РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------
Справа № 4-2019/08
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

29 вересня 2008 року

суддя Печерського районного суду м. Києва Мельник А.В,

при секретарі: Пшегарницькій
І.Є..,

за участю:

прокурора: Брезіцького В.М.

заявника ОСОБА_1,

адвоката
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого в особливо важливих
справах Генеральної прокуратури України Горбатюка С.В. від 25.06.2008 року про порушення
кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.2.ст.
382 КК України ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі
скаргою на постанову слідчого в особливо
важливих справах Генеральної прокуратури України Горбатюка С.В. від 25.06.2008 року про порушення
кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.2.ст.
382 КК України в якій просить скасувати постанову та відмовити в порушенні
кримінальної справи.

В обґрунтування вимог скарги
зазначає, що приводом для порушення справи стало безпосереднє виявлення в його
діях в ході розслідування іншої кримінальної справи ознак злочину передбаченого
ст. 382 КК України, в той же час постанова про порушення цієї справи була
скасована судом ( № 49-2267), що свідчить про незаконність джерел отримання
даних. Крім того, в постановах судів, невиконання яких стало підставою для
порушення кримінальної справи, заявника не зобов"язано вчинити будь-які
дії, тому він не є суб'єктом зазначеного злочину і не може нести
відповідальність, оскільки обов'язок щодо виконання цих судових рішень на нього
не покладений .

Під час розгляду скарги
скаржник та адвокат ОСОБА_2 підтримали
скаргу з викладених в ній підстав, просили скасувати постанову, посилаючись на
те, що виконання постанови повинно було здійснюватися відповідним відділом
державної виконавчої служби, що не було здійснено органом досудового слідства.
Крім того, заявником зазначено, що постанова Центрального районного суду м
Миколаєва про надання дозволу на проведення ревізії оскаржена Господарським
судом Миколаївської області до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Прокурор проти скарги заперечував,
посилаючись на те, що дії заявника містять ознаки злочину, передбаченого ст.
382 КК України, , оскільки заявник не допустив працівників
Контрольно-ревізійного управління у Миколаївській області для проведення
ревізії, не видав відповідний наказ про проведення інвентаризації матеріальний
цінностей, внаслідок чого виконання судових рішень про проведення ревізії стало
неможливим.

Дослідивши матеріали , які стали
підставою для порушення кримінальної справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1, його
захисника ОСОБА_2, думку прокурора ,
прихожу до висновку про те, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою слідчого в особливо
важливих справах Генеральної прокуратури України Горбатюка С.В порушено
кримінальну справу відносно заявника за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.
382 КК України , оскільки внаслідок його дій стало неможливим виконання
судового рішення, а саме Постанови Печерського районного суду м. Києва від
03.03.2008 року, якою в рамках розслідуваної кримінальної справи, що порушена
відносно голови Господарського суду Миколаївської області, надано дозвіл на
проведення позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської
діяльності Господарського суду Миколаївської області. Проведення ревізії було
доручено Контрольно-ревізійному управлінню Миколаївської області. Проте в ході
ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності головою суду було
відмовлено у проведенні інвентаризації основних засобів на вимогу комісії з
перевірки, про що складено доповідну записку. В подальшому ревізію було
проведено і складено відповідний акт.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 12.05.2008 року санкціоновано проведення у Господарському
суді Миколаївської області позапланової виїзної ревізії шляхом проведення інвентаризації з метою перевірки наявності матеріальних та
нематеріальних цінностей.

20.05. 2008 року
Контрольно-ревізійним управлінням в Миколаївській області було видано
направлення на проведення перевірки, 22.05.2008 року було складено , акт,
що то заявник відмовив посадовим особам
цієї установи в допуску для проведення позапланової виїзної ревізії. , направив
відповідні листи то керівництва КРУ у Миколаївській області щодо скасування
постанови про порушення кримінальної справи, в рамках якої проводиться ревізія,
про оскарження постанови Центрального районного суду м. Миколаєва в
апеляційному порядку.

Відповідно до
ст. 94 КПК України приводами до порушення кримінальної справи є заяви або
повідомлення окремих громадян, повідомлення інших осіб, які затримали
підозрювану особу на місці вчинення злочину або з поличним, явка з повинною,
повідомлення , опубліковане в пресі, безпосереднє виявлення органом дізнання,
слідчим , прокурором або судом ознак злочину. Відповідно до частини другої
вказаної статті справа може бути порушена тільки в тих випадках, коли є
достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК
України при наявності приводів і підстав, зазначених у статті 94 цього Кодексу,
прокурор, слідчий або орган дізнання зобов'язані винести постанову про
порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення справи,
статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а також
дальше її спрямування. Якщо на момент порушення кримінальної справи встановлено
особу, яка вчинила злочин, кримінальну справу повинно бути порушено щодо цієї
особи.

З урахуванням наведених обставин
справи, суд вважає, що кримінальну справу
порушено обґрунтовано оскільки
матеріали на підставі яких прийнято рішення про порушення кримінальної справи
містять достатні дані які свідчать про те, що ОСОБА_1 який є службовою особо,
яка займає відповідальне становище
перешкоджав виконанню постанов
Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2008 року та Центрального
районного суду м. Миколаєва від 12.05.2008 року.

Та обставина, що судовими рішеннями не надавались приписи безпосередньо
ОСОБА_1, не свідчить про те що ОСОБА_1 не міг перешкоджати їх виконанню.

Крім того,
згідно з рішенням Конституційного Суду України від 30.01.2003
№3-рп/2003 у справі №1-12/2003 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності
Конституції положень частини третьої статті 120, частини шостої статті
234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України
(справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) зазначено, що
скарги до суду на постанову слідчого та прокурора про порушення кримінальної
справи щодо певної особи повинні розглядатись
судом за чинним законодавствам у порядку
кримінального судочинства. При цьому суд, розглядаючи такі скарги на
стадії досудового слідства, перевіряє наявність приводів та підстав для винесення зазначених постанов і не
повинен розглядати та вирішувати
заздалегідь ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді
кримінальної справи по суті, оскільки це буде порушенням конституційних засад правосуддя.

У відповідності
до чинного кримінально-процесуального законодавства
перевірка даних, які вказують на ознаки злочину, збір і процесуальне закріплення доказів винуватості чи невинуватості особи можливі лише за умови порушення кримінальної справи і в
процесі досудового слідства у ній.

Оцінка фактичних даних,
на підставі яких у встановленому законом порядку слідчий встановлює наявність
або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це
діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи,
здійснюється слідчим, відповідно до ст.67 КПК України, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується
на всебічному, повному
і об'єктивному розгляді всіх
обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають
наперед встановленої сили.

Оскаржена постанова
винесена уповноваженою особою, відповідно до вимог ст.ст. 98, 130 КПК України.

На підставі вищенаведеного прихожу до висновку, що постанова від 25.06.2008 року про порушення
кримінальної справи винесена компетентною особою у встановленому ст. 98 КПК
України порядку, за наявності передбачених ч. 1 ст. 94 КПК приводів та
достатніх даних, що вказували на наявність ознак злочину (ч. 2 ст. 94 КПК), що
свідчить про безпідставність
поданої скарги, а відтак її слід залишити без задоволення.

Враховуючи викладене,
керуючись, ст. ст. 94, 97, 98, 236-7, 236-8 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу
ОСОБА_1 на постанову слідчого в особливо важливих справах Генеральної
прокуратури України Горбатюка С.В. від
25.06.2008 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками
злочину, передбаченого ч.2.ст. 382 КК України залишити без задоволення.

На постанову протягом семи діб з дня її
винесення може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва.

СУДДЯ А.В.Мельник