АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/8/15 Справа № 2306/3734/12 Категорія: п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5

засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_10 , засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.11.2013 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гельмязів, Золотоніського району, Черкаської області, громадянин України, українець за національністю, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий: 08.07.2005 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.182, ч.3 ст.185, ст.304 КК України до 4 років позбавлення волі, 03.03.2008 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 5 місяців і 1 день, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -

засуджений за вчинення злочинів, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання:

- за п.12 ч.2 ст.115 КК України 13 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Гельмязів, Золотоніського району, Черкаської області, громадянин України, українець за національністю, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий: 06.09.2004 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки; 18.01.2006 року скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання; 19.03.2010 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 10 місяців, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , -

засуджений за вчинення злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України та йому призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 кошти в сумі 786 гривень 60 копійок, як судові витрати на користь держави за проведення експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_7 кошти в сумі 809 гривень 16 копійок на користь держави в порядку відшкодування судових витрат за проведення експертизи.

Вирішена доля речових доказів по справі.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно з вироком ОСОБА_6 та ОСОБА_7 засуджені за вчинення злочинів за наступних обставин.

30.01.2012 року приблизно о 21.00. годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у приміщенні жилого будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на вчинення крадіжки, умисно, з корисливих мотивів, повторно таємно викрав чуже майно, а саме взяв зі столу та поклав в кишеню своєї куртки мобільний телефон "Нокіа-1616", вартістю 233 гривні 65 копійок зі стартовим пакетом мобільного оператора "Лайф", вартістю 15 гривень, а всього викрав чужого майна на загальну суму 248 гривень 65 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вищевказану суму і потім з таємно викраденим майном з місця вчинення злочину зник.

Він же, продовжуючи свою злочинну діяльність, 23.02.2012 року, в період часу між 17.00. та 20.00. годинами, за попередньою змовою групою осіб, спільно та разом з ОСОБА_7 , перебуваючи в жилій кімнаті приватного домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_12 , після спільного розпиття разом з останнім та ОСОБА_7 спиртних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_12 , під час сварки з останнім, яка переросла у бійку, маючи умисел направлений на спільне разом з ОСОБА_7 вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 , в той час, коли ОСОБА_7 знаходився в цій же кімнаті, та повністю підтримував дії ОСОБА_6 , останній підійшов до ОСОБА_12 та умисно, наніс три удари кулаками рук в область обличчя ОСОБА_12 , який пручаючись та намагаючись ухилитись від ударів, наніс один удар в обличчя ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_7 , підійшов до ОСОБА_12 та умисно, кулаком правої руки, наніс останньому один удар в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_12 похилився назад та впав на підлогу, при цьому обпершись спиною об стіну кімнати, та знаходився в напівлежачому положенні на підлозі, а ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 в цей час, нанесли ОСОБА_12 чисельні удари руками та ногами в область голови та тулуба, який намагаючись захиститись, прикривав обличчя руками, внаслідок чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нанесли удари руками та ногами по верхнім кінцівкам потерпілого.

В подальшому, під час сварки, коли ОСОБА_12 підвівся, та знаходився в положенні стоячи на ногах, ОСОБА_6 , кулаком лівої руки, наніс один удар в область голови потерпілому, після чого продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спільне з ОСОБА_7 , вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 , взяв зі столу в кімнаті господарський ніж, клинком якого наніс один удар в область живота ОСОБА_12 , після чого, намагаючись нанести ще удари ножем по тілу потерпілого, але промахнувшись, влучив ножем у стіну кімнати, та в зв`язку з чим зламав клинок ножа. Потім ОСОБА_6 викинувши руків`я зламаного ножа, відразу підібрав зі столу в кімнаті інший ніж, клинком якого, умисно, наніс ще три удари в область живота ОСОБА_12 , який в цей час, намагався ухилитись та прикритись руками від ударів ножем, внаслідок чого ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_12 різану рану голови та правої кисті руки. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_12 впав на підлогу, а ОСОБА_7 взявши зі столу в кімнаті ще один ніж, клинком якого наніс декілька ударів по обом ногам потерпілого в області стегон. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення з раною на передній черевній стінці справа, з ушкодженням брижі тонкого кишківника, великого сальника, шлунку; проникаючого колото-різаного поранення з раною на передній черевній стінці зліва з ушкодженням брижі кишківника; проникаючого колото-різаного поранення з раною на передній черевній стінці зліва з ушкодженням брижі тонкого кишківника, судин лівої нирки, ниркової миски, м`язів спини; які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 56/19 від 25.06.2012 року належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від чого й настала смерть потерпілого; перелом шостого ребра справа - носить ознаки тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості; непроникаюча колото-різана рана передньої черевної стінки справа (поранення підшкірної клітковини черевної стінки), колото-різані рани правого стегна та правої гомілки; колото-різана рана лівого стегна; різана рана голови; забиті рани, садна, синці обличчя; різані рани правої кисті, синці обох кистей, садно правої кисті - носять ознаки легких тілесних ушкоджень, а причиною смерті ОСОБА_12 є гостра крововтрата, внаслідок проникаючих колото-різаних поранень черевної стінки з ушкодженням судин лівої нирки, брижі тонкого кишківника, великого сальника, шлунку.

Не погодившись з вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.11.2013 року прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_10 та засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Прокурор в поданій апеляції, не заперечуючи доведеності вини засуджених у вчиненні інкримінованих їм злочинів, просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочинів та особам засуджених внаслідок м`якості, що спричинило неправильне застосування кримінального закону та постановити новий вирок, яким:

- визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених п.12 ч.2 ст.115 та ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання за п.12 ч.2 ст.115 КК України 15 років позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у виді 15 років позбавлення волі;

- визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї, посилаючись на однобічність і неповноту досудового та судового слідства, порушення його права на захист, застосування до нього працівниками міліції недозволених методів слідства, фальсифікацію доказів, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неправильної кваліфікації його дій, просить вирок скасувати, а матеріали кримінальної справи направити прокурору для проведення додаткового розслідування. Посилаючись на свій незадовільний стан здоров`я, ОСОБА_6 просить змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

В своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_7 так як і засуджений ОСОБА_6 вказує на однобічність і неповноту досудового та судового слідства, фальсифікацію доказів та неправильну кваліфікацію його дій, а тому просить вирок скасувати, а матеріали кримінальної справи направити в суд першої інстанції на новий судовий розгляд або прокурору для проведення додаткового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захисників, дослідивши матеріали кримінальної справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що подані апеляції до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Висновок суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні та яким дана вірна юридична оцінка..

Доводи засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду викладених у вироку, фактичним обставинам справи, порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та фальсифікацію доказів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки висновки суду підтверджені доказами, зібраними згідно з нормами КПК, дослідженими в судовому засіданні, не містять ніяких протиріч і належним чином мотивовані.

На думку колегії суддів винність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, доведена повністю та підтверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_14 , про те, що 23 лютого 2012 року о 05.00 год. вона разом зі своїм сином ОСОБА_12 пішли на роботу. О 9.00 год. вони закінчили роботу, він розписався на прохідній і пішов додому, після цього вона його більше не бачила. Близько 20.00 год. їй зателефонували і повідомили, що її сина ОСОБА_12 підрізали, і щоб вона терміново їхала до лікарні. Приїхавши додому, вона взяла гроші, поїхала до лікарні, але її син ОСОБА_12 вже був мертвий;

- даними протоколу огляду місця події в будинку АДРЕСА_3 від 23.02.2012, згідно з яким оглянуто домоволодіння АДРЕСА_3 , під час якого вилучено ряд предметів які в подальшому визнані речовими доказами по даній кримінальній справі;

(т.1 а.с. 6-30)

- даними протоколу огляду місця події - приміщення Гельмязівської дільничної лікарні від 23.02.2012 року, під час якого вилучено предмети, які визнані речовими доказами по кримінальній справі:

(т.1 а.с. 31-37)

- даними протоколу огляду місця події від 24.02.2012 року, згідно з яким у приміщенні моргу м. Золотоноші оглянуто труп ОСОБА_12 . Під час огляду вилучено ряд предметів які в подальшому визнані речовими доказами по даній кримінальній справі;

(т.1 а.с. 45)

- даними протоколу огляду предметів, вилучених згідно з протоколом огляду місця події та протоколами особистого обшуку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , постановами про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінальної справи;

(т.1 а.с. 79-81)

- даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 25.02.2012 року з підозрюваним ОСОБА_6 , під час проведення якого, останній розказав та показав всі обставини нанесення ним спільно з ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_12

(т.1 а.с. 101-104);

- даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 25.02.2012 року зі свідком ОСОБА_15 , під час проведення якого, останній розказав та показав як ОСОБА_6 та ОСОБА_16 наносили тілесні ушкодження ОСОБА_12

(т.1 а.с. 106-111)

- даними висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 46 від 05.03.2012 року, згідно з яким сліди пальця руки розмірами 23x17 мм на відрізку липкої стрічки розмірами 78x38 мм, вилучені 23.02.2012 року під час ОМП за адресою: вул. Гайдара, 48, с. Гельмязів Золотоніського району Черкаської області, залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_7 ;

(т.2 а.с. 17-33)

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_15 , від 24.02.2012, який показав, що 23.02.2012, близько 10 години ранку, його розбудив брат ОСОБА_17 , та сказав, щоб він брав гроші (він отримує пенсію по втраті годувальника) та прийшов до магазину, який розташований неподалік дитячого садка ПП " ОСОБА_18 " на 12 год. 30 хв. Так, він взяв гроші в сумі 150 грн. та пішов до магазину в обумовлений час, але його брата ОСОБА_17 там не було. Тому він вирішив сходити до односельчанина ОСОБА_19 , з яким товаришував його брат. Коли він доходив до місця проживання ОСОБА_20 , то на вулиці зустрів брата ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Разом вони пішли до магазину, який знаходиться біля пекарні (назву магазину він не знає) там вони купили пляшку горілки ємністю 0,7 літра, сигарети "Славутич" та банку кільки. За дані покупки розраховувався його брат, бо він перед магазином дав йому гроші в сумі 68,0 грн. Втрьох вони пішли до ОСОБА_12 , а саме до місця його проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Чому саме його брат та ОСОБА_23 пішли до ОСОБА_24 вживати спиртні напої, йому не відомо. Коли вони зайшли до нього в будинок, було приблизно 15.00 год. 23 лютого 2012 року. ОСОБА_25 перебував сам вдома. В будинку вони сіли за стіл у кухні. Там в чотирьох вони розпили принесену ними горілку, пили порівну всі. Горілка в пляшці майже закінчувалась і йому сказав його брат ОСОБА_26 , щоб він їхав до магазину купив там ще горілки та окорочків. На велосипеді, який дав йому ОСОБА_25 він поїхав до магазину, який знаходиться біля пекарні, купив пляшку горілки "Українська" ємністю 0,7 літра, і так як окорочків не було в магазині, то він поїхав до магазину ПП ОСОБА_18 , де купив два окорочки. Після чого повернувся до місця проживання ОСОБА_27 , це було приблизно о 16.30 годині. Коли він зайшов до приміщення будинку то в кімнаті-кухні сиділи мирно розмовляли ОСОБА_25 , ОСОБА_19 та його брат ОСОБА_26 , і продовжували розпивати спиртний напій. Він поставив пляшку горілки на стіл, а окорочки віддав ОСОБА_25 , який поклав їх на сковородку і почав готувати. В цей час ОСОБА_25 , ОСОБА_19 та ОСОБА_26 почали розмовляти про місця позбавлення волі. Так як його брат ОСОБА_26 та ОСОБА_19 відбували покарання в місцях позбавлення волі, а ОСОБА_25 проходив службу у збройних силах, то в них виник конфлікт про порівняння "зони" та "служби в армії". Вони почали говорити на підвищених тонах, ОСОБА_25 розповідав, що він проходив службу в лавах Української армії, а ОСОБА_19 та його брат ОСОБА_26 відбували покарання, кожний розповідав про своє. Він у той час вийшов на вулицю по своїй нужді. Його не було приблизно 5 хв. в будинку. На той час було близько 17.00 години. Коли він повернувся в будинок, то ОСОБА_19 та ОСОБА_25 стояли серед кімнати і ОСОБА_19 наносив удари по різних частинах тіла ОСОБА_25 , а саме наніс три удари кулаками по голові ОСОБА_27 , під час отримання ударів останній тримався руками за голову. У відповідь ОСОБА_25 теж наніс один удар ОСОБА_28 в область правого ока. Його брат ОСОБА_26 в той час сидів на стільці біля груби. Після нанесення ОСОБА_29 удару ОСОБА_28 його брат ОСОБА_26 піднявся та наніс удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_27 , від удару останній прихилився до стіни, після чого присів навприсядки, а ОСОБА_19 і ОСОБА_26 сіли за стіл та продовжили розпивати спиртні напої. Він сказав хлопцям, щоб вони зупинилися наносити удари сказавши: "Хватить з ОСОБА_30 бити", так як він бачив, що ОСОБА_31 стало недобре, але він був при свідомості при цьому сказав: "Я вам покажу". Він знову вийшов на вулицю, приблизно хвилин 10-15 хв. його не було в будинку. На той час на вулиці були уже сутінки і була приблизно 17 година 40 хвилин. Коли він повернувся до будинку, то побачив, що ОСОБА_25 сидів на підлозі обпертий об стіну, так само як і перед тим як він вийшов на вулицю. І при цьому вони продовжили виясняти відносини, а саме ОСОБА_25 на підвищених тонах розмовляв з ОСОБА_32 про порівняння "зони" та "служби в армії", ОСОБА_26 сидів на стільці біля груби і мовчав.

Він пройшов і сів за стіл. Хоче пояснити, що на столі, за яким вони сиділи, знаходилась підставка для ножів, в якій знаходилось 4-5 ножів.

ОСОБА_19 встав із-за столу підійшов до ОСОБА_27 і знову наніс один удар кулаком лівої руки по голові ОСОБА_27 , від удару останній вигукнув щось та схопився за голову. Після чого ОСОБА_19 підійшов до столу схопив ножа, який лежав на столі і наніс один удар ножем в область живота ОСОБА_25 , від удару останній тримаючись за живота скрутився, в той час він продовжував сидіти біля стіни. Він почув як ОСОБА_25 викрикнув: "Боляче", ОСОБА_19 підійшов до столу поклав ножа на стіл, і почав ходити по кімнаті та нецензурно ображати ОСОБА_27 . Потім через одну хвилину приблизно знову взяв того самого ножа на столі підійшов до ОСОБА_27 і знову замахнувся нанести удар ОСОБА_31 , але попав в підлогу і ніж переламався, після чого відштовхнув його від стіни і підійшов до груби. Де ОСОБА_19 дів поломаного ножа він не бачив. ОСОБА_25 по підлозі "поліз" і хотів сісти на стілець, на якому сидів ОСОБА_26 , але йому не вдалося сісти, він обперся об стіну. Його брат ОСОБА_26 вставши зі стільця підійшов та сів за стіл на місце ОСОБА_22 . А ОСОБА_19 в той час ходив по кімнаті, де вони сиділи і нецензурно ображав ОСОБА_27 . Він помітив, що на підлозі біля груби лежить телефон, який він поклав до своєї кишені, на той час він вирішив з телефоном піти до їхнього дільничного інспектора Могили та розповісти йому про даний випадок, який стався у нього на очах. А телефон, який він взяв з собою, щоб був доказом того, що він бачив вчинений злочин. Він встав із-за столу, забрав телефон, поклав до своєї кишені і підійшов до дверей.

Потім він побачив, що його брат ОСОБА_26 на столі взяв іншого ножа з підставки та підійшов до ОСОБА_27 та наніс один удар в ліву ногу останнього, від удару ОСОБА_33 видавав якісь звуки, але не сильно. На той час він сильно боявся ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , так як вони перебували в стані алкогольного сп`яніння та дуже сердиті. Взявши телефон він попрямував до виходу, але не встиг вийти, як його погукав брат ОСОБА_26 , він повернувся, ОСОБА_17 сказав йому, щоб він їх почекав на вулиці. На той час він бачив, що ОСОБА_33 сидить на підлозі схилившись об стіну, у нього були відкриті очі, він був при свідомості і видав якісь звуки, які свідчили про те, що він був ще живим. Він вийшов на вулицю, почекав їх приблизно 5 хвилин, стоявши біля порогу будинку, на той час на вулиці було вже темно, було близько 19.00 год. Коли ОСОБА_19 та ОСОБА_26 вийшли з будинку, то ОСОБА_17 йому сказав, що зараз разом підемо до ОСОБА_34 . Коли вони прийшли до ОСОБА_34 , то ОСОБА_19 та співмешканець ОСОБА_35 , чоловік на ім`я ОСОБА_36 , пішли по пляшку горілки, а він з ОСОБА_37 та ОСОБА_38 залишились в будинку. Останні розмовляли між собою, він у їхній розмові не приймав участі. Коли повернулися ОСОБА_19 та ОСОБА_36 з пляшкою горілки, вони в чотирьох її почали розпивати, він з ними не пив, на той час він навіть не розмовляв, так як перебував в "шоковому стані". Пройшов деякий час і до будинку зайшов дільничний інспектор Могила, якому він розповів про подію, яка сталася в його присутності при цьому надав йому телефон.

