Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючої ОСОБА_11,
суддів: ОСОБА_12, ОСОБА_13,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_14,
за участю прокурора захисникавиправданої ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000094 за обвинуваченням

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки Великолепетихського району, Херсонської області, мешканки АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2

ст. 307 КК,

у с т а н о в и в:

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вирок та ухвалу щодо ОСОБА_7 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Суть доводів зводиться до того, що місцевий суд усупереч приписам статей 94, 370, 374 КПК у вироку дав неправильну правову оцінку наявним у провадженні доказам, безпідставно визнав їх недопустимими, не зважив на показання свідків з боку сторони обвинувачення, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів. На думку прокурора, апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги та залишенні її без задоволення не перевірив належним чином наведених у ній доводів і не вмотивував своєї позиції, й ухвалив рішення, яке не відповідає положенням ст. 419 КПК. Також посилається на те, що цей суд не дотримався встановленого кримінальним процесуальним законом порядку, не допитавши свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, оцінив їх показання по іншому, ніж суд першої інстанції, чим порушив принцип безпосередності дослідження доказів, закріплений у ст. 23 КПК.

У запереченнях на касаційну скаргу захисник ОСОБА_6 вважає безпідставними доводи сторони обвинувачення, ухвалені судові рішення - законними та обґрунтованими, тому просить залишити їх без зміни, а вимоги прокурора - без задоволення.

Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 29 квітня 2014 року ОСОБА_7 визнано невинуватою в пред'явленому їй обвинуваченні за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК і на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК виправдано за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд Запорізької області ухвалою від 09 вересня

2014 року залишив без змін указаний вирок.

Згідно з виправдувальним вироком органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувалася у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту та збуті психотропної речовини, а також у таких діяннях, вчинених повторно за обставин, детально викладених в обвинувальному акті та відображених у судовому рішенні.

Як установили слідчі органи, ОСОБА_7 розробила план збуту порошкоподібної речовини, що містить сибутрамін - психотропну речовину, обіг якої обмежено. 25 квітня 2010 року ОСОБА_7 зареєструвалась у мережі Інтернет на сайті «Аukro.ua», а ІНФОРМАЦІЯ_2 виставила на аукціоні лот «ІНФОРМАЦІЯ_3» і о 20.58 год. почала торги за ціною лота 300 грн. Відповідно до плану після проведення аукціону та сплати покупцем обумовленої суми йому направлявся товар, який він отримував у відділенні експрес доставки «Нова пошта».

За висновками сторони обвинувачення ОСОБА_7, достовірно знаючи про те, що біологічна добавка для схуднення під назвою «Ліда» містить у своєму складі сибутрамін, із метою подальшого його збуту придбала добавку з цією психотропною речовиною та зберігала її за місцем проживання (квартирі АДРЕСА_1) до 19 червня 2013 року. У той же день близько 10.00 год. вона через відділення експрес доставки «Нова пошта» на вул. Леніна, 2а відправила БАД «Ліда» - банку з 30 капсулами, що містять сибутрамін, загальною вагою 0,4560 г ОСОБА_8, яка 20 червня 2013 року відправила ОСОБА_7 300 грн за купівлю психотропної речовини.

Так само ОСОБА_7 04 липня 2013 року придбала зазначені біологічні добавки під назвою «Ліда» і через указане поштове відділення відправила банку з 30 капсулами, що містять сибутрамін, загальною вагою 0,4560 г ОСОБА_8, яка 05 липня 2013 року відправила їй 300 грн за купівлю психотропної речовини.

Крім того, 15 липня 2013 року ОСОБА_7 в аналогічний спосіб відправила ОСОБА_8 до відділення № 7 «Нова пошта» раніше придбану біологічну добавку під назвою «Ліда» - банку з 30 капсулами, що містять сибутрамін загальною вагою 0,0990 г, за купівлю якого 16 липня 2013 року ОСОБА_8 відправила їй 300 грн. 17 липня 2013 року близько 14.51 год. біля відділення «ПриватБанку» на вул. 40 років Перемоги в м. Василівці працівники міліції в ході обшуку ОСОБА_7 виявили й вилучили у неї грошові купюри на загальну суму 300 грн, номери та серії яких збігалися з тими, що були надані ОСОБА_8 для проведення оперативної закупки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу та просив скасувати ухвалу апеляційного суду через порушення приписів статей 23, 419 КПК і призначити новий розгляд у цьому суді, пояснення виправданої та захисника, які вважали безпідставними касаційні вимоги сторони обвинувачення, а судові рішення - законними, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі та поданих запереченнях доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

У силу ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст. 404 цього Кодексу апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку відповідності нормам матеріального та процесуального закону, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

Зважаючи на ці законодавчі положення та приписи ст. 419 вказаного Кодексу, суд апеляційної інстанції зобов'язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права; при залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, на яких подану скаргу визнано необґрунтованою.

За правилами ст. 23 КПК суд досліджує докази безпосередньо; показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Отже, у випадку незгоди апеляційного суду зі змістом певних доказів їх перевірка та оцінка здійснюються з урахуванням принципу, закріпленого у цій статті.

Недотримання наведених положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Апеляційний суд при перегляді виправдувального вироку щодо ОСОБА_7 зазначених вимог закону належно не виконав.

