Справа № 1-1324-101/11
провадження №1/53/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2011 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі : головуючого-судді Грицьківа В.Т.

при секретарі Ринді О.О.

з участю прокурора Пилипів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Трускавці справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого 20.02.2004 року Дрогобицьким міським судом за ст.ст. 185 ч. 3, 342 ч. 2, 345 ч. 2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 29.09.2008 року Трускавецьким міським судом за ст.ст. 309 ч. 1, 317 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн., судимість у установленому порядку не знята і не погашена, у вчиненні злочину передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 28.04.2011 року близько 15.00 год. знаходячись на вул. С.Крушельницької, в м. Трускавці, навпроти будинку № 21, підбіг з-заді до ОСОБА_2, яка йшла вулицею та викрав в неї жіночу сумку із дермантину вартістю 63 грн., в якій знаходилися два ключі від замка вхідних дверей загальною вартістю 24 грн., книжка «Біблія-молитовник» вартістю 15 грн.та медична книжка на прізвище ОСОБА_2.

В ході судового розгляду підсудний ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в скоєному злочині, щиро розкаявся у вчиненому, просить не застосовувати до нього суворе покарання, а по суті предявленого йому обвинувачення пояснив, що 28 квітня 2011 року, близько 15 год., він йшов із продовольчого ринку , що в м. Трускавці до себе додому. Дійшовши до залізничного вокзалу перейшов колію та вийшов на вул. Крушельницької, де побачив, як по цій же вулиці віддаляючись від нього по ходу його руху теж вздовж колії йшла його знайома, а саме його колишня однокласниця ОСОБА_2, яка на своєму плечі з правого боку несла свою жіночу сумку чорного кольору. Наздогавши ОСОБА_2, коли він майже зрівнявся із нею, він одною рукою, різко схватив за дві ручки сумки, яку ОСОБА_2 несла на правому плечі і зірвав її у неї. В цей час ОСОБА_2 почала голосно кричати, щоб він віддав сумку, однак він в цей час утримуючи дану сумку в руках почав швидко бігти від ОСОБА_2 Прибігши у в лісовий масив, зупинився, щоб оглянути пограбовану ним сумку. Сумка була чорного кольору виготовлена із дерматину, мала по боках кишеньки, на яких були камінці білого та жовтого кольорів. Оглянувши вмістиме сумки він побачив, що в ній знаходиться два ключі, які між собою були скріплені металевим кільцем, також в даній сумці він виявив медичну книжку на прізвище ОСОБА_2, де було її фото та Біблія -молитовник, обкладинка якої була твердою темно-червоного кольору. Із даної сумки він нічого собі не взяв, а всі вище перелічені речі поклав назад в сумку і залишив під деревом.

Крім визнання підсудним своєї вини, його вина у вчиненому злочині доведена і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувались, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду і фактичні обставини справи ніким не оспорювалися, тому суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ст. 186 ч. 2 КК України, з чим погоджуються як він так і інші учасники процесу, оскільки ОСОБА_1 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.

При обранні міри покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Обставиною, що помякшує вину підсудного ОСОБА_1 в порядку ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує вину підсудного ОСОБА_1 в порядку ст. 67 КК України є рецедив злочинів.

При обранні виду і розміру покарання підсудному ОСОБА_1, суд приймає до уваги те, що підсудний вину визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у потерпілої відсутні будь-які претензії матеріального чи морального характеру, а тому є всі підстави для можливості виправлення підсудного ОСОБА_1 без реального відбування покарання у виді позбавлення волі відповідно до ст. 75 КК України, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, ст. 186 ч. 2 КК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання за ст.186 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі строком чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з іспитовим строком три роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_1 такі обовязки:

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

· періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обрану відносно ОСОБА_1 залишити без змін підписку про невиїзд.

Речові докази жіноча сумка чорного кольору із дермантину, два ключі, які скріплені між собою металевим кільцем з надписом «BEY», особову медичну книжку за № 026256 на прізвище ОСОБА_2, книжку біблію-молитовник «Ти, Господи надія моя», які зберігаються в камері схову речових доказів Трускавецького МВ ГУМВСУ у Львівській області повернути потерпілій ОСОБА_2

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4