УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого
- судді Бєлан Н.О.,

суддів Балацької Г.
О., Шальнєвої Т.П.,

за
участю прокурора Мішкової Г. О.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянула
у відкритому судовому засіданні 31 липня 2007 року у м. Києві кримінальну справу за апеляцією
засудженого на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 22 травня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженець с.
Серноводсък

Сунженського району Чечено-Інгушетії

Російської
Федерації, громадянин Росії, непрацюючий,
що проживав без реєстрації в АДРЕСА_1,
судимий: - 14.10.1997 року Дніпровським районним судом м. Києва за
ст. ст. 141 ч.3,
193 ч.3 КК України 1960 року на 9 років позбавлення волі, вирок приведено у відповідність до закону
2001 року та дії перекваліфіковані згідно постанови Слав'яносербського міського
суду Луганської області від 18.02.2002 року на
ст. 186 ч.3 КК України 2001 року
та знижено покарання до 8 років позбавлення волі;

22.12.2004
року Краснолучським судом Луганської області за
ст. 391 КК України на 1 рік 1
день позбавлення волі, що звільнився
21.10.2005 року по відбуттю покарання, -

засуджений
за ст.
185 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі, за
ст. 357 ч.3 КК України на 3
місяці арешту та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
остаточно призначено 4 роки позбавлення волі.

Справа №
11-а-1432 Категорія
: ст.
ст. 185 ч. 2, 357 ч.3 КК України

Головуючий
у першій інстанції Бабайлова
Л.М.

Доповідач Балацька
Г.О.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнано
винним у тому, що він 05.02.2007
року, приблизно о 03.10 годині, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп'яніння, таємно повторно викрав майно ОСОБА_2 на загальну суму 13.710 грн., паспорт та пільгово-пенсійну довідку
особи, що під час аварії на ЧАЕС
працювала на 4 блоці на ім'я потерпілого.

В
апеляції засуджений просить вирок суду скасувати, а справу направити на додаткове
розслідування, оскільки злочину він не
вчиняв.

При
цьому вказує, що йому безпідставно
відмовили в проведені очних ставок з ОСОБА_3. та ОСОБА_4., не допитані указані свідки і в судовому
засіданні. На думку засудженого допит цих свідків є обов'язковим, оскільки вони б підтвердили, що сумка,
яка вилучена у ОСОБА_4., належить
йому-засудженому, а не потерпілому. Те ж
стосується і брелока, бо він дійсно
подарував ОСОБА_4. брелок, але не в
формі мобільного телефону.

Заслухавши
доповідь судді Балацької Т.О., пояснення
прокурора, яка вважала, що апеляція задоволенню не підлягає, а вирок суду є законним та
обґрунтованим, пояснення засудженого про
задоволення його апеляції та скасування вироку з направленням справи на додаткове
розслідування, провівши судові
дебати, заслухавши останнє слово ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів уважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки
суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у викраденні
майна та документів ОСОБА_2 підтверджуються сукупністю досліджених в судовому
засіданні доказів.

Так,
сам ОСОБА_1. під час досудового слідства, в суді першої інстанції та в апеляції не
заперечує, що він у вечірній час
04.02.2007 року зустрів ОСОБА_2 , який запропонував йому піти до кафе
"Корона". Він-засуджений повідомив,
що грошей у нього не має, а тому
не може йти до кафе, але потерпілий його
вмовив і вони пішли в "Корону",
де вжили горілку. Після закриття кафе о 24 годині, на запрошення ОСОБА_2 , він
пішов до останнього додому, де
продовжили вживати горілку. Також якийсь час вони перебували поза
квартирою, а коли повернулися, то продовжили вживати алкогольний напій.

Як
первісно в судовому засіданні вказав ОСОБА_1., мобільного телефону у нього-засудженого в той час не
було.

Доводи
ОСОБА_1 про
те, що його потерпілий провів до дверей
квартири, куди він більше не повертався
та крадіжки не вчиняв, спростовуються
показаннями потерпілого ОСОБА_2 , який стверджував, що при зустрічі у ОСОБА_1 грошей не
було, тому він запропонував його
пригостити. Вживали горілку в кафе та у нього-потерпілого в квартирі. Що було
далі не пам'ятає, але на ранок
виявив, що двері його квартирі
відчинені, ключі від квартири та їх
дублікати зникли, ОСОБА_1 в квартирі
немає, а також відсутнє його майно на
загальну суму 13.710 грн. та паспорт і пільгово-пенсійна довідка, які лежали окремо.

