Номер провадження: 11-кп/785/611/15
Номер справи місцевого суду: 495/6948/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2015 року м. Одеса
Колегія судів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2015 р., у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого:

1) 23.03.2006 р. за ст.309, ч.2 ст. 190, ст.70 КК України до покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі;

2) 15.10.2008 р. за ч.2 ст.185, ст.307, ч.2 ст.309, ч.2 ст.190, ч.1 ст. 162, ч.1 ст.70 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, 17.05.2013р. звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, 16.05.2013р. встановлено адміністративний нагляд строком 2 роки;

3) 12.08.2014 р. за ч.2 ст. 190 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитом, строк якого встановлений 2 роки.

засудженого за ст. 190 ч.2 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з поміщенням в кримінально-виконавчу установу закритого типу.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.08.2014 р. згідно якого ОСОБА_7 був засуджений до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, строк якого встановлено 2 (два) роки виконувати самостійно.

Вирішено цивільний позов та стягнено з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 150 грн.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 визнаний винним в скоєні наступного кримінального правопорушення.

Так, на початку липня 2014 р., ОСОБА_7 , перебуваючи біля зупинки Комсомолець по вул. Ізмаїльській в м. Білгород - Дністровський Одеської області, зловживаючи довірою, шляхом введення в оману ОСОБА_8 , заволодів грошима останнього, спричинивши йому матеріальний збиток в сумі 150 гривень.

Далі продовжуючи свої злочині наміри, 09.08.2014р., ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Перемоги, в м. Білгород-Дністровський Одеської області, зловживаючи довірою, шляхом введення в оману ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заволодів грошима останнього, спричинивши йому матеріальний збиток в сумі 1 300 гривень.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить винести ухвалу, якою змінити вирок, призначивши йому більш м`яке покарання, передбачене санкцією ст. 190 ч.2 КК України, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, а саме не було взято до уваги пом`якшуючі обставини справи.

Крім того, вказує що судом при винесені остаточного покарання не було звернуто увагу, на той факт, що зазначені кримінальні правопорушення ОСОБА_7 вчинив ще до постановлення вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.08.2014 р., однак під час призначення покарання суд в резолютивній частині вироку не зазначив визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів відповідно до правил ст. 70 ч.4 КК України.

Заслухавши виступ судді-доповідача, виступ прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , який заперечував в її задоволенні, перевіривши та дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Так, вина засудженого ОСОБА_7 в тому обсязі як це визнав суд, встановлена доказами, приведеними у вироку, яким дана належна оцінка.

Не оскаржується скоєне і в поданій апеляції.

Вирок у відношенні ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, оскільки судом прийнято мотивоване рішення по справі, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ст. 190 ч.2 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, правильна, а міра покарання йому призначена у відповідності до вимог Закону, з урахуванням ступені тяжкості скоєного злочину, його суспільну небезпеку, даних про особу підсудного.

Пом`якшуючими обставинами по справі згідно з ст. 66 КК України суд першої інстанції мотивовано визнав каяття підсудного, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.

При призначенні покарання підсудному, суд першої інстанції врахував, обставини вчинення злочину, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу підсудного, обставини які пом`якшують обтяжують покарання, а саме ті, які вказані скаржником в апеляційній скарзі та мотивовано призначив покарання в межах санкції статті.

Крім того, з доводами засудженого про не визначення судом першої інстанції остаточного покарання за сукупністю злочинів відповідно до правил ст. 70 ч.4 КК України, колегія судів не може погодитися, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України та роз`яснень, які містяться у п. п. 21, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання за правилами, передбаченими в частинах першій-третій ст. 70 КК України, визначається покарання в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КПК України.

У разі, коли особа, яку за попереднім вироком було звільнено від відбування покарання з випробуванням, до постановлення вироку в першій справі вчинила інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається і в такому випадку кожний вирок виконується самостійно.

З матеріалів кримінальної справи убачається, що ОСОБА_7 засуджений Білгород-Дністровським міскрайонним судом Одеської області від 12.08.2014 р. за ч.2 ст.190 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитом, строк якого встановлений 2 роки.

Злочини, за які ОСОБА_7 засуджений вироком від 05 лютого 2015 року, було вчинено ними до постановлення попереднього вироку, тому вироки мають виконуватись самостійно.

Суд у резолютивній частині вироку правильно вказав про необхідність самостійного виконання вказаних вироків, в той же час не зазначив, що ОСОБА_7 вважається засудженим на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, що могло потягти застосування закону, який не підлягав застосуванню.

З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є Законним та мотивованим, а тому він не підлягає скасуванню чи зміні.

Керуючись: ст. ст. 407, 412 и 415 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2015 р., у відношенні: ОСОБА_7 без змін.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

Копія вірна.

Суддя апеляційного суду ОСОБА_2