Справа №11-64 2007 р. Головуючий у 1-й інстанці Моісеєнко О.М.
Категорія ст. 286 ч. 1 КК України1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
лютого 06 дня. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Лугового М.Г. судців Матуса В.В., Олійника В.Б. з участю прокурора Мусієнко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу
за апеляцією потерпілого ОСОБА_2 на вирок
Сумського районного суду Сумської області від 28 листопада 2006
року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с Кондратівка, Сумського району, в силу ст.. 89 КК України раніше не судимий,

засуджений за ст. 286 ч. 1 КК України до виправних робіт строком на два
роки, з відрахуванням в дохід держави 10 % заробітку, без
позбавлення права керування транспортними засобами.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5000 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Позов ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь фінансового управління
710 грн. 65 коп. витрат на лікування потерпілих.

Стягнуто з ОСОБА_1 282 грн. 45 коп. судових витрат за
провадження експертиз на користь держави.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за
вчинення злочину за наступних обставин.

19 квітня 2005 року близько 24 годин, ОСОБА_1, не маючи права
керування транспортним засобом, керуючи
мотоциклом 1-Ю 5К державний номер НОМЕР_1, разом із пасажиром ОСОБА_4,
рухаючись по вулиці Садовій в напрямку „Звірогосподарства" по с Стецьківка, Сумського району, Сумської області,
порушуючи вимоги п.п. 2.3 „б", 10.1, 12.1, 12.3, 1.3, 1.5 Правил дорожнього руху, не вибравши
безпечної швидкості руху, відволікся від керування транспортним засобом, не вжив заходів для зменшення швидкості
руху, змінив напрямок руху, виїхав
на узбіччя, де в районі зупинки транспортних засобів „Суми-Стецьківка" скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_5 і ОСОБА_3 В
наслідок дорожньо-транспортної пригоди
ОСОБА_5 і ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості.

2

В поданій апеляції потерпілий ОСОБА_3 вказує, що суд безпідставно залишив
його позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, і
зменшив суму моральної шкоди, порушивши його права. Крім того,
призначене ОСОБА_1 покарання не відповідає ступеню тяжкості та особі засудженого і є явно несправедливим внаслідок м'якості.
Просить вирок суду скасувати, направивши справу для
провадження додаткового розслідування.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а
апеляції без задоволення, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів визнає, що
апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним
обставинам і грунтується на розглянутих у судовому засіданні
доказах, які зібрані у передбаченому законом порядку і належним чином
оцінені судом і в апеляції під сумнів не ставиться.

Дії ОСОБА_1 за ст. 286 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно.

Доводи апеляції потерпілого ОСОБА_3 про те, що суд призначив ОСОБА_1 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості та особі
засудженого і є явно несправедливим внаслідок м'якості, є
безпідставними.

Покарання ОСОБА_1 призначено у відповідності з
вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості
вчинених злочинів, даних про особу винного.

З урахуванням пом'якшуючих відповідальність обставин, суд призначив
покарання, яке відповідає вимогам закону, тобто є необхідним і достатнім для
виправлення ОСОБА_1, та попередження вчинення ним нових злочинів, тому воно є обґрунтованим і
справедливим.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 щодо стягнення із ОСОБА_1 5000 грн. вирішений відповідно до вимог
закону, та з урахуванням тяжкості завданих потерпілому моральних
страждань і не викликає сумнівів.

Не заслуговують на увагу і вимоги апеляції потерпілого ОСОБА_3, щодо порушення його прав в ході розгляду заявленого цивільного
позову про стягнення матеріальної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, протоколів судових засідань, ОСОБА_3 неодноразово змінював позовні вимоги, щодо розміру
завданої матеріальної шкоди, доповнивши їх в поданій апеляції на вирок
суду.

При цьому, сам ОСОБА_3, не позбавлений можливості уточнити свої позовні вимоги, щодо розміру матеріальної шкоди і пред'явити їх в
порядку цивільного судочинства.

Тому, не знаходячи підстав для задоволення апеляції потерпілого ОСОБА_3, на
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 362, 377
КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок
Сумського районного суду Сумської області від 28 листопада 2006 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію потерпілого
ОСОБА_3 -без задоволення.