За матеріалами провадження, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій виклав конкретні доводи щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції про відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих діянь і стверджував, що всі фактичні дані було отримано у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, а тому вони є належними та допустимими. У зв'язку з цим прокурор просив апеляційний суд скасувати виправдувальний вирок і ухвалити новий - обвинувальний.

Проте суд апеляційної інстанції, відобразивши в ухвалі викладені у скарзі прокурора доводи, без наведення переконливих правових аргументів на їх спростування в аспекті статей 84-87, 412 КПК погодився з рішенням місцевого суду. Обґрунтовуючи свою позицію щодо законності виправдання ОСОБА_7, суд послався на перелічені у вироку підстави, на яких ряд зібраних у провадженні доказів було визнано недопустимими, а решта - недостатніми для доведення винуватості обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК. Водночас апеляційний суд, попри те, що висновки місцевого суду оспорювалися, не перевірив їх із використанням усіх процесуальних можливостей з точки зору відповідності фактичним обставинам кримінального провадження, а також ретельно не проаналізував і не зіставив усіх доказів, на які посилалася сторона обвинувачення, при цьому допустив в ухвалі істотні суперечності щодо змісту доказів.

Як убачається зі справи, ОСОБА_7 у своїх показаннях не заперечувала факту придбання, зберігання біологічної добавки під назвою «Ліда», виставлення її на продаж у мережі Інтернет та неодноразового збуту свідку ОСОБА_8; крім того, вона не оспорювала правильності висновків експертів про наявність у складі біологічної добавки психотропної речовини - сибутраміну. Разом із тим, указувала на те, що про такий склад дізналася з цих висновків.

Суд апеляційної інстанції, не ставлячи під сумнів достовірність показань ОСОБА_7, погоджуючись із висновком місцевого суду про недоведеність умислу обвинуваченої на незаконне придбання, зберігання, пересилання та збут психотропної речовини послався на показання свідка ОСОБА_8 Як випливає з ухвали, ОСОБА_8 під час розгляду справи судом першої інстанції зазначала про те, що вона, домовляючись про продаж їй біологічної добавки під назвою «Ліда», з'ясовувала у ОСОБА_7 стосовно наявності у складі добавки забороненої речовини, й отримала відповідь про відсутність такої речовини.

Однак згідно з вироком у ході судового розгляду свідок ОСОБА_8 стверджувала протилежне, зокрема, що ОСОБА_7 повідомила їй про перебування під забороною біологічної добавки для схуднення під назвою «Ліда».

ОСОБА_8 є ключовим свідком сторони обвинувачення, а її показання про обставини збуту психотропної речовини мають суттєве значення для з'ясування направленості умислу ОСОБА_7 Тому в силу ст. 91 КПК належна з урахуванням приписів статей 23, 95 вказаного Кодексу перевірка цих обставин є необхідною для правильного вирішення кримінального провадження. Проте апеляційний суд цього не зробив, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, в ухвалі суд відзначив, що Законом України від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» передбачено можливість придбання таких речовин (а в цьому випадку йдеться про сибутрамін), за медичними показниками та за рекомендацією лікаря. При цьому суд навів показання ОСОБА_7, в яких вона стверджувала про придбання біологічної добавки під назвою «Ліда» за рекомендацією лікаря, і констатував, що ці дані не було спростовано стороною обвинувачення.

Отже, у своєму рішенні апеляційний суд водночас визнав достовірними показання ОСОБА_7 про її необізнаність щодо наявності у складі добавки психотропної речовини та про придбання цієї добавки на підставі рекомендації лікаря. Між тим, у контексті положень зазначеного закону необхідність отримання вказаної рекомендації (рецепта обумовлено встановленими заходами контролю за обігом психотропних речовин, і про їх наявність у складі засобів, призначених до вжитку лікарем, особа, яка до нього звернулася, має бути поінформованою. Звідси вбачається, що впродовж апеляційного провадження суд не проаналізував показань ОСОБА_7 і при їх оцінці допустив неузгодженість висновків, чим порушив приписи статей 370, 419 КПК. Крім того, апеляційний суд не зважив на те, що згідно зі статтями 42, 45, 93 вказаного Кодексу сторона захисту наділена правом збирати і подавати докази, а відтак, у неї немає процесуальних перешкод для представлення офіційного документа на підтвердження факту отримання ОСОБА_7 відповідної рекомендації лікаря. Однак у кримінальному провадженні згаданий документ не міститься.

Також суд апеляційної інстанції, відхиляючи доводи прокурора про допустимість й достатність зібраних доказів у їх сукупності для ухвалення обвинувального вироку, процитував норми процесуального права, яких, на його думку, не було дотримано, однак витлумачив їх без урахування положень ст. 412 КПК, при цьому не навів ґрунтовних мотивів та підстав, через які зазначені порушення визнано істотними й такими, що унеможливлюють прийняття рішення, про яке просила сторона обвинувачення в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційний перегляд кримінального провадження відбувся всупереч вимогам ст. 2 КПК, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою, адже її постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. А відтак, указане рішення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати викладене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей перевірити всі доводи в апеляційній скарзі прокурора, інші доводи, наведені у касаційній скарзі, дати на все вичерпну відповідь та ухвалити справедливе рішення, яке відповідає ст. 370 КПК.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 09 вересня

2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_17 ОСОБА_16 ОСОБА_15