Справа: № 602 Номер рядка статистичного звіту:6
Чопик В.В. Доповідач:
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада
2007 року м. Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого -
Демченка С. М., суддів - Симаченко Л. І.,
Стана І. В., з участю прокурора - Сирохман Л. І., виправданого - ОСОБА_1., захисника - ОСОБА_2

розглянув у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційним поданням
помічника прокурора Тячівського району та апеляцією потерпілого і його
представників ОСОБА_3. і ОСОБА_4. на вирок Тячівського районного суду від 11
липня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженець с Углі Тячівського району Закарпатської області, несудимий,

виправданий за
ч. 2 ст. 190 КК України.

Запобіжний захід
- підписку про невиїзд скасовано.

Вирішено питання
щодо речових доказів.

Органом
досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувався у тому, що в кінці вересня 2005 року домовився з
громадянином ОСОБА_5 про продаж належного йому на праві особистої власності
автомобіля марки ВАЗ-24099 та отримав від останнього в рахунок оплати гроші в
сумі 3500 доларів США. Враховуючи, що
договір купівлі - продажу на той час оформити було неможливо із - за
знаходження автомобіля в кредитній заставі,
він 28 грудня 2005 року оформив на ім'я ОСОБА_6. довіреність на право
керування автомобілем. В січні 2006 року в результаті автодорожньої події
автомобіль, за кермом якого знаходився
ОСОБА_5

було
пошкоджено і передано для проведення ремонту громадянину
ОСОБА_7

В червні 2006 року ОСОБА_1 забрав невідремонтований
автомобіль та 9 серпня 2006 року через товарну біржу «Центральна» продав
громадянину ОСОБА_8

Виправдуючи ОСОБА_1 суд у вироку
зазначив, що між підсудним та потерпілим
мають місце цивільно - правові відносини,
умислу на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою
в діях ОСОБА_1. немає.

В апеляціях:

Прокурор просить вирок скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд,
вказуючи, що висновки суду про
відсутність в діях підсудного складу злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України не відповідають фактичним
обставинам справи, зокрема факт продажу
автомобіля під час дії договору застави свідчить про намір ОСОБА_1. заволодіти
грошима потерпілого обманним шляхом. До того ж,
судове слідство проведено неповно та однобічно, а вирок постановлено суддею під час
перебування у щорічній відпустці, що свідчить
про його заінтересованість в результаті розгляду справи.

Потерпілий та його представники ОСОБА_3. і ОСОБА_4 з тих самих підстав
просять вирок суду першої інстанції скасувати та постановити обвинувальний
вирок.

Заслухавши доповідь судді, промову
прокурора про скасування вироку з підстав,
зазначених в апеляційному поданні,
пояснення ОСОБА_1. та його захисника, які просили вирок суду залишити без
зміни, перевіривши матеріали справи та
доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають частковому задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 370, 374 КПК України апеляційний суд скасовує
вирок і повертає справу на додаткове розслідування у разі, коли під час дізнання чи досудового слідства
були допущені такі істотні порушення кримінально - процесуального закону, які виключали можливість постановления вироку чи
постанови.

З матеріалів справи
вбачається, що процесуальні
документи, які давали право на провадження досудового
слідства по даній справі містять такі помилки,
які з огляду на вимоги ст. ст. 113,
114, 114 - 1 КПК України
викликають сумнів в законності провадження
слідства та. допустимості зібраних доказів.

Так, постанова начальника відділу
прокуратури області про скасування постанови
старшого дільничного інспектора про відмову в порушенні
кримінальної справи та про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1. за
ознаками ч. 2 ст. 190 КК України була винесена 6 листопада 2006 року. ( номер
справи не зазначено ). Із супровідного листа про направлення справи заступнику
прокурора області Міцоді І.І, для
організації слідства вбачається, що
передана в прокуратуру області кримінальна справа порушена 3 листопада 2006
року. Однак, такої постанови в
матеріалах справи немає. В постанові від 8 листопада 2006 року про прийняття
справи до свого провадження слідчим ОСОБА_9 дата постанови про порушення
кримінальної справи не зазначена, але в
постанові старшого слідчого прокуратури Закарпатської області ОСОБА_10 від 15 грудня
2006 року про прийняття справи до свого провадження йдеться про кримінальну
справу порушену 6 грудня 2006 року. Однак,
такої постанови в матеріалах справи також немає. ( т. 1 а. с. 1 - 2, 3,
4, 5,
6 ).

Отже, дата порушення кримінальної
справи та факт прийняття її до свого провадження зазначеними особами викликають
сумнів та тягнуть за собою сумнів у легітимності проведення окремих слідчих
дій.

