Справа № 307/70/15
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І

У Х В А Л А про залишення апеляційної скарги без руху
15.06.2015 м. Ужгород
Суддя апеляційного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу, яку подала потерпіла в кримінальному провадженні ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В :
вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2015 року

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, гр. України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 липня 2014 року за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт,

визнаний винним і йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців;

- за ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців.

Строк відбування покарання визначено рахувати з дня його затримання, тобто з 20 листопада 2014 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_3 залишено попередній тримання під вартою.

Судові витрати, пов`язані з проведенням дактилоскопічної експертизи, в сумі 294,84 грн. ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

В порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Тячівського районного суду від 02 липня 2014 року за ч. 2 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт та будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання громадських робі 1 попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від їх відбування, в період з 01 вересня 2014 року по 06 жовтня 2014 року без поважних причин не з`являвся для відпрацювання громадських робіт на території Дубівської селищної ради, а відбув 48 годин з призначених йому вироком суду 150 годин, чим злісно ухилявся від відбування громадських робіт.

Крім того, 12 листопада 2014 року близько 21-ої години, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кімнаті літньої кухні АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 , під час вживання спиртних напоїв, на грунті раптово виниклих неприязних відносин затіяв сварку з ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс ОСОБА_5 один удар дерев`яною табуреткою по голові та один удар металевим предметом по тілу, після чого, витягнув ОСОБА_5 з кімнати на подвір`я та декілька разів вдарив в кам`яну сходинку головою ОСОБА_5 й наніс йому декілька ударів руками і ногами по різним частинам тіла, спричинивши йому тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_5 ..

В апеляційній скарзі потерпіла вказує на те, що вирок є незаконним в частині визнання винним та призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку з невідповідністю викладених у вироку висновків фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що ОСОБА_3 не бив її сина ОСОБА_5 , а тому не бажає щоб так не справедливо було покарано людину за злочин, якого вона не вчиняла. Посилається на те, що в судовому засіданні давала покази про те, що коли її син прийшов додому з побитим обличчям і без взуття, то вона питала його хто його побив, однак відповіді не отримала. В подальшому, неодноразово мала особисту розмову із співмешканкою сина ОСОБА_6 , яка їй зізналася про те, що ОСОБА_3 не винуватий і не бив її сина, а говорити про те, що саме ОСОБА_3 бив ОСОБА_7 її змушували працівники міліції, які неодноразово переслідували її, і від переслідування яких вона переховувалася. Крім того, вказує на те, що мала розмову з власницею будинку ОСОБА_8 , яка теж нічого не говорила їй про побиття її сина ОСОБА_9 , а також і з самим обвинуваченим, який пояснив їй як все було і що він не винуватий. Просить вирок в частині визнання ОСОБА_3 винуватим і призначення йому покарання за ч. 2 ст. 121 КК України скасувати та виправдати його в цій частині, а кримінальне провадження в цій частині закрити. В решті вирок щодо ОСОБА_3 просить залишити без змін.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність її вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що апеляційна скарга не відповідає вимогам п. п. 4, 5 ч. 2 та ч. 6 цієї статті.

Так, подаючи апеляційну скаргу, потерпіла ОСОБА_2 , в порушення вимог п. 4 ст. 396 КПК України, не зазначила в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість вироку.

Крім того, подаючи апеляційну скаргу, потерпіла ОСОБА_2 , в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України, не подала клопотання (не зазначила в апеляційній скарзі) про те, які саме докази, що підтверджують вказані нею в апеляційній скарзі доводи, необхідно дослідити, та які саме обставини підлягають з`ясуванню.

Також, зазначаючи в прохальній частині апеляційної скарги про необхідність скасування вироку в частині визнання ОСОБА_3 винуватим і призначення йому покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, а також виправдання та закриття кримінального провадження щодо нього в цій частині, потерпіла не вказала на підставі якої норми Кримінального процесуального кодексу вирок підлягає до скасування в цій частині.

Крім того, потерпіла ОСОБА_2 додала до апеляційної скарги 2 її копії, що, в порушення вимог ч. 6 ст. 396 КПК України, унеможливлює надіслання копії апеляційної скарги всім учасникам судового провадження, а саме прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, установивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки скарги, і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційна скарга, яку подала потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_2 , підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подала потерпіла ОСОБА_2 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2015 року в кримінальному провадженні щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 389 КК України ОСОБА_3 - залишити без руху.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати апелянту.

Встановити апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги 05 (п`ять) днів із дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити апелянту, що в разі не усунення вищезазначених недоліків, апеляційну скаргу їй буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_10 Стан