На запитання слідчого: "Ви розуміли, що ОСОБА_13 та ОСОБА_39 нанесли тілесні ушкодження, які позбавили життя ОСОБА_40 , свідок відповів, що на той час йому не було відомо, що ОСОБА_33 помер, але він розумів, що після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_33 може померти. Він не повідомив на той час дільничного інспектора про подію, яка сталась у нього на очах, так як постійно знаходився в присутності ОСОБА_6 та свого брата ОСОБА_7 , а вони на той час знаходились в алкогольному сп`янінні і він їх дуже боявся.

На запитання слідчого: "Скільки саме ударів ножем та куди саме наніс ваш брат ОСОБА_26 , свідок відповів, що він бачив, як брат вдарив його ножем один раз в ліву ногу та один раз вдарив у обличчя, чим ще його брат бив ОСОБА_12 він не бачив;

(т.2 а.с. 82-86)

- даними висновку судово-медичної експертизи № 56/19 від 25.06.2012 року, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_12 є гостра крововтрата, внаслідок проникаючих колото-різаних поранень черевної стінки з ушкодженням судин лівої нирки, брижі тонкого кишківника, великого сальника, шлунку. При судово-медичному дослідженні трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення з раною на передній черевній стінці справа, з ушкодженням брижі тонкого кишківника, великого сальника, шлунку; проникаюче колото-різане поранення з раною на передній черевній стінці зліва з ушкодженням брижі кишківника; проникаюче колото-різане поранення з раною на передній черевній стінці зліва з ушкодженням брижі тонкого кишківника, судин лівої нирки, ниркової миски, м`язів спини, не проникаюча колото-різана рана передньої черевної стінки справа, колото-різані рани правого стегна та правої гомілки, колото-різана рана лівого стегна, різана рана голови, забиті рани, садна, синці обличчя, різані рани правої кисті, синці обох кистей, садно правої кисті, перелом 6-го ребра справа. Проникаючі колото-різані поранення з ранами на передній черевній стінці належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від чого й настала смерть потерпілого. Перелом 6-го ребра справа носить ознаки тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, поранення підшкірної клітковини черевної стінки, клітковини та м`язів обох нижніх кінцівок, різана рана голови, забиті рани, садна, синці обличчя, різані рани правої кисті, синці обох кистей, садно правої кисті - носять ознаки легких тілесних ушкоджень. На тілі ОСОБА_12 виявлені різані рани правої кисті, синці обох кистей, садно правої кисті, які виникли незадовго до настання смерті і можуть бути наслідком боротьби чи самооборони;

(т. 2 а.с. 120-121)

- даними висновку додаткової судово-медичної експертизи № 56/24 від 15.08.2012 року, відповідно до якого утворення тілесних ушкоджень за характером, механізмом, локалізацією, що виявлені у ОСОБА_12 , при проведенні з ним відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_6 не виключається. Утворення тілесних ушкоджень за характером, механізмом, локалізацією, що виявлені у ОСОБА_12 , при проведенні з ним відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_15 ймовірне, кількість тілесних ушкоджень, що виявлені на тілі ОСОБА_12 не відповідають кількості нанесених ушкоджень, на які вказує ОСОБА_15 ;

(т.2 а.с. 193-194)

- показаннями експерта ОСОБА_41 , яка у судовому засіданні показала, що чотири рани (раневі канали) в живіт нанесені в різних напрямках, доступні для нанесення стоячи, якщо обоє стояли, різнонаправленість раневих каналів свідчить про те, що удари наносились з певним проміжком часу та ймовірно різними особами. Стосовно рани стегон, то малоймовірне нанесення ударів у положенні стоячи, тут потерпілий сидів , а нападаючий був у положенні сидячи або навприсідки. Удари нанесені справа і зліва. Смерть потерпілого настала від внутрішнього крововиливу.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 332 від 30.05.2012 року, згідно з яким ОСОБА_7 будь-якими хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому діянь. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_7 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 К1ІК України;

(т.2 а.с. 127-131)

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 330 від 30.05.2012 року, згідно з яким ОСОБА_6 будь-якими хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому діянь. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_6 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 К1ІК України;

(т.2 а.с. 137-143)

Факт вчинення ОСОБА_6 злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України(крадіжки мобільного телефону «Нокія 1616» у потерпілого ОСОБА_11 ) також підтверджується приведеними у вироку доказами і в апеляціях ніким не оскаржується.

