Справа № 304/1898/14-к
Провадження № 1-кп/304/122/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Білки Іршавського району та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2014 року о 09 год.30 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Дейво-Ланос», д.н. НОМЕР_1 на автодорозі «Перечин-Свалява-Липча» та знаходячись навпроти будинку №32, по вул.Турянській, в с.Т.Пасіка Перечинського району Закарпатської області, в порушення п.16.11 Правил дорожнього руху України, вчасно не відреагувала на зміну дорожньої обстановки, виїхала з другорядної дороги, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Славута», д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по головній частині дороги, у результаті чого пасажир автомобіля «Славута» гр. ОСОБА_6 отримала тілесні пошкодження, у вигляді ЗХСТ, передній підвивих п`ятого шийного хребця, ASIA E, дисторзія зв`язок, забій м`яких тканин лівого плечового суглобу, ушита забійна рана лобної ділянки, які згідно висновку експерта №937 від 16 жовтня 2014 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Стаття (частина статі) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена ОСОБА_3 , є ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні вину свою в інкримінованому їй злочині визнала повністю, щиро розкаялася та просила звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, тобто у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні також просила звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, оскільки остання з нею примирилася.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорювалися, а учасники судового провадження правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності їх позиції не має, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню в порядку ч.3 ст.349 КПК України обмежився визнавальними показаннями обвинуваченої, а дослідження решти доказів вважав недоцільним.

Суд, заслухавши учасників процесу, перевіривши надані суду докази, прийшов до наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, примирилася з потерпілою ОСОБА_6 та відшкодувала їй заподіяну шкоду, про що свідчить той факт, що потерпіла до обвинуваченої будь-яких претензій ані матеріального, ані морального характеру не має.

Згідно ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності №12 від 23 грудня 2005 року, за наявності передбачених у ст.46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Згідно ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обвинувачену ОСОБА_3 на підставі ст.46 КК України слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винної з потерпілою, а справу щодо неї провадженням закрити.

Питання про процесуальні витрати вирішити в порядку ст.ст.122,126 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у справі слід залишити без розгляду.

Тому, керуючись ст.ст.350,369,370,371,372 КПК України, ст.46 КК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Обвинувачену ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 цього Кодексу звільнити у зв`язку з примиренням винної з потерпілою, а кримінальне провадженням №0000504 про її обвинувачення закрити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди залишити без розгляду.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1