УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі:

головуючого ОСОБА_7.,
суддів ОСОБА_8. і ОСОБА_9.,
за участю прокурора засудженого ОСОБА_10, ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні 29 січня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Першотравневого міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 272 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк 2 роки за місцем роботи з відрахуванням в дохід держави 10 % заробітку, без позбавлення права обіймати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності та відомчої належності, та займатися підприємницькою діяльністю.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання по ч. 1 ст. 272 КК України у зв'язку з закінченням строків давності.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що він працюючи гірничим майстром дільниці видобутку вугілля № 4 виробничого структурного підрозділу «Шахта Степова» відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля», будучи одноосібним змінним керівником і основним організатором безпеки робіт на дільниці, 27 лютого 2008 року близько 6 години 30 хвилин, після проведення буро-вибухових робіт у верхній ніші 111 лави, діючи всупереч вимог пунктів 2.1, 2.3, 2.6, 2.7, 2.10, 2.11, 2.12, 2.14, 2.15, 2.19, 2.25, 2.28, 2.29, 2.31 «Посадової інструкції гірничого майстра дільниці з видобутку вугілля», а також в порушення Правил безпеки у вугільних шахтах, в процесі обстеження стану верхньої ніші після підривних робіт, не виявив допущені порушення паспорту її кріплення, дав завдання гірнику очисного забою ОСОБА_6 приступити до прибирання гірської маси без попереднього усунення під його керівництвом вказаного відступу від технології кріплення верхньої ніщі і зведення тимчасового кріплення в її при забійному просторі, не вимагав від нього виконання правил і норм техніки безпеки, внаслідок чого ОСОБА_6 через обвалення породи був придавлений до ґрунту виробки і отримав середнього тяжкості тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року вирок щодо засудженого залишено без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а кримінальну справу закрити у зв'язку з відсутністю в його діях кримінального правопорушення. Зазначає, що досудове розслідування та судовий розгляд проведені однобічно й неповно, з порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а тому висновки суду про доведеність його вини не відповідають фактичним обставинам і ґрунтуються на суперечливих доказах. Зокрема, вказує на неповноту і необ'єктивність проведених у справі експертиз, висновкам яких суд належної оцінки не дав, розбіжності у показаннях свідків не усунув та не мотивував взяття до уваги одних та залишення поза увагою інших показів. Крім того, вважає, що ухвала апеляційного суду є незаконною, так як не відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

У запереченні прокурор просить касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_5 - без зміни.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого на підтримання поданої скарги, думку прокурора про залишення без задоволення скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про скасування або зміну вироку, ухвали, постанови відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, суд касаційної інстанції керується статтями 370-372 цього Кодексу і не переглядає судові рішення з підстав однобічності і неповноти дізнання та досудового слідства, щодо невідповідності висновків суду у вироку фактичним обставинам справи. Натомість, саме такі підстави є предметом перегляду суду апеляційної інстанції.

Із огляду на це, судова колегія при вирішенні питань, поставлених у касаційній скарзі виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції і в межах поданої апеляції перевірених колегією суддів апеляційного суду.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ними зазначеного у вироку злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, і є обґрунтованим.

Хоча засуджений своєї винуватості у вчиненні злочину, за який його засуджено, не визнав, але його винність підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6, із яких убачається, що під час виконання робіт по прибиранню та кріпленню верхньої ніші 111 лави, гірничий майстер ОСОБА_5 не контролював його дії та не забезпечив участь у цих роботах належної кількості людей, внаслідок чого він вимушений був працювати один, що призвело до обрушення породи і травмування його. Також зазначив, що саме ОСОБА_5 повинен був забезпечити безпеку, однак цього не зробив.

Із даних, що містяться у висновках гірнично-технічних експертиз, убачається, що дії гірничого майстра ОСОБА_5 не відповідали п. 1.4.5 Правил безпеки у вугільних шахтах та інших нормативних актів з охорони праці та з технічної точки зору знаходилися в прямому причинному зв'язку з травмуванням ОСОБА_6

Даними висновків судово-медичних експертиз стверджується заподіяння потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

По справі не встановлено підстав ставити під сумнів ці висновки.

Окрім того, винуватість ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, що заподіяло шкоду здоров'ю потерпілого, підтверджується іншими наведеними в судових рішеннях доказами.

Проаналізувавши всі досліджені по справі докази в їх сукупності, суд обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 272 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та пом'якшуючі покарання обставини. А також суд обґрунтовано звільнив засудженого на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України від відбування покарання у зв'язку із закінченням строків давності.

Суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи засудженого, аналогічні тим, що наведені у касаційній скарзі. Викладені в ухвалі апеляційного суду мотиви визнання цих доводів безпідставними і такими, що не відповідають матеріалам кримінальної справи, є обґрунтованими. Свої висновки з цього питання, із якими погоджується колегія суддів, суд 2-ї інстанції належним чином умотивував.

Істотних порушень кримінально-процесуального чи кримінального законів, які б тягнули скасування чи зміну постановлених щодо засудженого судових рішень, також не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 394-396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року ОСОБА_5 - без зміни.

С у д д і:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9