Справа № 11-393 Головуючий
у І інстанції Новіков ОМ.
Категорія ст. 121 ч.2 КК Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2007 року колегія
суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської
області в складі:

Головуючого
Салая Г.А. суддів Акуленко CO.,
Гром Л.М. з участю
прокурора Гапеєвої Н.П. адвоката
ОСОБА_1. засудженого
ОСОБА_2.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2. на вирок Бахмацького
районного суду Чернігівської області від 15
лютого 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець с Оболоння, Коропського району, Чернігівської області, українець,
громадянин України, освіта
середня-спеціальна, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню
дитину, не працюючий, раніше не судимий, в силу
ст. 89 КК України,

засуджений
за ст.
121 ч.2 КК
України до 8 років
позбавлення волі.

Вироком
суду ОСОБА_2. визнаний винним і засуджений за те, що 11
жовтня 2006 року, близько 18
години, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, знаходився на
вулиці Дурина в с Оболоння, Коропського району, Чернігівської області, поблизу помешкання під № 16 та вступив у
сварку з громадянином ОСОБА_3., під час
якої, на грунті особистих неприязних
відносин, наніс останньому не менше
чотирьох ударів ногою в обличчя, в
результаті чого потерпілому
було заподіяно тілесні
ушкодження у вигляді

2

закритої
черепно-лицьової травми з осколковим переломом кісток носа, супроводжуваної правобічним субдуральним
крововиливом, синця спинки носа з
переходом на ліву очну ділянку, синця
правої очно-вилицевої ділянки обличчя,
синця та забійно-рваної рани нижньої губи, саден правої половини лоба та правої
вилицево-щочної ділянки обличчя, що
спричинили його смерть, які згідно
висновку судово-медичної експертизи № 288 від 3 листопада 2006 року відносяться
до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Не
погоджуючись з вироком суду ОСОБА_2. подав апеляцію, в якій вважає, що суд при розгляді справи допустив
необ'єктивність, халатність та
неточність. Вказує, що у нього не було
наміру вбивати ОСОБА_3, він тільки наніс
декілька ударів ногою в обличчя потерпілому,
з метою самозахисту. Вважає, що
ці удари не могли спричинити смерть ОСОБА_3,
а настали внаслідок падіння на каміння. В доповненні до апеляції
ОСОБА_2. просить провести додаткову судово-медичну експертизу, з метою з'ясування того, що можливо він зачепив ОСОБА_3 по
голові, коли останній чинив опір, тобто з метою самозахисту.

Заслухавши
доповідача, адвоката ОСОБА_1. та
засудженого ОСОБА_2, який підтримали
апеляцію, просили її задовольнити, вирок скасувати, а справу направити на додаткове розслідування
для з'ясування усіх обставин по справі,
думку прокурора, який вважав
вирок законним та обґрунтованим, підстав
для скасування вироку суду немає,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів підстав для її задоволення не
знаходить.

Висновок
суду про доведеність вини ОСОБА_2. у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 121 ч. 2 КК України
відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні
доказами, і є обґрунтованим.

Допитаний
в судовому засіданні ОСОБА_2. винним у пред'явленому обвинуваченні визнав
частково, вказав, що наніс декілька ударів ногою в обличчя
потерпілому, але вважає, що вони не могли спричинити тяжких тілесних
ушкоджень, і крім цього він наніс удари
потерпілому з метою самозахисту після нападу самого потерпілого та не бажав
настання його смерті.

Проте, ці доводи ОСОБА_2. спростовуються висновком
судово-медичної експертизи №
288 від 14 жовтня 2006 року (а.с. 41-46), згідно якого ОСОБА_3. помер від нанесення тяжких тілесних
ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Малоймовірно представляється
можливість виникнення цих ушкоджень внаслідок падіння на площині.

Також
згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 710 від 7 грудня 2006 року, він на час вчинення протиправних дій
усвідомлював їх значення та міг керувати ними,
що доводить умисність та цілеспрямованість нанесення ОСОБА_2 ударів
потерпілому у життєво важливі органи.

Як
вбачається з матеріалів кримінальної справи і цього не заперечує сам
засуджений, конфлікт між ним та
потерпілим виник на ґрунті неприязних стосунків, суспільно небезпечного посягання зі сторони
ОСОБА_3. не було,

3

він лише
раз вдарив рукою у обличчя і схопив за одяг в області грудей, наявність зазначених у експертизі тілесних
ушкоджень у потерпілого, їх
локалізація, свідчить про умисний
характер дій зі сторони ОСОБА_2. і виключає нанесення їх з метою самозахисту.

Крім
цього, згідно висновку судово-медичної
експертизи потерпілого, тілесні
ушкодження, які були виявлені не могли
виникнути внаслідок падіння на площині. Дана обставина також свідчить про
неспроможність доводів засудженого, щодо
отримання потерпілим тілесних ушкоджень внаслідок падіння.

Тому
колегія суддів вважає, що доводи
засудженого, що він наносив удари ногою
в голову з метою самозахисту або отримання потерпілим тілесних ушкоджень під
час падіння, є безпідставними і не
заслуговують на увагу.

Отже, дії засудженого ОСОБА_2. судом правильно
кваліфіковані за ст. 121 ч. 2 КК України.

Відповідно
до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують і обтяжують
покарання. Особі яка вчинила злочин, має
бути призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи
покарання ОСОБА_2. суд
врахував, дані про особу
засудженого, пом'якшуючі та обтяжуючі
вину обставини та призначив покарання,
яке відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, в межах передбачених санкцією ст.
121 ч. 2 КК України, і воно є
справедливим.

Підстав
для задоволення апеляції засудженого,
зміни або скасування вироку суду,
колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.
ст. 365,
366 КПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2. залишити
без задоволення, а вирок Бахмацького
районного суду Чернігівської області від 15
лютого 2007 року
щодо ОСОБА_2 залишити - без
змін.