Справа № 314/6745/14-к Провадження № 1-кп/314/326/2014
ВИРОК
іменем України
22.12.2014 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

· головуючого судді ОСОБА_1 ,

· при секретарі ОСОБА_2 ,

· з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не працюючого, має середню-спеціальну освіту, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 12.05.2010 року Шевченківським райсудом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; - 08.11.2010 року Комунарським райсудом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Шевченківського райсуду м. Запоріжжя від 12.05.2010 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 02.09.2013 року з Вільнянської ВК № 20 Запорізької області за відбуттям строку покарання. 08.07.2014 року, Шевченківським райсудом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 365 КК України до 1 місяця арешту; Звільнився 22.09.2014 р. з Оріхівської ВК № 88 Запорізької області за відбуттям строку покарання;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України;

Встановлено:

29.10.2014 року о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , виконуючи прохання свого знайомого, який в даний час відбуває покарання в Вільнянській виправній колонії №20 УДПтС України в Запорізькій області, та особу якого досудовим слідством встановлено не було, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу з метою його подальшого його збуту в місця позбавлення волі, знаходячись на зупинці транспорту «54-й магазин» в м. Запоріжжя, отримав від невстановленої слідством особи два згортки, в одному з яких знаходились два мобільні телефони, а в другому сім окремих згортків, заповнених речовиною, визнаною висновком експерта № 1510 від 06.11.2014 року особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом (марихуаною), загальною масою 31,4538 г. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 направився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перевдягнувся в інший одяг, сховав вищезазначені згортки в куртку, і зберігаючи їх таким чином при собі, вийшов на зупинку транспорту «54-й магазин» в м. Запоріжжя, звідки на маршрутному таксі №7 незаконно перевіз наркотичний засіб до м. Вільнянська Запорізької області з метою його подальшого незаконного збуту до Вільнянської виправної колонії № 20 УДПтС України в Запорізькій області. В м. Вільнянськ ОСОБА_4 вийшов на зупинці транспорту «завод Пластмасовий» та направився до Вільнянської виправної колонії №20 УДПтС України в Запорізькій області, проте 30.10.2014 року о 01 годині 10 хвилин на шляху до колонії поблизу установи його затримали співробітники правоохороних органів та в присутності двох понятих виявили та вилучили у ОСОБА_4 зазначений згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом (марихуаною).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, він повністю визнає свою провину, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті. При цьому пояснив, що 29 жовтня 2014 року ввечері йому зателефонував знайомий на ім`я ОСОБА_5 , який зараз відбуває покарання в Вільнянській виправній колонії №20. З ОСОБА_5 він познайомився в колонії, коли сам відбував там покарання за минулим вироком. В`ячеслав попросив його вийти на зупинку транспорту, де йому повинні передати пакети з наркотичним засобом - маріхуаною та телефонами. Потім отримані пакети В`ячеслав поросив його привезти до колонії. Він погодився, і згідно досягнутої з ОСОБА_5 домовленості протягом години вийшов на зупинку транспорту «54-й магазин» в м. Запоріжжя, де невідомий хлопець передав йому два згортки. Повернувшись додому, він переодягнувся, сховав згортки в рукав куртки - «олімпійки» і на маршрутному таксі № 7 поїхав до м. Вільнянськ. Приїхавши до Вільнянська, він направився до території колонії, за домовленістю ОСОБА_5 повинен був йому по телефону повідомити яким саме способом передати марихуану на територію колонії. Проте по дорозі його зустріли працівники колонії, вони викликали міліцію, і в присутності понятих згортки з наркотичним засобом маріхуаною та телефонами, які він збирався передати на територію колонії, - у нього були вилучені. Обвинувачений пояснив, що він погодився перевезти та передати наркотичний засіб на територію колонії без будь-якої винагороди, безоплатно, оскільки вважав, що в такий спосіб допомагає товаришу. Зараз у скоєному щиро кається, усвідомлює свою провину, зробив необхідні висновки для себе.

Згідно дослідженого в судовому засіданні висновку судово- хімічної експертизи № 1510 від 06.11.2014 року вилучена у ОСОБА_4 речовина рослинного походження визнана особливо небезпечним наркотичним засобом- канабісом (марихуаною), загальною масою в перерахунку на суху речовину - 31,4538г.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в суді беззастережно визнав свою вину у повному обсязі, ніхто з учасників процесу не оспорював встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини та докази у цьому кримінальному провадженні, суд, керуючись вимогами ст.349 КПК України, обмежив вивчення доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів судово-хімічної експертизи та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, а інші докази стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорювались, визнав недоцільним досліджувати.

Проаналізувавши в сукупності вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена в судовому засіданні, та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 307 КК України - як незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту у місця позбавлення волі.

При призначенні покарання суд враховує позицію сторони обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, який раніше вже був неодноразово судимий, на обліку у лікарів: нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільно.

Згідно ст. 67 КК України в якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочину.

Відповідно ст.66 КК України в якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю злочину. Також на підставі ч.2 ст. 69 КК України в якості обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд також визнає тяжкі сімейні обставини обвинуваченого, оскільки в 2000 році, коли обвинуваченому було 9 років, померли його батьки, він фактично виріс сиротою, виховувався в інтернаті, а в 2010 році померла бабуся обвинуваченого. Вказані обставини, враховуючи молодий вік обвинуваченого, впливали на світогляд останнього, і за висновком суду характеризують меншу ступінь небезпечності особи винного.

Отже, приймаючи до уваги наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 і суттєво знижують ступень тяжкості вчиненого ним, з урахуванням особи обвинуваченого, враховуючи що шкідливих наслідків для суспільства та здоров`я населення від його дій не настало, - суд вважає можливим застосувати ст. 69 КК України і при призначенні основного покарання обвинуваченому перейти до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст. 307 КК України, - у вигляді обмеження волі.

Суд вважає, що цей вид покарання є необхідним і достатнім для попередження скоєння обвинуваченим нових злочинів.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Також, призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що санкція ч.2 ст. 307 КК України передбачає в якості додаткового виду покарання конфіскацію майна. Разом з тим, згідно ч.2 ст. 59 КК України одна з основних вимог при призначенні покарання у виді конфіскації майна - корисливий мотив вчиненого злочину. Згідно ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання з обов`язковим врахуванням положень Загальної частини КК України.

Отже, оскільки в ході розгляду справи не встановлено отримання обвинуваченим користі від вчиненого злочину, на підставі ч.2 ст. 59 КК України ОСОБА_4 не може бути призначено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Питання про речові докази слід вирішувати в порядку ст. 100 КПК України.

Суд не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_4 судових витрат у справі в зв`язку з проведенням судово-хімічної експертизи, оскільки її проведення відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертним установам з Державного бюджету України.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту суд вважає за необхідне залишити чинним до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4-х ( чотирьох) років обмеження волі без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту прибуття ОСОБА_4 до місця відбування покарання.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити чинним до набрання вироком законної сили.

Речові докази, які знаходяться в камері зберігання Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, а саме:

- сім згортків з наркотичною речовиною канабісом (маріхуаною), загальною вагою 31,4538 г. та два мобільні телефони знищити.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

22.12.2014