А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.01.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11- кп/777/501/14 за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Свалявського району ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Свалявського районного суду від 31 жовтня 2014 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Березники Свалявського району, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:
1. Вироком Свалявського районного суду від 30 квітня 2010 року за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України на п`ять років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком - два роки;
2. Вироком Свалявського районного суду від 15 серпня 2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України на п`ять років позбавлення волі, за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України на п`ять років і один місяць позбавлення волі;
3. Вироком Свалявського районного суду від 29 березня 2013 року за ч. 2 ст. 263 КК України на один рік позбавлення волі та за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України на п`ять років і три місяці позбавлення волі;
4. Вироком Свалявського районного суду від 24 грудня 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 70, 71 КК України на п`ять років і три місяці позбавлення волі;
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України із призначенням покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за попереднім вироком остаточно призначити п`ять років і чотири місяці позбавлення волі.
Строк відбуття покарання постановлено обчислювати з 15 листопада 2012 року.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 978 гривень.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що на початку червня 2011 року, об 11 - й годині, знаходячись у лісовому масиві урочища Масний в с. Березники Свалявського району Закарпатської області, знайшов боєприпаси часів другої світової війни, а саме: два 40 мм снаряди до Швейцарської зенітної гармати Бофорс та оборонну осколкову гранату Ф - 1, переніс їх до закинутої будівлі колишнього КСП, яка знаходиться в с. Березниках Свалявського району, де сховав та зберігав до 8 травня 2014 року.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини та кваліфікацію вчиненого, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування кримінального закону при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, один з яких вчинений до ухвалення цього вироку і постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України чотири роки позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно - п`ять років і чотири місяці позбавлення волі.
В доповненні до апеляції прокурор прокуратури Свалявського району ОСОБА_7 вказує, що зазначене ним в апеляційній скарзі остаточне покарання він просить призначити не на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
В апеляції ОСОБА_6 просить призначити йому менш суворе покарання та, враховуючи відбуте покарання, звільнити від подальшого його відбування умовно. Посилається на складні сімейні обставини - померла матір, батько залишився сам і потребує допомоги.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та апеляційних скарг; доводи прокурора про часткове задоволення його апеляції та апеляції обвинуваченого, скасування вироку і призначення нового розгляду з підстав порушення права на захист; пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити його апеляційні вимоги, в тому числі у зв`язку з тим, що відмова від послуг захисника відбулась у відсутності останнього; виступи учасників судового провадження в судових дебатах; останнє слово ОСОБА_6 ; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню.
Вирок суду вважається незаконним та у будь якому разі підлягає скасуванню, якщо судом було порушено право обвинуваченого на захист та передбачені ст. 124 Конституції України права щодо законності та рівності доступу громадян до правосуддя.

Згідно з вимогами ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений мають право на захист, яке полягає у наданні можливості дати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Судом ці вимоги дотримано не було, хоча при наявності допущених досудовим слідством істотних порушень кримінального процесуального закону, суд зобов`язаний був надати ОСОБА_6 реальну можливість здійснити захист своїх інтересів у даному кримінальному провадженні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відомості про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України були внесені до ЄРДР 9 травня 2014 року, підставою внесення зазначено - матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, які у справі відсутні. Відомості до Реєстру внесені в порушення вимог п.п. 1. 3, 10 п. 2.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, а накладення електронного цифрового підпису реєстратором вчинено практично через місяць 30 травня 2014 року. Протокол огляду місця події складено до внесення відомостей до ЄРДР і як зазначено слідчим ОСОБА_8 на підставі повідомлення з чергової частини Свалявського РВ УМВС, яке також відсутнє в матеріалах провадження. У витягу з ЄРДР та в обвинувальному акті зазначено, що боєприпаси були знайдені в будівлі колишнього КСП в с. Березниках Свалявського району, в той час як у висновку експерта вказано, що боєприпаси виявлено в с. Керецьки Свалявського району, цей же населений пункт зазначено як місто складання протоколу огляду місця події. В протоколі огляду зазначено, що в цій дії брав участь спеціаліст ОСОБА_9 , однак протокол ним не підписано. Експертиза у справі проведена до реєстрації відомостей про злочин, а у висновку експерта в розділі обставини справи вказано, що оперативну інформацію про зберігання громадянином ОСОБА_10 ( а не ОСОБА_6 ) боєприпасів було отримано в результаті розшукових заходів шляхом особистого пошуку. Відомості про ці дії в матеріалах провадження відсутні. В реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено документи, які фактично в провадженні відсутні протоколи допитів ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дані про вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, повідомлення ОСОБА_6 про підозру. Розписка про отримання копії обвинувального акта обвинуваченим не підписана. (а. с. 6, 32 33, 34 35, 36 37, 46 47 ).

Крім того, звертає на себе увагу той факт, що станом на 30 травня 2014 року ОСОБА_6 утримувався в Полицькій виправній колонії № 76 Рівненської області, однак 1 червня 2014 року з ним було нібито проведено слідчий експеримент в м. Сваляві Закарпатської області, при цьому жодних даних про етапування цієї особи в матеріалах провадження немає. До того ж підпис ОСОБА_6 у протоколі зазначеної слідчої дії відсутній і вказано лише його прізвище. Фототаблиці до протоколу не відображають зазначених в протоколі даних і не підтверджують висновків, встановлених зазначеним слідчим експериментом. Вказаний в ЄРДР та обвинувальному акті проміжок часу, на протязі якого ОСОБА_6 зберігав боєприпаси, включає у себе період перебування його під вартою з 15 листопада 2012 року, що ставить під сумнів пред`явлене в цій частині обвинувачення ( а. с. 1- 2, 63 64, 74 75, 76 77, 79, 83 ).

Разом із тим, суд на ці порушення кримінального процесуального закону увагу не звернув, матеріали кримінального провадження не вивчив, про що хоча б свідчить факт застосування до ОСОБА_6 приводу при наявності даних про те, що він з 15 листопада 2012 року утримується під вартою та відбуває покарання в Полицькій виправній колонії № 76 Рівненської області. ( а. с. 4, 10. 12, 13 17, 18 ).

Отже, наявність у кримінальному провадженні таких обставин в сукупності з тим, що ОСОБА_6 має неповну середню освіту, свідчать про необхідність участі у справі захисника і суд повинен був згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 49 КПК України залучити його до участі у справі та у разі відмови обвинуваченого від послуг адвоката прийняти цю відмову в присутності останнього, надавши таким чином ОСОБА_6 реальну можливість здійснити захист своїх прав та законних інтересів після конфіденційного спілкування із захисником. Крім того, суд як того вимагає ст. 48 КПК України, зобов`язаний був надати особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв`язку із захисником та забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, про що ОСОБА_6 зазначив під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, апеляційні вимоги прокурора в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судом порушено права обвинуваченого та не виконано вимоги ст. ст. 94, 370 КПК України про всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження і постановлення законного, обґрунтованого судового рішення, що у відповідності до вимог ст. ст. 412, 415 КПК України тягне за собою скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. При новому розгляді кримінального провадження суду необхідно усунути зазначені в ухвалі недоліки, провести судовий розгляд з дотриманням вимог глави 28 КПК України, ретельно перевірити доводи, зазначені в апеляційних скаргах і прийняти законне та обґрунтоване судове рішення та у разі постановлення обвинувального вироку при призначенні покарання врахувати вимоги ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, один з яких вчинено до постановлення попереднього вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області

П О С Т А Н О В И В :
Апеляції прокурора прокуратури Свалявського району ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Свалявського районного суду від 31 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: