АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/2390/231/12Головуючий по 1 інстанції
Категорія : ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2012 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2,
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4,
з участю прокурораОСОБА_5,
засудженого ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінальної справи за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та засудженого ОСОБА_6 на вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 13 січня 2012 року, яким

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимий, -

засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк - 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - 2 роки, з покладенням на нього обов»язків, передбачених п.п. 2, 4 ст. 76 КК України.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередню - підписку про невиїзд.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області 4338,96 грн. за проведення судових транспортно-трасологічних дослідження і експертиз та експертизи технічного стану, та на користь КНДІСЕ 4148,88 грн. за проведення судово-автотехнічних дослідження та експертизи.

Вирішено питання про долю речових доказів по справі, відповідно до вимог ст. 81 КПК України, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Драбівського районного суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що він 15 квітня 2011 року, близько 23 години 50 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на 1750 м. автодороги Золотоноша Драбів Демки, зі сторони автодороги Золотоноша Драбів в напрямку с. Бирлівка на території Драбівського р-ну Черкаської області всупереч, п.п. 10.1, 11.2 ПДР України, в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, при обмеженій оглядовості елементів проїжджої частини з місця водія, рухався в даній дорожній обстановці з перевищенням швидкості руху більш як на 9-12 км/г, в результаті чого скоїв зіткнення на зустрічній смузі руху з мотоциклом «Мінськ», який не зареєстрований в Державтоінспекції, що рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія ОСОБА_7, який в порушення п.2.9 «а» ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, всупереч п.п. 19.1, 31.4.1 ПДР України, керував вказаним мотоциклом без світла фар, з несправною системою гальмування. Внаслідок ДТП водій мотоцикла «Мінськ» ОСОБА_7 отримав ушкодження, які згідно висновку експерта, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Заподіяння смерті ОСОБА_7 знаходиться в прямому причинному зв»язку з порушенням водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.3 б), 10.1, 11.2 ,11.3, 12.2 ПДР України.

В апеляції прокурор, не заперечуючи фактичних обставин вчиненого злочину, доведеності вини, кваліфікації дій засудженого, просив вирок суду скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, посилаючись на невідповідність призначеного йому покарання тяжкості злочину та особі засудженого та безпідставне застосування вимог ст. 75 КК України.

До початку апеляційного розгляду даної справи по суті від засудженого ОСОБА_6 надійшла заява про відкликання своєї апеляції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, що брав участь у розгляді справи судом першої інстанції; думку засудженого, який її заперечив; вивчивши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_6 суд першої інстанції дотримався вимог, передбачених ст. ст. 323, 324 КПК України.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи і зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Такий висновок суду ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та перевірених судом доказах, які обєктивно оцінені та обґрунтовано покладені в основу вироку та ніким не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.368 КК України є правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.

Міру покарання суд першої інстанції обрав засудженому ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого, який за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, і за відсутності обставин, що його обтяжують, обгрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції кримінального закону 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, з покладенням на нього обовязків, передбачених п. 2, 4 ст.76 КК України, враховуючи встановлені по справі та наведені в вироку позитивно характеризуючі засудженого дані, його молодий вік, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та роботи, злочин вчинив з необережності, і як особа - не представляє собою підвищеної суспільної небезпеки, а також те, що потерпілий ОСОБА_7 перед ДТП перебував в стані алкогольного сп»яніння за кермом технічно несправного, незареєстрованого в Державтоінспекції мотоцикла.

Твердження апелянта про те, що при призначенні засудженому ОСОБА_6 покарання з застосуванням вимог ст. 75 КК України районним судом не в достатній мірі враховано: суспільну небезпечність вчиненого тяжкого злочину наслідками якого була смерть потерпілого ОСОБА_7, невизнання засудженим вини, що на думку прокурора свідчить про неусвідомлення ОСОБА_6 наслідків скоєного та відсутність каяття, є безпідставними, оскільки дані обставини не є такими, що обтяжують покарання, так як в ст. 67 КК України визначений вичерпний їх перелік, який розширенню не підлягає, а суспільна небезпечність вчиненого злочину в повній мірі була врахована суддею районного суду при винесенні вироку.

Виходячи з вищевикладеного, та враховуючи, що під час апеляційного розгляду справи засуджений визнав себе винним у вчиненні даного злочину, щиро розкаявся у скоєному, потерпіла під час розгляду справи не наполягала на призначенні засудженому більш суворого покарання, колегія суддів вважає, що призначене районним судом засудженому ОСОБА_6 покарання, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, належним чином мотивоване, і є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, адекватним вчиненому ним злочину та його особі, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

З врахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 365,366 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 13 січня 2012 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, - без задоволення.

Головуючий :

Судді :