Таким чином враховуючи вищевикладене, дослідивши докази, що містяться в матеріалах кримінальної справи, а також покази кожного із засуджених про події, що сталися 23.02.2012 року, внаслідок яких була заподіяна смерть потерпілому ОСОБА_12 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про вчинення умисного вбивства потерпілого ОСОБА_12 спільними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а тому кваліфікація дій останніх за п.12 ч.2 ст.115 КК України є правильною.

Невизнання засудженим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні вбивства потерпілого ОСОБА_12 , вказуючи на те, що лише побив останнього, а також визнання засудженим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні вбивства, але без співучасті з ОСОБА_6 , колегія суддів оцінює як спосіб захисту засуджених та намагання уникнути більш суворої кримінальної відповідальності, оскільки їх винність підтверджена зібраними по справі доказами та доведена в судовому засіданні.

Заяви засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про застосування працівниками міліції під час розслідування даної кримінальної справи незаконних методів ведення слідства, не відповідають дійсності, оскільки не знайшли свого підтвердження.

Під час апеляційного розгляду по даній кримінальній справі прокуратурою Черкаської області проводилась перевірка показів засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо застосування до них недозволених методів дізнання та слідства, застосування фізичного та психічного насильства з боку працівників Золотоніського РВ УМВС України в Черкаській області, за наслідками якої кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2014 року, з приводу неправомірних, на думку засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дій відносно них з боку працівників Золотоніського РВ УМВС України в Черкаській області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, 30 вересня 2014 року було закрито у зв`язку з відсутністю в діях останніх складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України.

Вищезазначена постанова про закриття кримінального провадження засудженим ОСОБА_6 була оскаржена у встановленому законом порядку і за результатами розгляду його скарги ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 жовтня 2014 року в її задоволенні було відмовлено. В апеляційному порядку вказану ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси ОСОБА_6 не оскаржував.

Таким чином, посилання засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо застосування до них недозволених методів слідства, застосування фізичного та психічного насильства з боку працівників Золотоніського РВ УМВС України, свого підтвердження не знайшли і колегія суддів вважає таку поведінку останніх як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Щодо призначених покарань засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 то колегія суддів вважає, що вони призначені судом першої інстанції відповідно до положень Загальної частини КК України, з додержанням вимог ст.65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даних про особу винного, всіх обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом також враховано, що у відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо), а досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Судом першої інстанції, при призначенні покарання засудженому ОСОБА_6 за п.12 ч.2 ст.115 та ч.2 ст.185 КК України у виді 14 років позбавлення волі, повністю враховано ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та особу засудженого, який має молодий вік, за місцем проживання характеризується негативно (а.с.14 том 3), ніде не працевлаштований, не одружений, раніше судимий(а.с.10-12 том 3), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с.24 том 3), в судовому засіданні вину у вчиненні ним злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України не визнав та не розкаявся, що вказує на небажання усвідомлювати протиправність своїх дій та свідчить про небажання стати на шлях виправлення. Також колегія суддів враховує пом`якшуючу покарання обставину незадовільний стан здоов`я та обтяжуючу обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а тому у зв`язку з вищевикладеним, на думку колегії суддів призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання є достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_7 за п.12 ч.2 ст.115 КК України у виді 13 років позбавлення волі, суд першої інстанції повністю врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особу засудженого, який має молодий вік, за місцем проживання характеризується негативно(а.с.27 том 3), ніде не працевлаштований, не одружений, раніше судимий(а.с.25-26 том 3), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває(а.с.13 том 3), в судовому засіданні вину у вчиненому ним злочині визнав повністю. Також судом були враховані пом`якшуючу покарання обставину - щире каяття та обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим на думку колегії суддів призначене ОСОБА_7 покарання також є достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Підстав для призначення засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш суворого покарання, про що в своїй апеляції просить прокурор або його пом`якшення, колегія суддів не вбачає.

Також колегія суддів зазначає, що істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону при проведенні досудового і судового слідства по справі не виявлено, а тому вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.11.2013 року є законним, обґрунтованим і вмотивованим, будь-яких підстав передбачених ст.367, 373 КПК України (1960 року) для його зміни чи скасування не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України 1960 року колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_10 , засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.11.2013 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без змін.

Головуючий :

Судді :