Справа № 152/680/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2015 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
судового засідання ОСОБА_2 ,
по обвинуваченню: ОСОБА_3 , народженого: ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. ПеньківкаШаргородського району Вінницької області, проживаючого там же по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, судимого вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 12.08.2013 за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі ста тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 Кримінального кодексу України (далі КК України),
учасники кримінального
сторона обвинувачення:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
законний представник
малолітніх потерпілих ОСОБА_5 ,
Згідно рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2012 року ОСОБА_3 , зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення їх повноліття.
Проте, ОСОБА_3 , будучи засудженим за ч. 1 ст. 164 КК України, починаючи з 13 лютого 2014 року по 1 січня 2015 року, маючи реальну можливість сплачувати аліменти, умисно, злісно ухилявся від сплати аліментів на дітей, ніде не працевлаштувався, на облік у центр зайнятості не ставав, ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, жодного разу не сплатив за вказаний період коштів, і таким чином допустив заборгованість по аліментах у розмірі, що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців відповідних платежів, на загальну суму 10 588,39 грн. Унаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав покази, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, що згідно рішення Шаргородського районного суду Вінницької області, він щомісячно зобов`язаний сплачувати аліменти на трьох дітей: сина ОСОБА_6 , та дочок ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , проте, з часу звільнення з роботи з 13 лютого 2014 року по 1 січня 2015 року, він жодного разу не сплатив аліментів і його заборгованість за цей період складає понад 10 000 грн. У 2013 році він був засуджений Шаргородським районним судом Вінницької області за ухилення від сплати аліментів на дітей. На даний час, проживає за рахунок пенсії батьків, проте шукає роботу. Заборгованість по аліментах зобов`язується погасити найближчим часом.
Ураховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд цього провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 , маючи судимість за ч. 1 ст. 164 КК України, у період з 13 лютого 2014 року по 1 січня 2015 року злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 164 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 , є визнання ним винуватості та його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 164 КК України.
Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 серпня 2013 року, яким ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді штрафу та який на час розгляду цього кримінального провадження не сплачений слід виконувати самостійно.
Цивільний позов не заявлено, речових доказів та процесуальних витрат у справі немає.
Підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу немає.
Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 368-371, 373-376 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком двісті сорок годин.
Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 серпня 2013 року виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній особисте зобов`язання.

Згідно зі статтями 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1