Справа № 11-307/08 Головуючий у 1 інстанції Ільченко
Категорія ст. 187 ч. 2 КК Доповідач Навозенко Л.
У Х В А Л А

І
М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15
травня 2008 року колегія суддів судової
палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області в складі :

Головуючого
Навозенко Л. С.

суддів
Гром Л. М., Борисенка І. П.

з
участю прокурора Лисуна С. І.

потерпілого
ОСОБА_3

законного
представника потерпілого ОСОБА_4

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові кримінальну справу за
апеляціями засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2

на
вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 березня 2008
року.

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.
Златополь Криворізького району Дніпропетровської області, громадянин України, з
базовою середньою освітою, нежонатий, не працюючий, житель АДРЕСА_1, раніше
судимий 16 грудня 2003 року за ст. ст. 185 ч. 3, 69, 104 КК України до 1 року
позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 10 червня 2004 року за ст. ст. 185
ч. 3, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, -

засуджений
за ст. 187 ч. 2 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією
Ѕ всього особистого майна засудженого.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с. Воскобійники Шишацького району
Полтавської області, громадянин України, з базовою середньою освітою,
нежонатий, не працюючий, житель с. Замістя Прилуцького району, раніше судимий
10 грудня 2007 року за ст. 309 ч. 1, 75 КК України до 1 року обмеження волі з
іспитовим строком 1 рік, -

засуджений
за ст. 187 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією ј частини
всього особистого майна засудженого.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за
вироком від 10 грудня 2007 року остаточно ОСОБА_2 призначено покарання у
вигляді 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією ј частини всього
особистого майна засудженого.

Доля речових доказів вирішена відповідно
до вимог ст. 81 КПК України.

З засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2
стягнуто в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_3 500 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди та 28 грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, а всього 528 грн., в решті позову відмовлено.

Стягнуто в солідарному порядку з
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати в сумі 261 грн. 03 коп. на користь
держави.

Судом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винними в тому, що 20 грудня 2007
року близько 21 години за попередньою змовою, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, поблизу школи АДРЕСА_1, погрожуючи ножами неповнолітньому ОСОБА_3
заволоділи його мобільним телефоном з картою пам'яті до телефону та сім картою
мобільного оператора та грошовими коштами, всього заподіявши шкоду потерпілому
на суму 892 грн. 60 коп.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить
врахувати, що злочин він скоїв сам, вину
в скоєному він визнає, вважає, що суд призначив йому занадто суворе покарання.

Засуджений ОСОБА_2 в апеляції просить
розібратися в справі, врахувати, що злочину він не скоював, він навіть не знав
про що ОСОБА_1 розмовляв з потерпілим. Вказує, що під час досудового слідства
обмовив себе.

В апеляції помічника Прилуцького
міжрайонного прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, ставиться
питання про зміну вироку суду та пом'якшення міри покарання засудженим. До
початку розгляду справи прокурор апеляцію відкликав.

Вислухавши доповідь судді, пояснення потерпілого та його законного
представника, які просили апеляції засуджених залишити без задоволення, думку
прокурора, який вважав, що підстав для задоволення апеляцій не має, колегія
суддів дослідивши доводи апеляцій і матеріали кримінальної справи вважає, що
підстав для задоволення апеляцій не має.

Висновок суду про доведеність вини
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні зазначених злочинних дій відповідає фактичним
обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами,
і є обґрунтованим.

У відповідності з встановленими судом
фактичними обставинами події злочину, правильно застосований і матеріальний
закон.

Будь-яких процесуальних порушень при
збиранні, дослідженні й оцінці доказів, які б ставили під сумнів висновки суду
про доведеність винності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 та правильність кваліфікації їх дій, судом допущено не було.

Висновки суду ґрунтуються на допустимих і достатніх доказах. Тому доводи
апеляцій в цій частині є безпідставними.

Посилання засудженого ОСОБА_2 на
необ'єктивне дослідження обставин події злочину та умисне формування проти
нього доказової бази обвинувачення безпідставні.

Зібрані в справі докази мають
процесуальні джерела і досліджувались судом відповідно до вимог закону.

Судом першої інстанції ретельно
перевірялись доводи засудженого ОСОБА_2 про те, що він не скоював злочин, але
ці доводи протирічать іншим доказам по справі.

Так, було встановлено, що напали на
потерпілого обидва засуджені, їх дії по викраденню майна потерпілого носили
узгоджений характер. Обидва засуджені погрожували потерпілому застосуванням
ножа. Всі ці обставини були викладені як потерпілим, так і засудженим ОСОБА_2 у
явці з повинною. Крім того ОСОБА_2 сам завився до органів міліції та розповів
про скоєний ним злочин. Тому доводи засудженого ОСОБА_2 про те, що покази про
скоєння злочину він давав під тиском працівників міліції не відповідають
доказам по справі.

Колегія суддів вважає, що дії
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2
судом правильно кваліфіковані за ст. 187 ч. 2 КК України.

Міра покарання
засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 призначена у відповідності з вимогами ст.
65 КК України, з врахуванням тяжкості скоєного злочину, даних про особи
засуджених, того що вони раніше судимі, злочин скоїли в стані алкогольного
сп'яніння.

Колегія суддів вважає, що призначене засудженим покарання є необхідним і
достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів. Суд при
призначенні покарання врахував всі пом'якшуючи обставини в тому числі і ті на
які є посилання в апеляціях засуджених.

Вирішуючи питання про стягнення
судових витрат, суд в порушення вимог закону стягнув їх в солідарному порядку
тоді як судові витрати підлягають стягненню в дольовому порядку. Тобто на
користь держави необхідно стягнути з кожного засудженого по 130 грн. 52 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської
області від 17 березня 2008 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - без змін.

В порядку ст. 365 КПК України змінити
рішення щодо стягнення судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові
витрати по 130 грн. 52 коп. з кожного на користь держави.

Судді:

Навозенко
Л. С. Гром Л. М. Борисенко І. П.