 260 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із звільненням від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути відповідно положень ч. 2 ст.473, ч. 4 ст. 474 КПК України.
Суд приходить до переконання, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України.
Речові докази у проваджені відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо запобіжного заходу, суд вирішує у порядку ст. 377 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 473, 474 ч. 5, 475 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 260 КК України у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_5 ст. 75, 76 КК України и у відповідності до положень наведених статей кримінального закону звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбуття покарання, призначеного по даному вироку з випробуванням та іспитовим строком 2(два) роки, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_5 у відповідності до ухвали Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2015 року, та звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти у залі судового засідання негайно.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Згідно п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4.6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Головуюча-суддя: ОСОБА_1