Крім того, досудове слідство по
справі неможна у відповідності з вимогами ст. 22 КПК України визнати
повним, що також є підставою для
скасування вироку.

З матеріалів справи вбачається, що
органом досудового слідства та судом не було дано оцінки тому факту, що при оформленні документів на зняття з
обліку автомобіля марки ВАЗ - 21099 при продажу його громадянину ОСОБА_8, в заяві до РЕВ ДАІ м. Тячева від 9 серпня
2006 року ОСОБА_1 було вказано інший,
ніж в первісних документах номер двигуна. Так, замість НОМЕР_1 зазначеного в документах ЗАО «Лада Україна» та концерна »Укравтопром -Інвест»
при купівлі автомобіля та при постановці його на облік в МРЄО в 2003 році, було вказано НОМЕР_2. (т. 1 а. с. 191 -
198, 205).

У висновках спеціалістів з комплексного дослідження автомобіля, проведених 9 та 17 серпня 2006 року також
зазначено різні номера двигуна: в одному відповідно - НОМЕР_2, в іншому - НОМЕР_1. При цьому в обох
висновках вказано, що ознак зміни та
знищення ідентифікаційних позначень не виявлено. ( т. 1 а. с. 206, 219 ). Ця обставина не була проаналізована ні
слідством, ні судом, незважаючи на те, що в сукупності з показаннями ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_5. має суттєве значення.

Так, з
показань сина та батька ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що
ОСОБА_1,

отримавши від
них задаток, на протязі декількох
місяців без поважних причин не оформляв документи на автомобіль і тільки через
два-тижня після їх сумісного-з

потерпілим
звернення до прокурора, оформив
необхідні документи. При цьому звертає на себе увагу той факт, що саме в цей час при оформленні документів
на зняття з обліку автомобіля в заяві до РЕВ ДАЇ м. Тячева було зазначено інший
номер двигуна.

Таким чином, слідство і суд
проігнорували належну перевірку цих обставин та аналіз зібраних доказів з точки
зору вимог ст. 67 КПК України щодо всебічного,
повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Слід також зазначити, що вирок суду
не відповідає вимогам ст. ст. 334, 335
КПК України щодо обов'язкового зазначення в мотивувальній та в резолютивній
частинах вироку передбачених кримінально - процесуальним законом підстав для
виправдання підсудного ( недоведеність події злочину; відсутність складу
злочину; недоведеність участі у вчиненні злочину).

Суд не тільки не вказав конкретну підставу, а і виклав свої висновки про невинність
ОСОБА_1. у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України у сумнівних виразах, які ґрунтуються тільки на аналізі
суб'єктивної сторони злочину і виражаються в констатації факту відсутності в
діях підсудного прямого умислу. Щодо аналізу об'єктивної сторони злочину, то висновки суду здебільшого базуються на
припущеннях та аналізі окремих доказів,
без врахування всіх обставин в сукупності та без наведення переконливих
мотивів, з яких суд відкинув докази обвинувачення.

Так, висновок суду про те, що факт звернення ОСОБА_1. в Тячівське МРВ
УДАІ про видачу дублікату технічного паспорта на автомобіль свідчить про
відсутність в його діях складу злочину,
неможна визнати переконливим,
оскільки це звернення мало місце після того, як потерпілий і ОСОБА_8 звернулись зі скаргою до прокурора.

За таких обставин доводи апеляцій в цій частині слід
визнати обґрунтованими, а вирок суду
таким, що підлягає скасуванню, а справа направленню на додаткове
розслідування.

Разом з
тим, доводи апеляційного подання про
необ'єктивність судді, яка полягає у постановлены ним вироку
під час перебування у щорічній відпустці,
не заслуговують на увагу. За даними службової перевірки суддя Чопик В.
В. за усним розпорядженням голови Тячівського районного суду вийшов на роботу
для закінчення розгляду даної справи,
оскільки на день початку відпустки її судове провадження знаходилось у
завершальній стадії й передавати справу іншому судді було недоцільно. Інших
даних, які б могли свідчити про
упередженість судді в апеляціях не наведено і матеріалами справи не
підтверджено.

Керуючись
ст. ст. 365, 366,
370, 374 КПК
України, апеляційний суд
Закарпатської області

УХВАЛИВ:

Апеляції
прокурора, потерпілого та його
представників ОСОБА_3. і
ОСОБА_4. задовольнити частково.

Вирок
Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 липня 2007 року щодо
ОСОБА_1 скасувати, справу направити на
додаткове розслідування.

Запобіжний захід
щодо ОСОБА_1. залишити попередній - підписку про невиїзд.