Провадження №1-КП/639/224/15
Справа №639/2872/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 р. суд Жовтневого району м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000025 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахти, Ростовської області РФ, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2015 р. о 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибув на територію автомийки, що належить ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 та продовжуючи реалізовувати свій умисел, проник скрізь відкритий віконний отвір в середину приміщення автомийки, де в підсобці стояв металевий сейф, який він викрав. В подальшому ОСОБА_4 скрізь вікно покинув приміщення автомийки з викраденим сейфом та грошима в сумі 4000 грв., які зберігалися в середині сейфу, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним та пояснив, що скоїв злочин при обставинах наведених вище. Також обвинувачений додав, що в ході досудового слідства показання давав добровільно без будь-якого фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції та інших осіб. ОСОБА_4 зазначив, викрадені речі продавав, а отримані гроші витрачав на утримання родини.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї провини, вина останнього підтверджується зібраними та проаналізованими судом доказами:

-протоколом огляду місця події (арк.с. 8-11);

-висовком судово-дактилоскопічної експертизи (арк.с. 15-17);

-протоколом огляду предмета (арк.с. 22-23);

-протоколом предявлення особи для впізнання (арк.с. 106-109);

-протоколом проведення слідчого експерименту (арк.с. 110-117).

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї провини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, а також правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності і істинності позиції обвинуваченого, а у звязку з цим, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дану справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що йому відомо про порядок оскарження судового рішення у випадку визнання обставин справи відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК Україні, правильність цих обставин він розуміє та їх не оспорює.

Частиною 3 ст. 185 КК Україні передбачено кримінальну відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , саме до такого висновку приходить суд та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення.

В судовому засіданні були вивчені данні про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, задовільно характеризується, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК Україні, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, визнання своєї вини, добровільне відшкодування завданих своїми діями збитків.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК Україні, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховую характер і ступень тяжкості скоєних злочинів, помякшуючи покарання обставини, особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання неповязане з ізоляцією від суспільства, звільнивши останнього від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України.

Обовязок відшкодування судових витрат покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374 КПК Україні, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (три) років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання роботи чи навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі скасувати. ОСОБА_4 звільнити з під варти в залі суду негайно.

Зарахувати в строк відбуття покарання, час перебування ОСОБА_4 під вартою з 07 березня 2015 р. по 08 квітня 2015 р.

Судові витрати стягнути з ОСОБА_4 за експертні послуги.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК Україні до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1