Серед
викрадено майна зокрема були гроші в сумі 1.500 грн., обігрівач,
мобільний телефон з зарядним пристроєм,
дублянка, норкова шапка, брелок у вигляді мобільного телефону з синім
каменем, сумка спортивна чорно-синього
кольору.

Також
потерпілий повідомив, що з дитинства у
нього було прізвисько "Князь".

З
даних, що містяться в протоколі
пред'явлення фотознімків для впізнання,
вбачається, що ОСОБА_2. упізнав ОСОБА_1, як особу,
з якою він 05.02.2007 року перебував в своїй квартирі та вживав
алкогольні напої.

Відповідно
до показань свідка ОСОБА_3. на досудовому слідстві, які були досліджені в судовому
засіданні, видно, що між 9 та 10 годиною 05.02.2007 року до
нього на квартиру АДРЕСА_3, де перебував
і ОСОБА_4., прийшов ОСОБА_1. зі
спортивною сумкою чорно-синього кольору,
в якій знаходилися обігрівач,
дублянка та норкова шапка. Також у ОСОБА_1 були мобільний
телефон та гроші, а тому на пропозицію
останнього вони всі пішли до гральних автоматів, де грали біля 2-х годин. Під час перебування
біля автоматів він-свідок чув, як
ОСОБА_1. повідомив ОСОБА_4. про те, що
речі належать невідомому на прізвисько "Князь". Після цього ОСОБА_1. і ОСОБА_4.
поїхали продавати мобільний телефон.

В 17
годин на його-ОСОБА_3. вимогу ОСОБА_1.
забрав з квартири речі, що залишив
вранці, переклавши їх в пакет, оскільки сумку віддав ОСОБА_4.

Також ОСОБА_1. в його-ОСОБА_3.
квартирі залишив брелок у виді мобільного телефону, який він хотів подарувати своїй дівчині, але та відмовилася. В подальшому брелок також
забрав ОСОБА_4.

Свої
показання свідок ОСОБА_3. підтвердив на очній ставці з ОСОБА_1, додавши,
що мобільний телефон був з зарядним пристроєм.

Останні
обставини спростовують доводи апеляції засудженого про те, що очної ставки з ОСОБА_3. у нього не було.

В
матеріалах справи відсутні і клопотання ОСОБА_1, як про
проведення очної ставки з ОСОБА_3., так
і з ОСОБА_4.

Свідок
ОСОБА_4. на досудовому слідстві, показання
якого були досліджені в судовому засіданні,
дав аналогічні показання,
пояснивши, що дійсно під час
бесіди з ОСОБА_1
той сказав, що речі, які він приніс до ОСОБА_3., належать якомусь "Князю". На
прохання ОСОБА_1
він-свідок їздив з ним по житлових масивах з метою продати мобільних
телефон, але його ніхто не купив і
телефон залишився у ОСОБА_1

Підтвердив
свідок і показання свідка ОСОБА_3. щодо отримання ним -ОСОБА_4. в подарунок від
ОСОБА_1 спортивної
сумки та потім і брелока, що ОСОБА_1. залишив в
квартирі ОСОБА_3.

Сумку та
брелок він-ОСОБА_4. залишив тут же на зберіганні в квартирі ОСОБА_3., де вони були виявлені та вилучені
працівниками міліції.

Показання
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. щодо опису брелока,
який залишив у них ОСОБА_1., подальше його виявлення та вилучення працівниками
міліції, спростовують доводи апеляції
засудженого про те, що брелок був іншої
форми.

Обставини
виявлення та вилучення у ОСОБА_4. в квартирі ОСОБА_3. сумки чорного кольору з
синіми вставками та брелока у виді мобільного телефону з каменем синього
кольору підтверджується даними, що
містяться в протоколах виявлення та вилучення від 15 та 18 лютого 2007 року.

При
цьому ОСОБА_4. пояснив, як до нього за
вказаних вище обставин потрапили дані речі.

