У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Гриціва М.І., Філатова В.М.,

розглянула у судовому засіданні у м. Києві 13 травня 2008 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1. на вирок Деснянського районного суду м.
Чернігова від 5 квітня 2006 року та на ухвалу колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області від 15 червня 2006
року.

Вказаним вироком, який залишено без змін ухвалою
апеляційного суду, засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, раніше не
судиму,

- за ч. 3 ст. 212 КК України із застосуванням ст. 69 КК України
до позбавлення волі
строком на 4 роки з
позбавленням права займатись підприємницькою діяльністю строком на 1 рік без
конфіскації майна;

- за ч. 2
ст. 358 КК України до обмеження волі строком на 2 роки;

- за ч. 3 ст.
358 КК України до обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_1.
за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права займатись
підприємницькою діяльністю строком на 1 роки без
конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнено від відбування основного
покарання з випробуванням
з іспитовим строком
1 рік з покладенням на неї обов'язків, передбачених ст. 76 КК
України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на користь держави в
особі Державної податкової інспекції у м. Чернігові 100 522 грн. 25 коп.

ОСОБА_1. визнана винною і засуджена за те, що вона,
будучи суб'єктом підприємницької
діяльності, всупереч обов'язкам по своєчасній сплаті податків та зборів у
встановленому законодавством порядку, протягом квітня-жовтня 2002 року
систематично, шляхом безпідставного завищення податкового кредиту та
невключення до бухгалтерського та податкового обліку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість (далі - ПДВ)
, використовуючи завідомо підроблені документи, умисно ухилилась від сплати ПДВ
на суму 100 522 грн. 25 коп., а також здійснила
підроблення документів та використала завідомо підроблені документи, що
призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів у особливо
великих розмірах.

У період з квітня до жовтня 2002 року ОСОБА_1. вносила
завідомо неправдиві дані у документи первинного бухгалтерського обліку і,
використовуючи завідомо підроблені накладні та податкові накладні, відображала
неіснуючу насправді діяльність СПД ОСОБА_1 з фіктивним суб'єктом
підприємницької діяльності ПП «Везувій», що обумовило зниження об'єкту
оподаткування при складанні податкової звітності з ПДВ, що надавалась до ДПІ у
м. Чернігові, та штучне зменшення податкових зобов'язань з ПДВ, що підлягали сплаті
до бюджету.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. ставить питання про
скасування постановлених судових рішень і закриття справи за відсутністю в її
діях складу злочину, посилаючись на істотні порушення
кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального
закону. ОСОБА_1. вказує, що не могла знати про фіктивність ПП «Везувій», судом
перекручено дані судово-почеркознавчих експертиз і висновки суду про її
винність у інкримінованих злочинах грунтуються на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що
підстав для її задоволення немає.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_1. в
умисному ухиленні від сплати ПДВ на суму 100 522,25 грн., у використанні
завідомо підроблених документів та у підробленні документів відповідають
фактичним обставинам справи, обґрунтовані сукупністю розглянутих в судовому
засіданні і наведених у вироку доказів.

Свідок ОСОБА_2. підтвердила, що провела дві позапланові документальні
перевірки СПД ОСОБА_1. за період 2002
року з питань правильності обчислення податкових зобов'язань, уході якої було
встановлено, що зі складу податкового кредиту СПД ОСОБА_1 підлягають виключенню
податкові накладні, заповнені особами, які не мають на це права, що стало
підставою для нарахування ПДВ за період з березня по жовтень 2002 року (т. 6,
а.с. 275-276).

Свідок ОСОБА_3. підтвердила показання ОСОБА_2. та
вказала, що СПД ОСОБА_1 було завищено податковий кредит, угоди мали місце з
підприємством, яке з вересня 2001 року не звітувало у ДПІ та не знаходилось за
місцем своєї юридичної адреси (т.6, а.с. 278-279).

Свідок ОСОБА_4. підтвердив проведення перевірки
фінансово-господарської діяльності СПД ОСОБА_1 з ПП «Везувій» на основі
первинних бухгалтерських та податкових документів, які свідчили про фіктивність
ПП «Везувій» (т.6, а.с.277).

Ці обставини також підтверджуються даними висновків
судово-почеркознавчих експертиз від 27, 28 та 29 грудня 2005 року, згідно з
якими рукописні записи у квитанціях до ряду прибуткових касових ордерів
виконані ОСОБА_1. (т.5, а.с. 92-98, 101-105, 108-112), а також висновків
судово-технічних експертиз документів від 22 та 24 лютого 2006 року, відповідно
до яких у вказаних квитанціях спочатку були нанесені відтиски печатки від імені
ПП «Везувій», а поверх них виконані рукописні записи (т.6, а.с. 29-41, 113-128,
148-164).

Висновки судово-почеркознавчих експертиз у повному обсязі
підтвердили експерти ОСОБА_5. та ОСОБА_6., які також не погодились із
запереченнями ОСОБА_1. про те, що вона заповнила та підробила первинні
бухгалтерські документи від імені посадових осіб ПП «Везувій» (т.6, а.с.
279-283).

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи від 21
лютого 2006 року у ряді податкових накладних відтиски печатки від імені ПП
«Везувій» нанесені не оригінальною печаткою ПП «Везувій».

Як убачається з матеріалів справи, на підставі зазначених
накладних ОСОБА_1. подавала у березні-жовтні 2002 року до податкової інспекції
податкові декларації по сплаті ПДВ.

Судом також досліджено акт про результати позапланової
документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства СПД
ОСОБА_1. від 20 квітня 2005 року, згідно з яким виявлені порушення податкового
законодавства (т.1, а.с. 26-51), матеріали перевірки діяльності ПП «Везувій»,
згідно з якими дане приватне підприємство за юридичною адресою не знаходиться,
у податкові органи про ведення фінансової господарської діяльності не звітує
(т.3, а.с. 7-68) та дані протоколів очних ставок, висновку
судово-бухгалтерської експертизи.

Аналіз приведених даних, взятих у їх
сукупності, дав підстави суду дійти правильного висновку щодо винності ОСОБА_1.
у вчиненні інкримінованих їй злочинів і правильно кваліфікувати її дії за ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358
КК України.

При обранні міри покарання ОСОБА_1.
суд урахував положення ст. 65 КК України та правильно призначив покарання, яке
є необхідним і
достатнім для її виправлення.

Тому доводи скарги про те, що ОСОБА_1. не
вчинила інкриміновані їй злочини, є необгрунтованими, з чим вірно погодилась і
апеляційна інстанція.

З матеріалів справи вбачається, що судом досліджені всі
обставини, з'ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги засудженої ОСОБА_1 відмовити.

С У Д Д І :

Присяжнюк Т.І. Гриців М.І. Філатов В.М.