Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

12 лютого 2015 року м. Київ

головуючого - судді ОСОБА_3,

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

при секретарі ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

розглянула у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006279, за обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

громадянина України, не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2014 року ОСОБА_1 засуджено:

- за ч. 1 ст. 307 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено обов'язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2014 року вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_1 у звʼязку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням статей 69 та 75 КК України. Вважає, що апеляційним судом безпідставно залишено без задоволення апеляційну скаргу прокурора, який просив апеляційний суд ухвалити новий вирок. Зазначає, що суд апеляційної інстанції не мотивував свого рішення належним чином.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те, що він за не встановлених слідством обставин незаконно придбав психотропну речовину - амфетамін, яку зберігав за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 з метою збуту, та 21 листопада 2013 року, знаходячись у спільному коридорі вказаної квартири, незаконно збув під час оперативної закупівлі ОСОБА_2 за 600 грн. 0,359 г. амфетаміну.

Крім того, 21 грудня 2013 року, знаходячись там же, ОСОБА_1 повторно збув ОСОБА_2 за 600 грн. амфетамін, масою 0,253 г.

Під час обшуку квартири за місцем проживання засудженого 21 грудня 2013 року працівниками міліції було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 37,33 г у перерахунку на суху речовину, а також психотропну речовину - амфетамін, загальною масою 0,137 г.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Не оспорюючи висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих правопорушень та правильність кваліфікації його дій, прокурор вказує на неправильне застосування судом статті 69 КК України та необгрунтоване звільнення засудженого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Як убачається з матеріалів кримінальної справи, у апеляції на вирок щодо ОСОБА_1 прокурор посилався на аналогічні доводи.

Апеляційний суд при перегляді справи щодо ОСОБА_1 в апеляційному порядку, належним чином перевірив доводи, наведені прокурором в апеляційній скарзі, та, визнавши їх необгрунтованими, навів докладні мотиви прийняття свого рішення.

Так, апеляційний суд взяв до уваги, що місцевий суд при призначенні ОСОБА_1 покарання врахував характер і ступінь тяжкості вчинених засудженим злочинів, дані про його особу, обставини, що пом'якшують покарання та навів їх у вироку. Зокрема, суд взяв до уваги, що ОСОБА_1 має на утриманні неповнолітню дитину, проживає разом з батьками, які є пенсіонерами, визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, раніше не судимий. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. За таких обставин, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність декількох пом'якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та з урахуванням особи засудженого призначив йому покарання нижчим від найнижчої межі, передбаченої ч. 2 ст. 307 КК України. Також, апеляційний суд в ухвалі належним чином мотивував свій висновок з приводу обґрунтованості звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Отже, рішення апеляційного суду про наявність у суду підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України при призначенні ОСОБА_1 покарання, є обґрунтованим.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, при перегляді справи в апеляційному порядку, судом апеляційної інстанції належним чином перевірені наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність при призначенні засудженому покарання, та прийнято рішення, яке обґрунтоване належним чином.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 376 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2014 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5