Деражнянський районний суд Хмельницької області
Справа 1-54
ВИРОК

ІМЯМ УКРАЇНИ

21 червня 2011 року Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Коваля Ф.І.,

при секретарі Демчишиній Н.Г.,

з участю прокурора Вятровського Ю.А.,

і захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Деражня справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки і жительки с. Снітівка Летичівського району Хмельницької області, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженої, ніде не працюючої, судимої 25 червня 2010 року Летичівським районним судом Хмельницької області за ст.ст. 191 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.3, 70 КК України до штрафу в розмірі 530 грн., штраф сплачений повністю,

за ст.ст. 191 ч. 3, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, обіймаючи посаду приймальниці молока у ВАТ «Летичівський маслозавод», а відтак в ПП «Летичівський маслозавод», та будучи матеріально відповідальною особою, вчинила привласнення чужого майна, яке перебувало в її віданні, а також підроблення та використання завідомо підроблених документів.

Так, виконуючи свої функціональні обовязки по прийманню молока від населення та отримуючи у вказаному підприємстві грошові кошти для розрахунку зі здавальниками молока, підсудна в період часу з 1 вересня 2008 року по 28 лютого 2009 року привласнила ввірені їй кошти в розмірі 2821 грн. 66 коп., які підлягали виплаті потерпілому ОСОБА_3, котрий здавав молоко цьому підприємству, проживаючи в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Крім того, у наведений період часу ОСОБА_2, з метою приховування фактів привласнення нею чужих коштів, вносила у відомості на видачу грошей за здане молоко та дотацію по населеному пункту с. Снітівка недостовірну інформацію про передачу грошей ОСОБА_3 в повному обсязі при наявності перед ним заборгованості. Таку ж недостовірну інформацію вона подавала про суму коштів, котрі підлягали виплаті потерпілому, а також вчиняла підроблення його підписів у відомостях, передаючи їх відтак в бухгалтерію підприємства.

Підсудна ОСОБА_2 винною себе не визнала і показала, що обіймаючи посаду приймальниці молока Летичівського маслозаводу, вона виконувала такі обовязки і в деяких селах Деражнянського району, зокрема, в с. Слобідка. Одним із здавальників молока у цьому селі був ОСОБА_3 Розрахунки з останнім вона проводила своєчасно та в повному обсязі, відповідно до кількості зданого ним молока. Дані про кількість зданого молока нею вносились спочатку в окрему книгу, а відтак вона складала загальні відомості, котрі передавала на завод. Крім того, підсудна показала, що підписів у відомостях за ОСОБА_3 вона не підробляла, а лише вносила до відомостей кількість молока, зданого Плохотнюком і ОСОБА_3, на одного ОСОБА_3, про що останній не знав.

Незалежно від невизнання вини підсудною, її винуватість підтверджується сукупністю зібраних і перевірених в ході судового слідства доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_3 показав, що з 2006 року він здавав молоко на Летичівський маслозавод через приймальницю ОСОБА_2, утримуючи у своєму господарстві дві корови. Спочатку підсудна вчасно і в повному обсязі розраховувалася з ним, проте в 2008-2009 роках допустила заборгованість йому у розмірі 2821 грн. 66 коп. На його неодноразові звернення з цього приводу підсудна обіцяла повернути гроші за здане молоко пізніше, а зі збігом часу вона стала уникати контактів з ним, тому він змушений був звернутися з відповідною заявою до правоохоронного органу.

Свідок ОСОБА_4 показала, що проживає однією сімєю з потерпілим, утримуючи в господарстві дві корови. Молоко підсудній здавали як потерпілий, так і вона. Облік зданого молока вони вели в спеціальному зошиті. Протягом 2008-2009 років підсудна заборгувала їм за здане молоко понад 2000 грн.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 показали, що вони є жителями с. Слобідка. Підсудна у них приймала молоко, видаючи розрахунок. Від потерпілого ОСОБА_6, котрий здавав не менше тридцяти літрів молока щоденно, їм стало відомо, що підсудна допустила йому заборгованість коштів за здане молоко. Крім того, свідок ОСОБА_7 показала, що підсудна допустила їй заборгованість за здане молоко у розмірі 247 грн., котру не погасила дотепер.

Свідок ОСОБА_8 показав, що в червні 2010 року на прохання потерпілого він перевозив його власним автомобілем в село за місцем проживання підсудної. При цьому потерпілий повідомив його, що підсудна заборгувала йому гроші за здане молоко, назвавши конкретну суму. По прибуттю на місце свідок чув розмову між потерпілим і підсудною, в якій остання визнавала факт заборгованості йому.

Свідок ОСОБА_9 показала, що вона обіймає посаду бухгалтера у ПП «Летичівський маслозавод», де підсудна протягом декількох минулих років працювала приймальницею молока. Згідно відомостей, які подавала підсудна, їй видавалися підзвітні грошові кошти. Підтвердженням фактичних розрахунків зі здавальниками молока були їхні підписи у відомостях. Відповідно до таких відомостей здавальником молока по 2009 рік включно був ОСОБА_3 При порівнянні записів у відомостях із записами в зошиті потерпілого встановлено розбіжність. Так, зокрема, у відомостях за 2009 рік не вказана кількість зданого потерпілим молока у розмірі 637 кг.

