Справа №489/7242/14-к 02.04.2015 02.04.2015 02.04.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
02 квітня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.263 КК України до 6 місяців арешту.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ст. 70, ч.4 ст.70 КК України, до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.
_________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/204/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ч.2 ст.263 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначено покарання у виді 6 місяців арешту.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у вигляді 6 місяців арешту - вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ст. 70, ч.4 ст.70 КК України, до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 245 грн. 70 коп.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.263 КК України, вчинено ОСОБА_6 01.09.2014 року, тобто до ухвалення вироку Ленінським районним судом м. Миколаєва від 13.11.2014 року. У зв`язку з цим вважає, що суд помилково призначив остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, оскільки необхідно було призначити покарання за сукупністю злочинів, застосувавши положення ч.4 ст.70 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що в другій половині серпня 2014 року обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись біля пологового будинку № 2 по вул. Будівельників в м. Миколаєві, знайшов на землі кастет, який являється холодною зброю, та не маючи передбаченого законом дозволу, носив його при собі.

01.09.2014 року о 13 годині 45 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 був затриманий працівниками міліції біля будинку № 98 по вул. Космонавтів в м. Миколаєві за вчинення адміністративного правопорушення і доставлений до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області. Під час огляду за участю понятих в кармані сорочки обвинуваченого виявлений та вилучений вказаний кастет.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.263 КК України, як носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, яка не заперечувала проти задоволення вимог апелянта, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині ніким з учасників процесу не оскаржується.

Також апелянтом не оспорюється вид та розмір покарання, яке призначене ОСОБА_6 за ч.2 ст. 263 КК України.

Разом з тим, вирок суду підлягає зміні у зв`язку з призначенням остаточного покарання ОСОБА_6 із застосуванням кримінального закону, який не підлягав застосуванню та незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Так, відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті.

Вказані вимоги закону залишилися поза увагою суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2014 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ст. 70, ч. 4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Після ухвалення судом вказаного вироку було встановлено, що ОСОБА_6 в другій половині серпня 2014 року вчинив інший злочин, тобто до постановлення попереднього вироку, за який його вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2015 року було визнано винним за ч.2 ст.263 КК України.

Таким чином, при призначені остаточного покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції повинен був призначити покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України, а не за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

З огляду на наведене, оскільки судом було неправильно застосовано кримінальний закон при призначені покарання, чим були порушені вимоги ст.413 КК України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним змінити вирок суду 1-ї інстанції в цій частині.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду підлягає зміні в частині призначення остаточного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Ленінського району м. Миколаєва задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2015 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначення остаточного покарання - змінити.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів покарання, призначене ОСОБА_6 даним вироком за ч.2 ст.263 КК України у виді 6 місяців арешту та покарання, призначене вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2014 року із застосуванням ст. 75 КК України, виконувати самостійно.

В іншій частині зазначений вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: