справа № 208/5472/14-к
№ провадження 1-кп/208/372/14
ВИРОК
Іменем України
17 грудня 2014 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження відносно:
ОСОБА_7 26.10.1985 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська, громадянки України, освіта середня, працююча продавцем ФОП « ОСОБА_8 », не заміжня, яка зареєстрована та мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України,
ОСОБА_9 22.05.1966 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська, громадянки України, освіта середня, не працююча, не заміжня, яка зареєстрована та мешкає: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , працюючи на посаді продавця магазину «Продіс», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого с фізична особа підприємець ОСОБА_4 (свідоцтво про державну реєстрацію № 547557 від 11.12.2008 року, свідоцтво про сплату єдиного податку № 456325 від 01.01.2009 року) та являючись на підставі договору № 37 від 23.07.2012 року про повну матеріальну відповідальність матеріально-відповідальною особою, та ОСОБА_5 , працюючи у тому ж магазині на посаді продавця, та являючись на підставі договору № 35 від 23.07.2012 року про повну матеріальну відповідальність матеріально-відповідальною особою, маючи умисел на привласнення та розтрату ввіреного їм майна, з метою його реалізації, вступили у попередню змову між собою та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, яка також працювали у вищевказаному магазині продавцем та була матеріально-відповідальною особою.
В період з 06.06.2012 року по 05.11.2013 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на привласнення та розтрату ввіреного їм майна, діючи за попередньою змовою, спільно, умисно, із корисливих мотивів з метою незаконного збагачення, працюючи по черзі у відділах «Кондитерські вироби» та «Продукти харчування-гастрономія» магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , щотижня здійснювали привласнення товарно-матеріально цінностей, які знаходились у їхньому віданні та користуючись відсутністю контролю з боку ФОП « ОСОБА_4 », при передачі одна одній залишку товарно-матеріальних цінностей у вказаних відділах, у товарних звітах з метою приховування нестачі матеріальних цінностей, завищували залишок матеріальних цінностей на суму привласнених за звітний період грошових коштів. Таким чином ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи спільно, умисно, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, привласнили та розтратили ввірене їм майно, а саме отримуючи готівкові грошові кошти за реалізований ними товар, які вони повинні були передавати ФОП « ОСОБА_4 », частину із виручених коштів потерпілій ОСОБА_4 не передали, а незаконно привласнили і розпорядилися ними в подальшому на власний розсуд, окрім цього безоплатно беручи у вказаному магазині продовольчі товари для власного споживання.
В результаті зазначених злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження привласнили і розтратили грошові кошти та матеріальні цінності, які належать ФОП « ОСОБА_4 », чим спричинили останній матеріальну шкоду на суму виявленої нестачі товарно-матеріальних цінностей, які знаходилися у віданні зазначених матеріально-відповідальних осіб, яка відповідно до висновку судової економічної експертизи складає 69 535 гривень 69 копійок, у тому числі 24 463 гривень 59 гривень у відділі «Кондитерські вироби» та 45 072 гривень 10 копійок у відділі «Продукти харчування» магазину «Продіс»
У судовому засіданні обвинувачені, кожна окремо, вважали недоцільним дослідження доказів щодо їх винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини його скоєння, визнають у повному обсязі. Ці обставини вони розуміє вірно, це їх добровільна та достеменна позиція. Розуміють, що будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Обвинувачена у судовому засіданні пояснила суду, що приблизно з 2011 року працювала продавцем у магазині належному потерпілій ОСОБА_8 . Разом з нею працювала продавцем ОСОБА_10 . Пізніше, на роботу влаштувалася ОСОБА_11 . Вона укладала договір про повну матеріальну відповідальність. В магазині два відділи кондитерський та продукти харчування. Вони утрьох працювали на два відділи. Графік роботи був встановлений ОСОБА_8 таким чином, що вони періодично один одному здавали зміну, тобто передавали гроші та товарно-матеріальні цінності. Мосензі, потрохи втерлась до неї в довіру, називала подругою. Одного часу, приблизно у червні 2012 року, коли вона приймала зміну у Мосензі, у останній виявилась недостача приблизно на 500 гривень. Мосензі зазначила, що вона мабуть десь помилилась, просила нікому нічого не казати, прийняти в неї зміни без недостачі, а гроші вона у подальшому начебто відробить. Вона повірила їй як подрузі та дала згоду на прийняття зміни з недостачею. Потім почали пропадати гроші які вони наторговували. Злякавшись позбавитись роботи, вона вирішила скрити і цю недостачу. Потім, гроші почали пропадати постійно. Вона також почала брати гроші з каси. За її підрахунками, вона незаконно привласнила близько 10 000 гривень. Такі ж саме проблеми почалися і у ОСОБА_10 . Надалі, працюючи у магазині почергово утрьох, вони здавали один одному зміну з недостачею. Потерпілій ОСОБА_8 нічого не казали. Влітку 2013 року Мосензі пішла у декретну відпустку запевнивши її та ОСОБА_10 , що після отримання грошей за народження дитини вона погасить борг. Після народження дитини Мосензі перестала виходити на зв`язок. 05.11.2013 року ОСОБА_8 вирішила провести перерахунок, в ході якого виявилась недостача на суму близько 70 000 гривень.
Свою вину визнає повністю, щиро кається, просить її суворо не карати. На теперішній час сплатила потерпілій 2 000 гривень та зобов`язуєтья у подальшому сплатити борг повністю.
Обвинувачена ОСОБА_10 у судовому засіданні свою вину у скоєнні злочину при зазначених у обвинувальному акті обставинах визнала у повному обсязі та пояснила суду, що з 2011 року працювала продавцем у магазині «Продіс», де хазяйкою є потерпіла ОСОБА_8 . Вона укладала договір про повну матеріальну відповідальність. В магазині два відділи кондитерський та продукти харчування. В магазині також працювала продавцем ОСОБА_12 , а через деякий час, у 2012 році, продавцем у магазин прийшла Мосензі. Вони утрьох працювали на два відділи. Графік роботи був встановлений ОСОБА_8 таким чином, що вони періодично один одному здавали зміну, тобто передавали гроші та товарно-матеріальні цінності. Мосензі втерлася до неї в довіру, називала «мамочкой» Одного разу, приймаючи влітку 2012 року зміну у Мосензі, вона виявила недостачу. Суму зараз не пам`ятає. Мосензі просила нічого не говорити ОСОБА_8 , обіцяючи гроші повернути. Потім це стало відбуватись періодично як з ОСОБА_11 так і з ОСОБА_12 . Вона також стала безкоштовно брати в магазині продукти. Гроші вона не брала. Коли по їх підрахункам сума нестачі перевалила за 10 000 гривень, вона сказала Мосензі, що треба щось робити. Мосензі все так же обіцяла скоро все віддати. Потім вони вже бачили, що ОСОБА_11 вивозить з магазина по 3-4 сумки з продуктами на таксі. ОСОБА_13 побалакавши з Мосензі, вони почули від неї, що вона вагітна, та коли народить дитину та отримає за це гроші, все одразу і віддасть. Влітку 2013 року Мосензі пішла у декретну відпустку. 05.11.2013 року, під час перерахунку в магазині виявився факт нестачі на 70 000 гривень. На другий день вони з ОСОБА_12 пішли до Мосензі. Їм відкрила її тітка і вони повідомили про нестачу в магазині. Тітка сказала, що виплатить борг племінниці та написала їм розписку на 20 000 гривень.
Свою вину визнає повністю, щиро кається, просить її суворо не карати. На теперішній час сплатила потерпілій 14 000 гривень та зобов`язуєтья у подальшому сплатити борг повністю.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що вона приватний підприємець. В неї мається продовольчий магазин «Продіс» розташований за адресою: АДРЕСА_3 . В магазині працювали три продавці ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . В магазині два відділи продуктовий та кондитерський. Магазин працював з 08 до 16 години. Продавці друг друга підміняли. Заробітну плату вона виплачувала регулярно. Мосензі характеризує з поганої сторони. Влітку 2013 року Мосензі пішла у декретну відпустку. Вона вирішила взяти нового продавця та наклеїла на дверях магазину відповідну об`яву. Як то раз почула, що продавці, тобто ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , кажуть жінці яка прийшла в магазин, що їм продавець не потрібен. Вона відчула недобре та вирішила провести перевірку магазину, під час якої виявилась недостача у сумі 69 000 гривень. ОСОБА_10 та ОСОБА_12 все їй розповіли та принесли зошит, в якому Мосензі вела чорну бухгалтерію.
Обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 просить суворо не карати, хай працюють та відшкодовують їй борг. Підтверджує, що ОСОБА_10 їй сплачено 14 000 гривень та ОСОБА_12 близько 1 000 гривен.
Враховуючи клопотання обвинувачених про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів їх винуватості, позицію прокурора, потерпілої, які кожен окремо не заперечували при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом підсудних та потерпілої, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_12 у судовому засіданні встановлена та підтверджена, а її умисні дії у скоєнні кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ст. 191 ч.3 КК України як привласнення та розтрата чужого майна, яке перебувало в віданні особи, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Аналогічно, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_10 у судовому засіданні встановлена та підтверджена, а її умисні дії у скоєнні кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ст. 191 ч.3 КК України як привласнення та розтрата чужого майна, яке перебувало в віданні особи, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Обставинами, що пом`якшуть покарання обвинувачених, суд вважає визнання ними своєї вини, щире каяття, часткове погашення шкоди завданої злочином, кожною.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_12 міри покарання, суд, враховує характер скоєного нею кримінального правопорушення, наслідки, що настали, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, вину визнала, враховує обставини що пом`якшують покарання, принцип індивідуалізації покарання.
Суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченої можливо шляхом призначення їй покарання у вигляді позбавлення волі з встановленням строку випробування.
Відповідно до ст. 69 КК України, за наявності двох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 та відсутності обставин, що його обтяжують, з урахуванням позиції потерпілої, суд вважає, що призначення обвинуваченій додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати певні посади та займатись певною діяльністю є недоцільним.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_10 міри покарання, суд, враховує характер скоєного нею кримінального правопорушення, наслідки, що настали, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, вину визнала, враховує обставини що пом`якшують покарання, принцип індивідуалізації покарання.
Суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченої можливо шляхом призначення їй покарання у вигляді позбавлення волі з встановленням строку випробування.
Відповідно до ст. 69 КК України, за наявності двох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 та відсутності обставин, що його обтяжують, з урахуванням позиції потерпілої, суд вважає, що призначення обвинуваченій додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати певні посади та займатись певною діяльністю є недоцільним.
На думку суду, призначення як ОСОБА_12 так і ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, є цілком достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нового злочину.
Розглядаючи заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов, суд вважає його законним, обґрунтованим, таким, що підлягає повному задоволенню у частині як матеріальної так і моральної шкоди.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_14 26.10.1985 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у скоєнні пред`явленого обвинувачення за ст. 191 ч.3 КК України та призначити їй покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 69 КК України відносно додаткового покарання, без позбавлення права займати певні посади та займатись певною діяльністю.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін строком на 1 рік.
Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засуджену протягом випробувального строку:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
ОСОБА_15 22.05.1966 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у скоєнні пред`явленого обвинувачення за ст. 191 ч.3 КК України та призначити їй покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 69 КК України відносно додаткового покарання, без позбавлення права займати певні посади та займатись певною діяльністю.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін строком на 1 рік.
Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засуджену протягом випробувального строку:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі, солідарно стягнувши на користь останньої з засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот тридцять п`ять гривень 69 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Речові докази - папери з рукописним текстом (в копіях) в кількості 20 аркушів формату А 4, вилучені у потерпілої ОСОБА_16 , зберігати при матеріалах справи.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1