У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Гриціва М.І., Коротких О.А.,

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.

та захисника

ОСОБА_1

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 18 грудня 2007 року справу за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_2.

Вироком Печерського районного суду
м. Києва від 6 липня 2007 року

ОСОБА_2, 1974 р. народження,
уродженець та мешканець м. Києва, громадянин України, раніше не судимий,

засуджений
за ст. 185 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК
України суд вирішив звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням,
встановивши іспитовий строк 2 роки, і поклав на нього обов'язки, передбачені
ст. 76 КК України.

ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він за попередньою
змовою з ОСОБА_3, ОСОБА_4, яких за постановою цього ж місцевого суду від 6
липня 2007 року звільнено від кримінальної відповідальності за амністією, та з
іншими невстановленими досудовим слідством особами у лютому 2007 року на
території м. Києва вчинили одним і тим же способом декілька таємних крадіжок
чужого майна. При цьому, указані особи, діючи узгоджено, по заздалегідь
розробленому плану, на автомобілі під'їжджали до автомобіля під керуванням
потерпілого і, у той час, коли одні особи відволікали увагу потерпілого, інші,
через задні праві двері автомобіля потерпілого, таємно викрадали його майно.

Таким чином, за участю ОСОБА_2 при указаних у вироку
обставинах вчинено наступні крадіжки.

26 лютого 2007 року, приблизно об 11 год. 30 хв., на вул.
П.Мирного із автомобіля потерпілого ОСОБА_5 було таємно викрадено його майно на
загальну суму 3 010 грн.

Того ж дня,
приблизно о 13 год. 00 хв., із автомобіля потерпілого ОСОБА_6, що знаходився на
Залізничному шосе, було таємно викрадено гроші потерпілого в сумі 1 200 грн.

27 лютого 2007 року, біля 16 год. 50 хв., на бул.
Л.Українки із автомобіля потерпілого ОСОБА_7 було викрадено майно та гроші потерпілого
на загальну суму 5 300 грн.

У той же день, приблизно о 17 год. 05 хв., із автомобіля
потерпілого ОСОБА_8, що також знаходився на бул. Л.Українки, було викрадено
майно потерпілого на загальну суму 1 000 грн.

28 лютого 2007 року, о 14 год. 50 хв., у пров. Щорса, із
автомобіля під керуванням ОСОБА_9 було викрадено майно потерпілого ОСОБА_10
загальною вартістю 2 400 грн.

Після цього, приблизно о 17 год. 55 хв., на перехресті
вулиць Предславинської та Ковпака, із автомобіля потерпілого ОСОБА_11 було таємно
викрадено його майно на суму 3 950 грн.

Того ж дня, приблизно в 15 год. 30 хв., на вул.
Еспланадній із автомобіля потерпілої ОСОБА_12 було викрадено майно та гроші
потерпілої на загальну суму 17 767 грн. 50 коп.

Вироком апеляційного суду м. Києва
від 27 вересня 2007 року за апеляцією прокурора, який затвердив обвинувальний
висновок, указаний вирок суду першої інстанції у частині призначення ОСОБА_2
покарання було скасовано і постановлено новий, за яким йому за ст. 185 ч.2 КК
України було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. В
решті цей же вирок було залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 посилається на
суворість призначеного засудженому покарання апеляційною інстанцією та просить
вирок апеляційного суду скасувати, а провадження по справі щодо ОСОБА_2 закрити
на підставі п.4 ч.1 ст. 6 КПК України у зв'язку із застосуванням до нього
Закону України “Про амністію”.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1,
яка підтримала свою скаргу, думку прокурора про можливість задоволення скарги
захисника і звільнення засудженого від покарання у зв'язку з амністією,
перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені у касаційній скарзі
доводи, колегія суддів вважає, що скарга захисника задоволенню не підлягає.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_2у вчиненні ним злочину,
передбаченого ст. 185 ч.2 КК України відповідає дослідженим у ході судового
розгляду доказам. Правильність такого висновку та правильність кваліфікації дій
засудженого у скарзі захисника не оспорюються.

Що стосується призначення ОСОБА_2 покарання апеляційним судом, то колегія
суддів вважає, що вирішення цього питання апеляційною інстанцією відповідає
положенням ст. 65 КК України.

Як видно із мотивувальної частини вироку, апеляційним судом було враховано
ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 злочину, дані про особу засудженого, у тому
числі і ті, на які є посилання у скарзі захисника.

Мотивованим і обґрунтованим вважає касаційна інстанція висновок
апеляційного суду щодо сумнівності визнання судом першої інстанції за
обставину, яка пом'якшує покарання щире каяття ОСОБА_2 у скоєному.

Із змісту вироку видно, що засудженого визнано винуватим у вчиненні
крадіжки майна потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_10,ОСОБА_11та ОСОБА_12 Долучені до справи заяви потерпілих ОСОБА_8,
ОСОБА_10,ОСОБА_11та ОСОБА_12 свідчать про те, що викрадене майно їм повернуто
або повністю відшкодовано заподіяну шкоду.

Потерпілому ОСОБА_7 було повернуто лише незначну частину викраденого.
Будь-яких даних про те, що потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також було повернуто
викрадене чи відшкодовано заподіяну шкоду по справі не встановлено. У зв'язку з
цим безпідставними є посилання у касаційній скарзі захисника на те, що
матеріальну шкоду було відшкодовано всім потерпілим.

Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок
апеляційної інстанції про необхідність призначення ОСОБА_2 покарання у виді
позбавлення волі у межах санкції ст. 185 ч.2 КК України.

Обставин, які б давали можливість пом'якшити призначене йому покарання по
справі не встановлено.

Згідно ст.9 Закону України від 19 квітня 2007 року “Про амністію” особа,
щодо якої вирішується питання про застосування амністії, повинна дати на це
свою згоду суду в усній чи письмовій формі. У матеріалах даної справи такої
заяви від ОСОБА_2 не має. З урахуванням цих обставин касаційний суд позбавлений
можливості вирішити питання про застосування до ОСОБА_2 амністії, як про це
ставиться питання у касаційній скарзі захисника.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2007 року щодо
ОСОБА_2 - без зміни.

Судді:

Гриців М.І. Коротких О.А. Федченко О.С.