Згідно з
даними, що містяться в протоколах
пред'явлення предметів для впізнання, ОСОБА_5. упізнав саме ті сумку та брелок, що були вилучені у ОСОБА_4.

Хід
проведення цих процесуальних дій та правильність викладених в протоколах
обставин, підтвердив в судовому
засіданні потерпілий, вказавши, що сумку він упізнав, у тому числі по крихтам хліба, що в ній знаходилися, після перебування його у відрядженні, а брелок потрапив до нього, як сувенір з Чехії, а тому вважає, що подібні на ринках міста Києва не
продаються.

Наведені
свідчення ОСОБА_2 , відкидають твердження ОСОБА_1,
що вилучена у ОСОБА_4. в квартирі ОСОБА_3. сумка належить
йому-засудженому.

При
цьому слід вказати, що ОСОБА_1. виключає
наявність в його сумці крихт хліба,
оскільки в своїй сумці він продуктів харчування не носив.

З
показань свідка ОСОБА_5. , на які
посилається в апеляції засуджений, не
випливають обставини того, що в квартирі
ОСОБА_3. перебувала сумка, яка належала
саме ОСОБА_1, оскільки востаннє вона бачила засудженого в грудні 2006
року, а тому 05.02.2007 року він у неї
ніякої сумки забирати не міг.

В даний час у
неї також зберігається чорна сумка з речами ОСОБА_1

Обставини
останньої зустрічі зі свідком в грудні 2006 року підтвердив суду першої
інстанції і сам засуджений.

З
показань свідка ОСОБА_6. на досудовому слідстві, які були досліджені в судовому
засіданні, вбачається, що приблизно в указаний період ОСОБА_1. просив його
допомоги в продажі мобільного телефону,
при цьому сам телефон не показував,
але він-свідок відмовився.

Показання
свідків ОСОБА_3., ОСОБА_7. та
ОСОБА_6., даних ними під час досудового
слідства, обґрунтовано були досліджені в
судовому засіданні у відповідності до положень
ст. 306 КПК, у зв'язку з неможливістю їх явки в судове
засідання (а. с. 102, 103).

Наведені
вище показання потерпілого та свідків суд обґрунтовано визнав правдивими, оскільки вони узгоджуються між собою та з
іншими матеріалами справи.

Підстав
для обмови засудженого потерпілим та свідками - по справі не встановлено. Не
вказав на такі обставини і засуджений в апеляції.

Що ж
стосується тверджень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_3. та ОСОБА_7. його обмовили із-за
застосування до них фізичного насильства з боку працівників міліції, то вони на увагу не заслуговують, оскільки свідки на дані обставини ніколи не
посилалися та дії працівників міліції не оскаржували.

Таким
чином, дослідивши докази по справі, в їх сукупності, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов до
висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні крадіжки повторно
та у незаконному чаволодінні

паспортом та іншим важливим
особистим документом, кваліфікувавши
його дії за ст. ст.
185 ч. 2, 357 ч.3 КК України.

Підстав
для скасування вироку та направлення справи на додаткове розслідування, як про це ставиться питання в апеляції
засудженого, колегія суддів не вбачає.

При
призначенні ОСОБА_1
покарання у відповідності до вимог
ст. 65 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь
тяжкості вчинених злочинів, особу
засудженого, що раніше судимий та
негативно характеризується, та
обставину, що обтяжує його покарання -
рецидив злочину, яке є справедливим.

Колегія
суддів не знаходить підстав і для задоволення клопотання засудженого в суді
апеляційної інстанції, зі змісту якого
випливає, що йому необхідно зменшити
міру покарання про фактично відбутого.

Також не
заслуговують на увагу доводи засудженого про неправильне обрахування строку
відбуття покарання з 02.03.2007 року,
оскільки відповідно до протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, його було затримано саме 02.03.2007 року
(а.с. 44).

Будь які
інші дані, щоб підтверджували позицію
ОСОБА_1 про його затримання 14.02.2007 року,
в матеріалах справи відсутні. Не повідомив цих даний суду апеляційної
інстанції і засуджений.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Деснянського районного суду м. Києва від
22 травня 2007 року відносно ОСОБА_1 - залишити без зміни,
а його апеляцію - без задоволення.