У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_7,
суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні у місті Києві 18 червня 2015 року заяву потерпілого ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

потерпілий ОСОБА_4 звернувся із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 жовтня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2015 року щодо ОСОБА_5

Вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за частиною 1 статті 191 Кримінального кодексу України (далі - КК) до штрафу у розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Апеляційний суд Івано-Франківської області ухвалою від 2 жовтня 2014 року вирок щодо ОСОБА_5 змінив: перекваліфікував його дії з частини 1 статті 191 КК на статтю 356 КК і призначив за цим законом покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. та на підставі частини 5 статті 74, статті 49 КК звільнив ОСОБА_5 від покарання у зв'язку із закінченням строків давності.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 23 березня 2015 року відмовив потерпілому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження постановленої щодо ОСОБА_5 ухвали суду апеляційної інстанції від 2 жовтня 2014 року, а скаргу повернув заявнику.

За змістом заяви ОСОБА_4 судові рішення суду апеляційної і касаційної інстанцій щодо ОСОБА_5 підлягають перегляду за пунктом 1 частини 1 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень частини 1 статті 191 і статті 356 КК, оскільки заявник вважає неправильною перекваліфікацію дій засудженого на статтю 356 КК і звільнення його внаслідок цього від призначеного покарання по спливу строку давності.

На підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, ОСОБА_4 долучив до заяви копії ухвал колегії суддів апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 червня 2013 року та колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2013 року щодо ОСОБА_6

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 446 КПК Верховний Суд України здійснює перегляд судових рішень з підстави, передбаченої, зокрема пунктом 1 частини 1 статті 445 КПК, після їх перегляду в касаційному порядку.

Як видно зі змісту оскаржуваної ОСОБА_4 ухвали касаційного суду, він 11 березня 2015 року звертався до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_5 і просив поновити йому строк на касаційне оскарження цього рішення. За результатами розгляду заяви ОСОБА_4 касаційним судом 23 березня 2015 року на підставі пункту 3 частини 3 статті 429 КПК відмовлено в поновленні строку на касаційне оскарження судового рішення і касаційну скаргу повернуто заявнику без її розгляду.

Отже касаційний перегляд оскаржуваної ОСОБА_4 ухвали суду апеляційної інстанції від 2 жовтня 2014 року не проводився, а тому зазначені судові рішення щодо ОСОБА_5 не можуть бути предметом перегляду Верховним Судом України в порядку, передбаченому пунктом 1 частини 1 статті 445 КПК.

На підставі викладеного, керуючись статтями 445, 446, 448, 449, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити потерпілому ОСОБА_4 у допуску справи щодо ОСОБА_5 до провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9