Кримінальна справа
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 червня
2008 року Ульяновський районний суд в
Кіровоградської області у складі :

головуючої - Запорощук А.В.

при
секретарі - Дембовській М.А.

за участю прокурора - Савіцького Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ульяновка кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.
Саврань Одеської області,
громадянина України, українця, , освіта середня- ,не одружений, не працює,проживає с. Осички Савранського району Одеської області ,раніше не судимого,

в скоєнні злочину
передбаченого ч.2 ст. 286,ч.1 ст.135 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
скоїв при керуванні транспортним засобом
порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому
тяжкі тілесні ушкодження , які небезпечні в момент заподіяння.та завідомо
залишив без допомоги особу, яка перебувала в небезпечному для життя стані і була
позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через хворобу, при цьому
маючи змогу надати таку допомогу і сам поставив потерпілого
в небезпечний для життя стан.

Злочин скоїв при наступних
обставинах:

16 лютого 2008 року біля
19 години ,він керуючи автомобілем ВАЗ -21099 НОМЕР_1 ,що належить
йому на праві особистої власності по автодорозі Київ-Одеса по напрямку в
м.Київ на 266 км.+525 м. порушуючи п.п. 2.3.б 2.9 б ПДР України у
відповідності до яких для
забезпечення безпеки дорожнього руху
водій зобов”язаний бути уважним , стежити за дорожньою обстановкою,
відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу , технічним
станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у
дорозі,водієві також забороняється керувати
транспортним засобом в стані
стомлення-діючи з необережності , керував
автомобілем в стані стомлення та заснув за кермом , в результаті
чого не стежив за дорожньою обстановкою
та відповідно не реагував на їїзміну, керованим ним автомобілем з”їхав зі смуги руху на смугу розгону, що знаходилась праворуч від
правої смуги руху в напрямку м.
Київ де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , що перебував на ній , внаслідок чого ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження , небезпечні для
життя в момент заподіяння.

Далі ,діючи
умисно, порушуючи п.2.10 ПДР України ,у відповідності до яких в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій
зобов”язаний негайно зупинити
транспортний засіб та залишатися на місці пригоди , вжити можливих заходів для
надання першої медичної допомоги, а якщо це неможливо , звернутися за
допомогою до присутніх і відправити
потерпілих до лікувального закладу,поставивши потерпілого ОСОБА_2 в небезпечний
для життя стан, діючи умисно , безпосередньо після ДТП не зупинився, першу невідкладну допомогу не надав
.залишив без допомоги потерпілу особу, яка перебувала в небезпечному для життя стані і була
позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через хворобу, при цьому
маючи змогу її надати .

Допитаний в
судовому засіданні в якості підсуднього ОСОБА_1 свою вину в скоєнні
злочину визнав повністю і пояснив
,що в нього у власності є автомобіль . В день скоєння
злочину він рухався в напрямку м. Київ .
На перехресті біля с. Богданове Ульяновського району , він втомившись, заснув за кермом та з”їхав зі
смуги руху. Потім відчув удар , а оскільки злякався , що вдарив якусь машину,
продовжив рух не зупиняючись , звернув в м. Ульяновку та продовжив рух через с.
Завалля Гайворонського району в Саврань. Зупинившись , він побачив
пошкодження на власному автомобілі в вигляді
відірваного дзеркала з пасажирської сторони та трішин лобового скла, пошкоджень крила. Про
те , що він збив людину довідався від
працівників міліції.

Допитана в
якості представника потерпілого ОСОБА_3
від пояснень відмовилась.

Оцінюючи в сукупності докази зібрані в порядку
ст. 299 КПК України суд вважає
вину ОСОБА_1 в скоєнні злочину
передбаченого ч 2. ст 286 ,ч. 1ст.135 КК
України доведеною повністю

Суд вважає , що дії підсуднього ОСОБА_1
на досудовому слідстві по ч.2 ст
286 КК України кваліфіковані вірно , як
порушення правил безпеки дорожнього руху
особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні
ушкодження , які небезпечні в момент заподіяння . Суд вважає , що дії
підсуднього ОСОБА_1 на досудовому слідстві по ч.1 ст 135 КК України
кваліфіковані вірно як завідоме залишення
без допомоги особи, яка
перебуває в небезпечному для життя стані
і була позбавлена можливості вжити
заходів до самозбереження через
хворобу, якщо той хто залишив без допомоги
мав змогу надати
та сам поставив потерпілого в
небезпечний для життя стан.

Обираючи
підсудньому міру покарання , суд
враховує ступінь суспільної
небезпеки вчиненого злочину , характеризуючі дані на підсуднього,
який за місцем проживання характеризується
з позитивної сторони .

До обставин
, які пом”якшують відповідальність ОСОБА_1
суд відносить щиросердечне каяття
та сприяння розкриттю злочину, відшкодування спричиненої шкоди .

Обставин, які обтяжують відповідальність
ОСОБА_1 суд не знаходить.

Суд вважає , що виправлення та перевиховання
підсуднього ОСОБА_1 можливе із застосуванням відносно нього покарання застосовуючи ст.70 КК України
у вигляді
позбавлення волі без позбавлення
права керування транспортними засобами та з подальшим звільненням від відбуття покарання на підставі ст.75 КК
України зі встановленням іспитового строку.

Керуючись ст. 323,324 КПК України,
суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочину
передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді
4 (чотирьох) років позбавлення волі без
позбавлення права керувати транспортним засобом.

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочину
передбаченого ч.1 ст.135 КК України і призначити йому покарання у вигляді
2 (двох ) роківпозбавлення волі .

На підставі
ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим
остаточно призначити покарання в вигляді
4 (чотирьох) років позбавлення волі без
позбавлення права керувати транспортним засобом.

На
підставі ст .75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбуття основного
покарання , встановивши йому іспитовий
строк терміном 3 ( три ) роки.

На підставі ст. 76 КК України
встановити ОСОБА_1 слідуючі обмеження та зобов»язання:

-заборонити йому виїзд за межі України на постійне місце
проживання протягом іспитового строку.

-зобов”язати його з”являтися на виклики до органу , що
відає виконанням покарань

-зобов”язати його повідомляти про
зміну місця проживання орган , що відає виконанням покарань.

До вступу вироку в законну силу
міру запобіжного заходу ОСОБА_1
залишити ту ж саму -підписку про невиїзд

Речові докази по справі- автомобіль ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_1.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду
Кіровоградської області протягом 15(п”ятнадцяти) діб з часу його проголошення.

Суддя