Справа № 161/808/14-к Провадження №11-кп/773/77/15 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст. 286 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рожище Волинської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, непрацюючий, проживаючий в АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.1 п. в ЗУ Про амністію у 2014 році звільнено ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання за даним вироком за ст.286 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_8 8425 грн. матеріальної шкоди та моральну шкоду в розмірі 80 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 7119,14 грн. витрат за проведення автотехнічних, транспортно-трасологічних та інших експертиз по даному кримінальному провадженні.

Вирішено питання про речові докази.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, суд

В С Т А Н О В И В :
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 29.07.2011 року, близько 01:00 год., керуючи технічно справним автомобілем марки Рено Шафран д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Соборності, в напрямку проспекту Перемоги в м. Луцьку, перевищивши максимально дозволену швидкість руху автомобіля в межах населеного пункту, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість, не зупинився, з моменту виникнення небезпеки, а саме пішохода ОСОБА_9 , який рухався по нерегульованому пішохідному переході, з ліва на право відносно руху автомобіля, якого водій об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, щоб надати дорогу пішоходу, якому може бути створена небезпека і допустив наїзд на останнього.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , 1978 року народження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 49 від 09.08.2012 року отримав тілесні ушкодження, які виявлені під час дослідження трупа ОСОБА_9 , та за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечні для життя в момент їх спричинення (згідно п.п.2.1.2, 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року), а в даному конкретному випадку спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 , яка настала від множинних зламів кісток скелету з розривами і забоями внутрішніх органів в результаті отриманої поєднаної тупої травми тіла.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, в той же час посилається на неправильне застосування кримінального закону, а саме: безпідставне незастосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. У зв`язку з цим просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, призначивши обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, виклав основні доводи апеляційної скарги, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, потерпілу, яка вважала, що скарга підлягає до задоволення, обвинуваченого, який просив залишити вирок суду без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні доказами та ніким не оскаржуються.

Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Що стосується доводів прокурора, про невідповідність призначеного покарання ОСОБА_7 , ступеню тяжкості злочину внаслідок м`якості, то на думку колегії суддів вони є обґрунтованими.

У кожному конкретному випадку при призначені покарання суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Виходячи з роз`яснень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, у кожному випадку призначення покарання за ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Як вбачається із вироку, вказані вимоги кримінально закону при призначені покарання, судом дотримані не були.

Так, судом було враховано, як ступень тяжкості скоєного злочину ОСОБА_7 , так і особу обвинуваченого, який свою вину фактично визнав повністю, раніше не судимий, хоча притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив тяжкий необережний злочин, розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання за яким характеризується виключно позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, проте судом першої інстанції належним чином не було взято до уваги наслідків вчиненого злочину та те, що завдана потерпілій ОСОБА_8 шкода на час судового розгляду не відшкодована у зв`язку з чим остання наполягає на призначенні додаткового покарання.

За таких обставин суд першої інстанції необґрунтовано не призначив додаткове покарання взагалі не мотивувавши в цій частині своє рішення, що є підставою для скасування вироку суду в частині призначеного покарання і ухваленні свого вироку.

При обранні покарання апеляційний суд враховує ступень тяжкості скоєного ОСОБА_7 злочину, особу обвинуваченого, який свою вину фактично визнав повністю, розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, хоча притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання характеризується позитивно, наявність в нього на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки вчиненого злочину, завдану потерпілій ОСОБА_8 шкоду, яка в повній мірі не відшкодована, та призначає покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання слід скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.1 п. в Закону України Про амністію у 2014 році звільнити ОСОБА_7 від відбуття основного та додаткового покарання, призначеного за даним вироком.

В решті вирок суду в даному кримінальному провадженні залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення його апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: