Справа № 127/2988/15-к
Провадження № 1-кп/127/515/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.04.2015 Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вінниці обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0006348 від 02.09.2014 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, одруженого, працюючого не офіційно, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 2011 року народження, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого:
· 16.10.2014 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 року» від покарання у виді штрафу звільнений, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в :
Приблизно в серпні 2013 року, ОСОБА_4 , через спільних знайомих познайомився із ОСОБА_5 . Після їх знайомства ОСОБА_4 дізнавшись про те, що ОСОБА_5 має намір придбати автомобіль, і що у нього є кошти на його придбання, вирішив заволодіти грошовими коштами останнього. Реалізовуючи свій злочинний намір, маючи на меті матеріально збагатитись, переслідуючи мету легкої наживи з корисливих спонукань ОСОБА_4 запропонував придбати ОСОБА_7 автомобіль марки «Ауді 6» за кошти в сумі 6000 доларів США. На пропозицію придбати даний автомобіль ОСОБА_5 погодився. Під час розмови ОСОБА_4 сказав ОСОБА_5 , що автомобіль знаходиться на арешт майданчику УДАІ УМВС України у Вінницькій області, що розташований за адресою: м. Вінниця вул. Ботанічна б. 7, і для того щоб його забрати необхідно домовитись із працівниками УДАІ УМВС України у Вінницькій області, давши їм неправомірну вигоду, а також сплати вартість за послуги надані арешт майданчиком. Хоча в дійсності ОСОБА_4 ніякого відношення до даного автомобіля не мав, та вчиняти будь-які дії щоб забрати автомобіль не збирався. Після цього ОСОБА_4 сказав, що на вирішення цих проблем необхідні кошти в сумі 3000 доларів США, що становило половину від вартості автомобіля. Маючи на меті увійти в довіру ОСОБА_5 , ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 подивитись на даний автомобіль, заздалегідь знаючи про те, що автомобіль аналогічної марки знаходиться на арешт майданчику. Підійшовши до паркану арешт майданчику ОСОБА_4 показав ОСОБА_5 вказаний автомобіль. Роздивившись автомобіль ОСОБА_5 , вирішив його придбати. Оскільки така вартість автомобіля ОСОБА_5 влаштовувала, 02.08.2013 він перебуваючи біля арешт майданчику, що знаходиться по вул. Ботанічній б. 7 м. Вінниці, передав ОСОБА_4 кошти в сумі 20000 гривень. Отримавши кошти ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_5 про те, що на протязі чотирьох місяців останній придбає згаданий автомобіль. Однак, в подальшому ОСОБА_4 покладені на себе зобов`язання не виконав, натомість отримані від ОСОБА_5 кошти витратив на власні потреби, чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 20000 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винність в інкримінованому йому діянні, передбаченому ч. 2 ст. 190 КК України, при вищевказаних фактичних обставинах справи, які встановлені в ході досудового та судового слідства визнав повністю, дав показання аналогічні викладеним в обвинувальному акті. Щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 суду пояснив, що з ОСОБА_5 познайомив його кум, ОСОБА_8 . Спілкуючись із потерпілим він запропонував останньому придбати автомобіль. Приблизно, через 2-3 зустрічі, він з ОСОБА_5 їздив на арешт майданчик УДАІ у Вінницькій області, де показував останньому автомобіль марки «Ауді 6». Після цього, ОСОБА_5 передав йому кошти в сумі 20 000 грн., за які він мав передати, потерпілому, автомобіль марки «Ауді А6», але в подальшому цього так і не зробив. Отримані кошти, від потерпілого ОСОБА_5 , він потратив на власні потреби.
Обвинувачений ОСОБА_4 , додатково суду пояснив, що завдану потерпілому ОСОБА_5 , кримінальним правопорушенням, шкоду буде відшкодовувати, по частинах, так як, на даний час не має коштів щоб в повному обсязі погасити всю суму боргу.
Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення суми боргу, обвинувачений ОСОБА_4 визнав частково.
Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що із обвинуваченим ОСОБА_4 його познайомив товариш ОСОБА_9 , який повідомив, що в нього є кум, який допоможе придбати автомобіль.
Зустрівшись із ОСОБА_4 , останній повідомив йому, що є можливість придбати автомобіль марки «Ауді А6». Пізніше, в серпні місяці 2013 року, він зняв із депозиту кошти, після чого разом із ОСОБА_4 поїхали до арешт майданчику ДАІ у Вінницькій області щоб подивитись на автомобіль. Приїхавши з ОСОБА_4 на місце (УДАІ у Вінницькій області) їх на територію арешт майданчику не впустили, через що він із обвинуваченим підійшли до огорожі арешт майданчика де ОСОБА_4 показав на автомобіль марки «Ауді А6» і повідомив, що в нього ( ОСОБА_4 ) є можливість забрати даний автомобіль за відповідну суму коштів, через що він передав ОСОБА_4 , за автомобіль марки «Ауді А6», кошти в сумі 20 000 грн.. Після чого, ОСОБА_4 повідомив, що коли буде автомобіль тоді останній перетелефонує йому, проте в подальшому ні коштів, ні автомобіля, ОСОБА_4 йому не повернув.
Розписка про заборгованість, ОСОБА_4 перед ОСОБА_5 , була написана обвинуваченим, в присутності ОСОБА_10 , через шість місяців, після передачі коштів, а саме, 22.12.2013.
Заявлений ним у судовому засіданні цивільний позов до ОСОБА_4 , потерпілий підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити.
Заслухавши пояснення обвинуваченого та потерпілого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, (шахрайство) тобто, заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинено повторно, доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, (шахрайство) тобто, заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинено повторно.
При призначені покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, особу винного, а саме:
- за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно (а.с. 44);
- згідно довідки УІАЗ УМВС України у Вінницькій області, ОСОБА_4 раніше судимий (а.с.45);
- на диспансерному обліку у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. акад. О.І. Ющенка, ОСОБА_4 , не перебуває, проте, з 10.02.1993 по 15.03.1993 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: «Енурез неврозоподібний, первинний. Тіки» (а.с. 46);
- на диспансерному наркологічному обліку у ВОНД СОЦІОТЕРАПІЯ, ОСОБА_4 , не перебуває (а.с. 47);
- згідно копії вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2014, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, від призначеного покарання, у виді штрафу, ОСОБА_4 звільнено, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 року» (а.с. 48-49).
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого під час судового провадження не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, те, що ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину як на досудовому, так і в судовому слідстві, те, що обвинувачений за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, а тому враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним й достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді штрафу.
Відповідно до ст.ст. 127,128 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 склав 24156 (двадцять чотири тисячі сто п`ятдесят шість) гривень 16 (шістнадцять) копійок, з них: у відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень, стягнення індексу інфляції за весь час заборгованості в розмірі 3482 (три тисячі чотириста вісімдесят дві) гривні 19 (дев`ятнадцять) копійок та фінансових санкцій в розмірі 3-х процентів річних від суми боргу, що склала 673 (шістсот сімдесят три) гривні 97(дев`яносто сім) копійок (а.с. 21-24).
Згідно зі ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 слід задовольнити частково.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368-374, 395 КПК України, ст.ст. 65-67 КК України, суд
у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , у відшкодування, заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області на протязі 30 діб з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: