Ухвала

іменем україни

19 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 ОСОБА_5,

при секретарі ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

засудженої ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000165 щодо ОСОБА_1 за її касаційною скаргою на вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку с. Бережівки Ічнянського району Чернігівської області, мешканку АДРЕСА_1, раніше не судиму,

засуджено за ч. 2 ст. 368 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 1400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 23 800 грн., із позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк два роки.

Вирішено питання про судові витрати та про речові докази.

Апеляційний суд змінив зазначений вирок суду в частині призначеного покарання. Ухвалено вважати ОСОБА_1 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК, з призначенням покарання в розмірі 17 000 грн штрафу.

Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1, обіймаючи посаду спеціаліста-землевпорядника Варвинської селищної ради Чернігівської області, діючи відповідно до службових обов'язків, визначених посадовою інструкцією спеціаліста селищної ради, затвердженої 21 грудня 2010 року, маючи повноваження на забезпечення роботи з використання земель селищної ради, переслідуючи корисливий мотив, з метою збагачення погодилася сприяти ОСОБА_2, який 20 червня 2013 року звернувся до Варвинської селищної ради із заявою про надання йому дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення земельного сервітуту для встановлення торгівельного кіоску площею 0,0015 га по АДРЕСА_2 за умови надання неправомірної вигоди в розмірі 6500 грн.

21 червня 2013 року ОСОБА_1 під час засідання постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва, екології та природних ресурсів Варвинської селищної ради повідомила членам комісії про можливість надати ОСОБА_2 дозволу на розроблення зазначеної документації.

27 червня 2013 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 сесією Варвинської селищної ради Чернігівської області було прийнято рішення про надання останньому дозволу на розроблення вказаної документації з метою здійснення підприємницької діяльності.

Цього ж дня після прийняття вказаного рішення ОСОБА_1 у телефонній розмові повідомила ОСОБА_2 про надання сесією такого дозволу. При цьому, окрім указаних грошових коштів, остання зазначила про необхідність передачі їй мобільного телефону.

В подальшому, 02 липня 2013 року близько 18.00 год. ОСОБА_1 у приміщенні адміністративної будівлі Варвинської селищної ради Чернігівської області, що знаходиться по АДРЕСА_3, передала ОСОБА_2 копію рішення Варвинської селищної ради від 27 червня 2013 року про надання йому вищевказаного дозволу для здійснення підприємницької діяльності, за що одержала від нього неправомірну вигоду та мобільний телефон вартістю 1095 грн на момент вчинення злочину.

Після отримання грошей та мобільного телефону ОСОБА_1 одразу була викрита працівниками правоохоронних органів на місці скоєння злочину.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення кримінального процесуального закону, призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому посилається на те, що: в її діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК; судом не доведено факту настання суспільно небезпечних наслідків; судом не встановлено, яким чином вона могла сприяти чи впливати на прийняття рішення щодо заяви ОСОБА_2; вона не є службовою особою, яка займає відповідальне становище. Також скаржниця зазначає, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводів, викладених в її апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_1, яка підтримала свою касаційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги засудженої, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала апеляційного суду - скасуванню, а кримінальне провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції на таких підставах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК, і призначив їй відповідне покарання.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, засуджена ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати обвинувальний вирок щодо неї та постановити виправдувальний. При цьому посилалася на те, що: в її діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 368 КК; у вироку суду не вказано чіткого формулювання обвинувачення, яке місцевий суд визнав доведеним; вона не є службовою особою, яка займає відповідальне становище, і вона не наділена відповідними повноваженням для вирішення питання щодо заяви ОСОБА_2 При цьому засуджена в апеляційній скарзі наводила доводи, аналогічні доводам її касаційної скарги.

Апеляційний суд, переглянувши кримінальне провадження за вказаною апеляційною скаргою, дійшов висновку про її часткове задоволення і змінив вирок суду в частині призначеного засудженій покарання через його суворість. У решті вирок суду залишено без зміни.

Згідно з вимогами ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.

Разом із тим, указаних вимог кримінального процесуального закону апеляційний суд не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, засуджена в апеляційній скарзі наводила доводи щодо відсутності в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК, оскільки прийняття рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою не належить до її повноважень.

Разом із цим, апеляційний суд, погоджуючись із висновком суду першої інстанції щодо правильності кваліфікації дій засудженої за ч. 2 ст. 368 КК, належним чином не перевірив доводів, наведених в апеляційній скарзі засудженої, а тому його висновок, що ОСОБА_1 вчинила кримінальне правопорушення з використанням наданого їй службового становища, є передчасним, зробленим без належного аналізу повноважень, якими засуджена була наділена.

При цьому апеляційний суд обмежився лише переліком доказів, наведених у вироку суду першої інстанції, фактично продублювавши їх, при цьому відповідної оцінки вказаним доказам не дав, як і не дав належної оцінки всім доводам в апеляційній скарзі засудженої щодо невідповідності висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального правопорушення.

За таких обставин висновки апеляційного суду щодо правильності кваліфікації дій засудженої ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 368 КК та законності вироку суду першої інстанції є недостатньо вмотивованими й передчасними.

Зазначені порушення є такими, що істотно вплинули на правильність прийняття рішення у кримінальному провадженні в апеляційній інстанції.

За таких обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала апеляційного суду - скасуванню через істотні порушення кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду необхідно усунути вказані недоліки, повно й усебічно перевірити всі доводи в поданій апеляційній скарзі засудженої, обґрунтованість вимог, наведених у касаційній скарзі, і постановити законне та мотивоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 376, 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 лютого 2014 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5