АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/347/2015 Головуючий у суді 1 інст.: ОСОБА_1
Стаття: ч. 1 ст. 189 КК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- засуджено за ч. 1 ст. 189 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 07 вересня 2013 року, використовуючи екаунт « ОСОБА_8 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) соціальної мережі «Вконтакте», надіслав раніше незнайомій ОСОБА_9 за електронною адресою ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) повідомлення з пропозицією знятися в телевізійному кліпі, яка погодившись, відправила йому свої контактні дані: номер мобільного телефону НОМЕР_1 та екаунт мережі «Skype»-«stasya 1995».

Використовуючи обліковий запис «Elevation09» мережі «Skype», ОСОБА_7 , шляхом відеоконференції, зв`язався з обліковим записом ОСОБА_9 , і представившись ОСОБА_10 , з метою в подальшому вимог до ОСОБА_9 та передачі йому грошових коштів, запропонував останній для оцінки параметрів тіла зняти з себе одяг, на що вона погодилась, та повністю зняла з себе одяг і стала позувати перед веб-камерою. В цей час, ОСОБА_7 , без дозволу ОСОБА_9 , здійснив відеозапис з її зображенням в оголеному вигляді.

10 вересня 2013 року ОСОБА_7 зателефонувавши ОСОБА_9 , за нерозголошення відомостей щодо зробленого ним відеозапису ОСОБА_9 в оголеному вигляді, який вона бажала зберегти в таємниці, став вимагати в неї 1000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 10.09.2013 року становило 11 695 грн.

В подальшому, ОСОБА_7 , з метою підтвердження своїх злочинних намірів щодо вимагання грошових коштів, в кінці вересня 2013 року, використовуючи екаунт «Портативний Молко» ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) соціальної мережі «Вконтакте», надіслав на сторінку знайомій ОСОБА_9 ОСОБА_11 на електронну адресу » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) відеозапис із зображенням ОСОБА_9 в оголеному вигляді, який та бажала зберегти в таємниці.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечуючи свою винуватість у вчиненому, не оспорюючи фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції під час розгляду справи по суті та кваліфікацію протиправних дій, посилаючись на суворість призначеного судом покарання, просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому більш м`яке покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі.

При цьому обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі зазначає, що призначене йому покарання у виді позбавлення волі є надто суворим, оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують покарання, зокрема: визнання ним своєї вини та щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю злочину, що він неодноразово вибачився перед потерпілою, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, проживає з матір`ю, яка є пенсіонеркою та якою він опікується.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що вирок суду є обґрунтованим та таким, що ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду. Обґрунтовуючи свою позицію, посилається на те, що судом було надано належну оцінку всім обставинам кримінального провадження, які мають значення для призначення покарання, та підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого покарання ніж призначено судом першої інстанції, не має.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді; вислухавши доводи обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році»; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, та заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році»; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами. Оскільки фактичні обставини справи кримінального провадження ніким із учасників судового провадження не оспорюються, то суд не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.203 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначене судом покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Слід відзначити, що принцип гуманізму у кримінальному праві це не лише гуманне ставлення до особи, яка вчинила злочин, але і в першу чергу до потерпілого і до встановлених суспільством непорушних правил суспільних відносин.

Тому, при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, та взяти до уваги позицію потерпілого, який зазнав шкоди.

Як зазначено у вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини вчиненого ним злочину, думку потерпілої щодо розміру та виду покарання, яке має бути призначено обвинуваченому за вчинення злочинних дій щодо неї, а також дані про особу обвинуваченого, який суспільно-корисною працею не займається, проживає за рахунок своєї матері, яка є особою пенсійного віку, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття ОСОБА_7 у вчиненому, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а тому обґрунтовано дійшов висновку про неможливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. При цьому з огляду на обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття та з урахуванням конкретних обставин справи, суд першої інстанції належним чином визначив обвинуваченому строк покарання, в межах передбачених санкцією ч. 1 ст. 189 КК України.

З урахуванням всіх цих обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду про призначення покарання ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі в межах санкції закону, що передбачає покарання за вчинений злочин є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного йому покарання, то вони не заслуговують на увагу, оскільки вказані в апеляційній скарзі обвинуваченого дані про його особу та обставини, які на його думку пом`якшують покарання, були враховані судом при призначенні покарання, та з огляду на характер злочинних дій обвинуваченого та позицію потерпілої, яка наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання, не свідчать про те, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а ОСОБА_7 може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням вищезазначеного, покарання судом першої інстанції визначено обвинуваченому з дотриманням вимог ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим та необхідним для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому чи призначення такого, що не пов`язане з позбавленням волі.

Підстав вважати це покарання надто суворим колегія суддів не вбачає.

Що стосується клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», то воно є необґрунтованим, оскільки він не є особою, до якої може застосовуватися цей Закон.

З огляду на наведене, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 420, 376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а для засудженого, який утримується під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4