Провадження № 1-кп/127/117/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.02.2015 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005241 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Смоліно Кіровоградської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого: 08.12.1994 року вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140 КК України (у редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі: 16.05.1997 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 229-6 КК України (у редакції1960 року) до 4 років позбавлення волі; 23.09.1997 року вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 229-6 КК України (у редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі; 25.03.2006 року вироком Тиврівського районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 129, ст. 395 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі; 04.06.2008 року вироком Стаханівського міського суду Луганської області за ч. 2 ст. 355 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі; 08.12.2008 року вироком Жовтневого районного суду м. Луганська за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі; 04.10.2011 року вироком Стаханівського міського суду Луганської області ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311 КК України до 5 років позбавлення волі; 18.10.2013 року вироком Брянківського міського суду Луганської області за ст. 391 КК України до 1 року позбавлення волі, 27.06.2014 року звільненого з Коростенської виправної колонії УДПтС України в Житомирській області (№ 71) на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.06.2014 року по амністії;
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
21.07.2014 р. в обідній час ОСОБА_5 , з метою протиправного збагачення за рахунок чужої власності, домовився з невстановленою слідством особою про те, що надасть останній допомогу в отриманні шахрайським способом грошей від ОСОБА_6 . За цією домовленістю невстановлена слідством особа мала вчинити дії, спрямовані на здійснення обману ОСОБА_6 для подальшого отримання ОСОБА_5 грошей від останньої.
Для безпосередньої передачі грошей від ОСОБА_6 ОСОБА_5 , останній 21.07.2014 р. залучив ОСОБА_7 , у власності якого знаходився автомобіль марки «Форд транзит» д.н.з. НОМЕР_1 , 1998 року випуску. Не будучи обізнаним про злочинні плани ОСОБА_5 і невстановленої слідством особи, ОСОБА_7 , за грошову винагороду, погодився отримати для ОСОБА_5 , за словами останнього, передачу з м. Донецьк.
22.07.2014 р. о 01:02 год. невстановлена слідством особа з мобільного номера НОМЕР_2 зателефонувала ОСОБА_6 на стаціонарний телефонний номер НОМЕР_3 та, представившись по телефону працівником міліції, з корисливих мотивів, з метою протиправного заволодіння майном потерпілої, повідомила останній про те, що її син ОСОБА_8 начебто затриманий працівниками міліції за вчинення тяжкого злочину. За непритягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, невстановлена слідством особа переконувала ОСОБА_6 передати гроші в сумі 4000 доларів США.
Сприймаючи реальними обставини затримання ОСОБА_8 працівниками міліції, ОСОБА_6 повідомила, що має лише 9500 гривень, які погодилась віддати невстановленій слідством особі за звільнення її сина.
Усвідомлюючи, що ОСОБА_6 реально сприймає неправдиву інформацію про затримання її сина працівниками міліції, невстановлена слідством особа наказала потерпілій упакувати гроші в сумі 9500 гривень у поліетиленовий пакет, обмотати його скотчем та передати пакунок чоловіку, який приїде до її будинку та повідомить, що він «від ОСОБА_9 ».
Після цього, 22.07.2014 р. біля 01:30 год. ОСОБА_5 сказав ОСОБА_7 їхати до будинку АДРЕСА_2 , де на останнього буде чекати жінка. Для отримання грошей від ОСОБА_6 , ОСОБА_5 сказав ОСОБА_7 представитися, що він «від ОСОБА_9 ».
22.07.2014 р. близько 01:50 год. ОСОБА_7 прибув на власному автомобілі до будинку АДРЕСА_2 . При зустрічі з ОСОБА_6 . ОСОБА_7 повідомив їй, що він «від ОСОБА_9 ». Після цього потерпіла ОСОБА_6 , з метою недопущення притягнення її сина до кримінальної відповідальності, передала ОСОБА_7 перемотаний пакет із коштами в сумі 9500 грн.
Після передачі грошей ОСОБА_5 наказав ОСОБА_7 приїхати до будинку АДРЕСА_3 . Під`їхавши до вказаної адреси біля 02:30 год., ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 пакунок із грошима, за що від останнього отримав 300 гривень в якості оплати за доставку. Отриманими грішми ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.
Своїми злочинними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 9500 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав, суду пояснив наступне. До нього зателефонував його знайомий на ім`я ОСОБА_10 , з яким він познайомився в місцях позбавлення волі, та попросив забрати гроші, при цьому попередив, що гроші отриманні нечесним шляхом, і щоб він був обережним. Він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_7 та попросив його під`їхати на вул. 600-річчя та забрати пакет у жінки. ОСОБА_7 привіз йому пакет з грошима та розпискою, який він забрав та розрахувався з останнім за послуги перевезення своїми коштами в сумі 300 грн. Потім до нього знову зателефонував ОСОБА_10 та сказав, що отриманий ним пакет слід віддати дівчині, які під`їде на зазначене ним місце на автомобілі марки «Мерседес», що він і зробив наступного дня. Цей же ОСОБА_10 сказав, щоб він взяв собі 1000 грн.
В подальшому він повністю повернув всю суму потерпілій ОСОБА_6 .
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила наступне. В липні 2014 року до неї вночі подзвонив на стаціонарний телефон незнайомий чоловік та сказав, що її син затриманий, оскільки він побив когось. Цей чоловік спитав, чи є в неї 4000 доларів США, вона відповіла, що в неї є лише 9500 грн. Цей невідомий сказав їй передати гроші тому, хто повідомить, що він від ОСОБА_9 та написати розписку про те, що решту грошей вона передасть пізніше. Через деякий час приїхав чоловік на автомобілі, повідомив, що він від ОСОБА_9 , вона передала йому пакет з грошами та розписку, попросила, щоб сина відпустили. В цей час до чоловіка хтось зателефонував, він сказав, що жінка просить відпустити і відійшов, подальшої розмови вона не чула. Коли чоловік поїхав вона вирішила подзвонити сину, щоб дізнатися, чи його відпустили. Син сказав, щоб його ніхто не затримував. Тоді вона зрозуміла, що її обманули і звернулася в міліцію.
В судовому засіданні була досліджена розписка, надана стороною обвинувачення, з якої вбачається, що ОСОБА_6 передає 9500 грн. ОСОБА_11 та зобов`язується віддати протягом двох місяців ОСОБА_12 .
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила, що саме цю розписку на вимогу невідомого вона написала в ніч, коли був скоєний злочин.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.
Зокрема судом враховано, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисних злочинів, вчинив умисний корисливий злочин в період непогашеної судимості.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд вважає добровільне відшкодування завданої шкоди, визнання вини.
Суд не враховує таку пом`якшуючу покарання обставину як щире каяття, оскільки такого каяття в поведінці обвинуваченого, не зважаючи на відшкодування шкоди та визнання вини, суд не вбачає, адже ОСОБА_5 не викрив своїх подільників, тобто не сприяв тому, що всі винні особи були притягнені до встановленої чинним законодавством відповідальності.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд вважає рецидив злочинів.
За таких обставин, а також враховуючи те, що ОСОБА_5 неодноразово був засуджений за вчинення умисних злочинів, належних висновків для себе не зробив, вчинив зухвалий злочин проти власності, використовуючи недовіру суспільства до правоохоронних органів, своїми діями ще більше підриваючи авторитет державної влади, суд вважає, що покаранням необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів, буде покарання у виді обмеження волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України та ст. 65 КК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: