Ухвала

іменем україни

29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,

суддів ОСОБА_10, ОСОБА_11

при секретарі ОСОБА_12,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000134, за обвинуваченням

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Помічна

Добровеличківського району

Кіровоградської області, зареєстрованого

у АДРЕСА_1; проживаючого

за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 194, п. п. 4, 9 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_13,

захисника ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_1,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 1 квітня 2014 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а :

У касаційній скарзі захисник засудженого ставить питання про скасування постановлених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції через їх незаконність та обґрунтування недопустимими доказами. Наголошує, що всупереч вимогам закону, суд у вироку послався на показання свідків на досудовому слідстві, а суд апеляційної інстанції не звернув увагу на ці порушення. Також, вважає невиправдано суворим призначене ОСОБА_1 покарання.

Заслухавши доповідь судді; пояснення засудженого на підтримку касаційної скарги; захисника, який підтримав доводи скарги та додав, що також вважає порушеним право ОСОБА_1 на захист під час проведення досудового розслідування; думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2013 року ОСОБА_1 засуджено за:

- ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- п. п. 4, 9 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 194 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 остаточно визначено покарання 14 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2012 року і остаточно визначено ОСОБА_1 покарання 15 років позбавлення волі.

Вирішені питання про судові витрати та речові докази у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 1 квітня 2014 року вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 вчинив низку злочинів: незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту; таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно; вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, з метою приховати інший злочин; умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу. Вказані злочини вчинені за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 влітку 2012 року, у денний час, у балці, розташованій в селі Олексіївка Добровеличківського району Кіровоградської області, зібрав рослини дикоростучої коноплі, після чого, частину зібраної висушеної коноплі перетер руками, а другу частину залишив у сирому вигляді, приніс за місцем свого тимчасового проживання по АДРЕСА_3, тобто незаконно придбав, виготовив та зберігав наркотичний засіб без мети збуту.

Частину рослин коноплі ОСОБА_1 поклав до скляних банок, які поставив до підвалу, іншу частину рослин коноплі ОСОБА_1 поклав до сумки, що знаходилась у будинку за місцем його тимчасового проживання, та залишив незаконно зберігати з метою подальшого вживання шляхом паління.

27.04.2013 року о 13 год. 50 хв., працівниками міліції під час проведення обшуку за місцем тимчасового проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс (марихуану) вагою в перерахунку на висушену речовину 1,36 грама. Крім того, в підвальному приміщенні вказаного домоволодіння було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану) вагою в перерахунку на висушену речовину 60,04 грама, та 30,86 грама.

Крім того, 10.02.2013 року, приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_1 прийшов в гості до ОСОБА_4, який мешкав по сусідству у буд. АДРЕСА_4. ОСОБА_1 попросив у ОСОБА_4 мобільний телефон для здійснення дзвінка. Не підозрюючи злочинних намірів, потерпілий ОСОБА_4 передав ОСОБА_1 належний йому мобільний телефон «Нокіа Х-9». Після здійснення дзвінка ОСОБА_1, скориставшись неувагою ОСОБА_4, вказаний мобільний телефон навмисно, з корисливих спонукань, з метою власної наживи, повторно, таємно викрав, поклавши до кишені брюк та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 600 гривень.

Після крадіжки мобільного телефону, вранці 11.02.2013 року, ОСОБА_1, проходячи по вул. Набережна села Олексіївка зустрів ОСОБА_4, який обурився його поведінкою і заявив, що у разі неповернення викраденого мобільного телефону, повідомить про вчинений злочин міліцію. ОСОБА_1 з метою залагодження конфлікту пообіцяв ОСОБА_4 повернути викрадений мобільний телефон.

12.02.2013 року приблизно в 00 годин 5 хвилин, ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, з метою залагодження конфліктної ситуації з ОСОБА_4, прийшов до останнього, через незачинені двері зайшов до приміщення будинку, де в кімнаті на ліжку виявив ОСОБА_4, який дивився телевізор. ОСОБА_1, став умовляти ОСОБА_4 не повідомляти правоохоронні органи про вчинену крадіжку, але ОСОБА_4 відповів відмовою. Після цього, ОСОБА_1, будучи раніше засудженим за вчинення крадіжки та, усвідомлюючи, що за вчинений злочин понесе покарання, пов'язане з позбавленням волі, вирішив позбавити життя ОСОБА_4, з метою приховування вчиненого злочину.

Виконуючи свій злочинний намір, ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_4, наніс два удари по обличчю останньому, від яких потерпілий упав на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії, він кулаками рук наніс близько п'яти ударів по голові ОСОБА_4, від яких потерпілий втратив свідомість. ОСОБА_1 підняв його з підлоги та поклав на ліжко. З метою позбавлення життя ОСОБА_4, ОСОБА_1, діючи з особливою жорстокістю та проявляючи агресію, посилену станом алкогольного сп'яніння, вирішив вчинити вбивство ОСОБА_4 з використанням вогню, усвідомлюючи що своїми діями завдасть потерпілому особливих фізичних страждань та нестерпного болю.

Знаходячись у приміщенні будинку потерпілого, ОСОБА_1 біля плити виявив пластикову пляшку з дизельним пальним, яким облив постіль на ліжку, де лежав потерпілий, а також постіль на іншому ліжку, яке знаходилось в цій же кімнаті та підпалив. Таким же способом ОСОБА_1 підпалив килим, який знаходився в сусідній кімнаті і ганчірки, що знаходились у веранді будинку. Внаслідок цих дій виникла пожежа, ОСОБА_4 отримав опіки не сумісні із життям, від яких помер на місці події, та умисно знищений будинок, який належав потерпілому, чим заподіяно майнову шкоду на загальну суму 16206 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Тому, при розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Зокрема, висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які його засуджено за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши і проаналізувавши показання засудженого, який вину не визнав, зазначив лише, що забрав у потерпілого телефон та наніс йому удари руками і ногами в обличчя та тулуб, щоб останній не повідомляв до міліції про крадіжку телефону, смерті потерпілому не бажав, а будинок підпалив з метою залякування ОСОБА_4, не думав, що згорить весь будинок; свідка ОСОБА_5, яка повідомила, що її розбудив чоловік та сказав, що горить будинок сусіда, вона прибігла до палаючого будинку, який гасили працівники МЧС, на снігу побачила сліди, які спочатку вели до будинку ОСОБА_4, а потім до будинку її доньки, де мешкав ОСОБА_1 Останній постійно був у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння. Зі слів ОСОБА_4 їй відомо, що ОСОБА_1 вкрав у нього 700 грн., однак потерпілий до міліції не заявляв, дав час на добровільне повернення коштів; свідка ОСОБА_6, яка зазначила, що ОСОБА_1 після вживання спиртних напоїв пішов до ОСОБА_4 щоб умовити останнього не подавати заяву до міліції з приводу крадіжки телефону, коли повернувся, про результат розмови не повідомляв; свідка ОСОБА_7, сусідки потерпілого, яка повідомила, що останній перебував з усіма у дружніх відносинах, під час пожежі вона прийшла на місце злочину та бачила сліди, на її думку чоловічі, які вели до двору потерпілого та назад до сусіднього будинку, інших слідів на снігу видно не було; свідка ОСОБА_8 - понятого під час проведення обшуку, який зазначив, що при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 було виявлено та вилучено наркотичні засоби і мобільний телефон «Нокіа».

Суд надав оцінку й іншим доказам у справі: протоколу обшуку, висновкам судово-хімічної експертизи, протоколу огляду та долучення до справи речового доказу - телефону «Нокіа», протоколу огляду місця події -помешканню за адресою АДРЕСА_4, де виявлено обгорілий труп ОСОБА_4, висновку експертизи, згідно з яким його смерть ймовірніше всього настала від опікового шоку, який виник в результаті прижиттєвої дії високої температури.

Також судом було досліджено протокол слідчого експерименту та протокол проведення негласної слідчої дії та відтворено звуко-відеозаписи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 давав показання про вчинення ним усіх інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме, що він назбирав, зберігав, виготовляв для особистого вживання та вживав наркотичну речовину, таємно викрав у ОСОБА_4 мобільний телефон, а останній погрожував, що повідомить про крадіжку до міліції, за що він наніс йому удари руками і ногами по обличчю та тулубу, щоб ОСОБА_4 не повідомив про крадіжку телефону до міліції, а потім хотів налякати ОСОБА_4 та в декількох місцях приміщення будинку розпалив вогонь і зник з місця події. Пояснив, що смерті ОСОБА_4 не бажав.

Актом про пожежу від 12.02.2013 року установлено, що причина пожежі занесена сторонньою особою. Крім того свідки свідчили лише про один чоловічий слід на снігу, який вів до будинку потерпілого та від будинку останнього до помешкання співмешканки обвинуваченого ОСОБА_6, інших слідів на місці скоєння злочину ніхто не бачив, тобто лише обвинувачений ОСОБА_1 в день вчинення вбивства та підпалу був у будинку ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що саме обвинувачений ОСОБА_1 наносив удари та заподіяв тілесні ушкодження потерпілому, що саме від його дій останній втратив свідомість і не міг врятуватися від вчиненого обвинуваченим підпалу. Смерть ОСОБА_4 настала внаслідок опікового шоку, який виник у результаті прижиттєвої дії високої температури.

Обґрунтованими є висновки про направленість умислу на заподіяння смерті потерпілому. Про це свідчать як цілеспрямованість та послідовність дій ОСОБА_1, усвідомлення суспільно небезпечного характеру своїх дій при вчиненні підпалу, так і наявність мотиву: приховання іншого злочину та його побоювання, що в разі виявлення скоєння ним крадіжки він буде ув'язнений.

Сукупність зібраних у справі та належним чином досліджених доказів, які доповнюють один одного, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих правопорушень.

Доводи сторони захисту про те, що висновки суду ґрунтуються на недопустимих доказах, є безпідставними, оскільки суд констатував факт відповідності показань в суді свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тим показанням, що вони давали на досудовому розслідуванні, що не впливає на доведеність винуватості засудженого і не є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Правильно, відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, обставин справи та даних про особу винного, судом призначено і покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових правопорушень.

Всі доводи захисника засудженого щодо незаконності засудження ОСОБА_1, в тому числі щодо обґрунтування вироку недопустимими доказами, які аналогічні доводам апеляцій його та засудженого, належно перевірені апеляційним судом, на них надано вмотивовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, порушення права на захист під час досудового розслідування, чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 1 квітня 2014 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_3 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11