Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/248/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 , суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0001210 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Світловодського районного суду Кіровоградської області від 04.12.2014 року яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодська Кіровоградської області проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні малолітніх дітей, раніше неодноразово судимого, останній раз 31.10.2012 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 04.03.2014 року умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 11 місяців 28 днів,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання невідбутої частини покарання, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житлоза таких обставин.

06.08.2014 року близько 06.00 години у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна з приміщення господарських будівель та подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 через дерев`яний паркан незаконно проник територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де побачив значну кількість виробів з металу, які вирішив викрасти за декілька днів. В зв`язку з чим, діючи згідно єдиного умислу, перебуваючи на території зазначеного домоволодіння, в той же день, скориставшись відчиненими дверима, проник до приміщення літньої кухні, де шляхом демонтажу таємно повторно викрав чавунну плиту пічного опалення, вартістю 180 грн. Після чого, з території домоволодіння таємно повторно викрав металевий кутник, довжиною 1,50 м., розміром 63х63х6 мм., вартістю 46 грн., дитячі металеві санки, вартістю 49 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, наступного дня 07.08.2014 року близько 06.00 години ОСОБА_8 , діючи згідно свого єдиного умислу, через хвіртку знову проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де шляхом розбиття віконного скла, незаконно проник до приміщення будинку, звідки повторно таємно викрав дві чавунні батареї опалення на 4 секції кожна, вартістю за одну 64 грн., на загальну суму 128 грн.
Викравши у такий спосіб чуже майно, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 403 грн.
Не погоджуючись з вказаним вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити більш м`яке покарання.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом при призначенні покарання належним чином не враховано, те що він має на утриманні двох дітей, являється інвалідом 3 групи, стоїть на обліку у лікаря невролога, а також повністю визнав свою вину та щиро розкаявся. Також просить застосувати до нього Закон України «Про амністію в 2014 році».
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і вважав вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку та належно оцінені судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і жодним учасником судового розгляду оскаржений не був.
Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, районний суд в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України та належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Так, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Характеризуючи особу останнього, суд врахував посередні характеристики за місцем проживання, те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох дітей та являється інвалідом.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом обґрунтовано визнано щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного, який раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, в тому числі до реального відбування покарання у виді позбавлення волі, при цьому належних для себе висновків не зробив та знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, а тому колегія суддів приходить до переконливого висновку, що виправлення обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства в призначений судом строк, який є мінімальним, передбаченим санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Доводи, на які в апеляційній скарзі посилається обвинувачений, жодним чином не зменшують ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та не можуть бути підставою для застосування до останнього положень ст. ст. 69, 75 КК України, так як обвинуваченим вчинено умисний тяжкий злочин, він раніше неодноразово судимий, останній раз за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 31.10.2012 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 04.03.2014 року умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 11 місяців 28 днів, а 06.08.2014 року, тобто в період умовно-дострокового звільнення, обвинувачений, знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення, що вказує на обґрунтованість висновку суду першої інстанції з приводу необхідності призначення остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків.
Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_8 відносно застосування до нього Закону України «Про амністію в 2014 році», за таких підстав.
Так, 19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року № 1185-УІІ, із змінами, внесеними згідно із Законом № 1246-VІІ від 06.05.2014 року. Кримінальні правопорушення за які засуджено ОСОБА_8 вчинені 06.08.2014 року та 07.08.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про амністію у 2014 році», дія цього закону поширюється на осіб, які вчинили злочин до дня набрання ним чинності включно. Отже, підстави для застосування до ОСОБА_8 акту амністії відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.12.2014 року стосовно останнього - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді підпис
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2