Справа № 1-306/11
ПОСТАНОВА

18 листопада 2011 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: Бутельської Г.В.

при секретарі: Нетесі С.М.

за участю прокурора: Ахалшенішвілі Н.Є.

адвоката: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр.України, ІНФОРМАЦІЯ_3, офіційно не працюючого, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, раніше судимого, 31.03.2010 року Ленінським райсудом м. Кіровограда за ст.309 ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі, із встановленням іспитового строку 1 рік, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_4,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за наступних обставин.

22 березня 2011 року біля 03.00 год. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходився на території домоволодіння по вул. О.Дундича, 5 в м. Кіровограді, на половині де проживає потерпіла ОСОБА_3, яка є співвласником вказаного домоволодіння. В цей час де у нього виник намір на таємне викрадення чужого майна. Діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою наживи, ОСОБА_2 таємно викрав одну секцію металевого паркану, вартістю 163,20 грн., що знаходився в дворі вказаного домоволодіння, чим завдав матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_4 на вказану суму.

З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненому злочині, після зміни обвинувачення, визнав повністю, не заперечив проти фактичних обставин справи і показав, що з потерпілою проживає в одному дворі, який є двором загального користування. На огороді лежали секції металевого паркану, що належали потерпілій. Вказав, що 22.03.2011 року о 03.00 год., з метою наживи, оскільки він на той час не працював і йому потрібні були гроші, викрав одну металеву секцію. Але секцію здати на металобрухт йому не вдалося, тому що її ніхто не приймав. Після цього вирішив секцію повернути потерпілій. Вказав, що металеві секції були складені в ряд на огороді, ні в якому приміщенні вони не знаходились. У вчиненому розкаявся.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що проживає у будинку, що розділений на дві половини, по вул. Дундича, 5. В іншій половині будинку проживає підсудний із своєю бабусею. Вказала, що будинок розташований у дворі загального користування, двір не був переділений на дві половини. На половину двору сусіда ходила без обмежень. Вказала, що у дворі на її половині лежали металеві секції паркану, доступ до них був вільний. Також вказала, що коли вона придбала половину будинку, то металевий паркан там вже лежав, чий він вона цьому значення не придала, але мала намір його використати. 22.03.2011 року вранці вийшла з будинку на вулицю і побачила пропажу секції металевого паркану, після чого викликала міліцію. Також зазначила, що претензій до підсудного не має, так як їй на слідуючий день паркан повернули. Якби їй було відомо, що паркан взяв сусід то міліцію би не викликала.

Вина підсудного ОСОБА_2 підтверджується доказами, дослідженими в порядку ч.3 ст.299 КПК України, оскільки покази підсудного відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Суд кваліфікує діяння підсудного ОСОБА_2 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання щодо призначення міри покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Підсудний ОСОБА_2 вчинив злочин середньої тяжкості, як особа характеризується позитивно, раніше судимий, судимість у встановленому закону порядку не знята і не погашена.

Обставинами, помякшуючими покарання підсудного суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, обтяжуючих покарання підсудного, судом не визнано.

Враховуючи особу винного та обставини, що помякшують покарання, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу, оскільки суд прийшов до переконання, що таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.321-324 КПК України, суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним за ч.1 ст.185 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 ( вісімсот пятдесят ) гривень..

Речові докази по справі, що передано потерпілій під зберігальну розписку, залишити ОСОБА_4, як їй належні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб, через даний суд, з моменту його проголошення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Г. В. Бутельська