Свідок ОСОБА_10 під час досудового слідства показав, що ОСОБА_2 працювала в ПП «Летичівський маслозавод» приймальницею молока, здійснюючи заготівлю його у Летичівському та Деражнянському районах. На підставі відомостей їй видавались гроші для розрахунків зі здавальниками молока. Після надходження скарги про невиплату підсудною грошей за здане молоко вона була звільнена з посади (а.с.40).

Крім того, винність підсудної підтверджується:

-копією трудової книжки ОСОБА_2, із якої вбачається факт перебування останньої в трудових відносинах з ВАТ «Летичівський маслозавод», а відтак з ПП «Летичівський маслозавод» (а.с.142);

-договором про повну матеріальну відповідальність підсудної (а.с.120);

-видатковими касовими ордерами за вересень - листопад 2008 року та січень березень 2009 року (а.с.109-116, 121-128);

-речовими доказами по справі, якими є відомості на видачу грошей за здане молоко та дотацію за вересень листопад 2008 року та січень, лютий 2009 року (а.с.85-98, 101, 102);

-висновком почеркознавчої експертизи від 15 вересня 2010 року, згідно з яким підписи у відомостях на видачу грошей за здане молоко та дотацію за вересень - листопад 2008 року і січень, лютий 2009 року, поданих приймальницею молока ОСОБА_2, виконані не ОСОБА_3, а іншою особою (а.с.76-81).

Показання підсудної в заперечення нею своєї вини суд до уваги не приймає і розцінює їх як спосіб її захисту від предявленого обвинувачення, оскільки такі показання спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_3, а також наведеними вище матеріалами кримінальної справи.

Аналізуючи наведені докази, суд доходить висновку про доведеність винуватості підсудної у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

Судом кваліфікуються дії підсудної за ст. 191 ч. 3 КК України, як привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно, за ст. 358 ч.2 КК України, як підроблення документа, який видається підприємством, з метою його використання підроблювачем, вчинене повторно, та за ст. 358 ч. 3 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Призначаючи вид та міру покарання підсудній, суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, особу винної та обставини, що помякшують та обтяжують її покарання.

Судом приймається до уваги, що підсудна раніше судима. Вчинені нею злочини класифікуються як злочини середньої та невеликої тяжкості.

Обставин, які б помякшували її покарання, судом не встановлено.

Вчинення злочину щодо особи похилого віку суд визнає обставиною, яка обтяжує її покарання.

За місцем проживання підсудна характеризується позитивно, а за місцем колишньої роботи - негативно.

З урахуванням тяжкості злочинів, особи винної та інших обставин справи, суд доходить висновку про можливість виправлення підсудної без відбування покарання у виді позбавлення волі реально, із застосуванням ст. 75 КК України.

Беручи до уваги ту обставину, що підсудна вчинила інкриміновані їй злочини до засудження її Летичівським районним судом Хмельницької області 25 червня 2010 року, суд вважає вірним призначити їй покарання на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, врахувавши факт сплати нею штрафу у розмірі пятисот тридцяти гривень за вказаним вироком суду.

Оскільки винність підсудної є доведеною і своїми діями вона заподіяла шкоду потерпілому ОСОБА_3, суд вважає обґрунтованими і підлягаючими задоволенню позовні вимоги останнього щодо стягнення на його користь з підсудної матеріальної шкоди в розмірі 2821 грн. 66 коп. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то такі вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000 грн.

Підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Хмельницькій області судові витрати по справі за проведення почеркознавчої експертизи у розмірі 367 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 321- 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_2 визнати винною і призначити їй покарання:

за ст. 191 ч. 3 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, з

позбавленням права обіймати посади, повязані з обліком, збереженням,

управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на два

роки;

за ст. 358 ч. 2 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

за ст. 358 ч. 3 КК України у виді одного року і шести місяців

обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на два роки.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України та враховуючи, що, будучи засудженою згідно з вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2010 року за ст.ст. 191 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.3, 70 КК України до штрафу в розмірі пятисот тридцяти гривень, підсудна штраф сплатила повністю відповідно до квитанції №53/102 від 29 березня 2011 року, призначити їй остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на два роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити її від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк на два роки та зобовязавши її повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_3 2821 грн. 66 коп. матеріальної і 3000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Хмельницькій області судові витрати по справі за проведення почеркознавчої експертизи у розмірі 367 грн. 20 коп.

Речові докази: відомості на видачу грошей за здане молоко і дотацію за вересень-листопад 2008 року та січень, лютий 2009 року, залишити в кримінальній справі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити

ОСОБА_2 попередню - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області через районний суд на протязі пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя Коваль Ф.І.