Справа №483/2637/14-к 02.04.2015 02.04.2015 02.04.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/190/15 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2 квітня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очакова Миколаївської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання не має:
- визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить вирок у частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 :
- за ч.2 ст.185 КК України (епізод в липні 2014 р., 07.08.2014 р., 25,26,29 серпня 2014 р.) покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
- за ч.3 ст.185 КК України (епізод 25.08.2014 р.) покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити, за сукупністю злочинів, покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.09.2014 р., яким ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно.
За ч.2 ст.185 КК України (епізоди 3,4,12 жовтня 2014 р.) призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
За ч.3 ст. 185 КК України (епізоди 5,8 листопада 2014 р.) призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання приєднати частково невідбуте покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.09.2014 р. та остаточно призначити ОСОБА_6 до відбуття - 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, в строк покарання зараховано покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.09.2014 р., шляхом часткового складання покарань за сукупністю злочинів, призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.09.2014 р. та остаточно призначено до відбуття - 5 років позбавлення волі.
Вирішено питання про речові докази.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає, що покарання ОСОБА_6 призначене з неправильним застосування закону про кримінальну відповідальність та є невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.
Зазначає, що суд призначаючи покарання за сукупністю злочинів, відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, допустився помилки, застосувавши принцип часткового складання покарань за чинним вироком та за попереднім вироком від 05.09.2014 р.
Вказує, що всупереч роз`ясненням п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання у виді позбавлення волі, що належало виконувати реально, та за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_6 був засуджений до покарання з випробуванням, застосував принцип часткового складання покарань.
Також суд невірно застосував складання покарань за ч.1 ст.70 КК України, оскільки крадіжки за цим вироком вчинено, як до, так і після вироку від 05.09.2014 р.
Крім того, зазначає, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за тяжкі злочини, вчинив значну кількість епізодів крадіжки за чинним провадженням, збитки не відшкодував, не працює, не має постійного місця проживання, характеризується негативно, вчинив злочин у період звільнення від відбування покарання з випробування, тому покарання у виді п`яти років позбавлення волі не сприятиме його виправленню та не може запобігти вчиненню нових злочинів.
Просить повторно дослідити матеріали провадження щодо характеристики особи обвинуваченого.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
У липні 2014 року, ОСОБА_6 проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металеву драбину, вартістю 200 грн, акумулятор, вартістю 250 грн, та металевий лист, вартістю 150 грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду у розмірі 600 грн.
25 серпня 2014 року, близько 1 год. 30 хв., він же проник до приміщення літньої кухні, розташованої на території вказаного вище домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав гільзу від мотоциклу «К-750», вартістю 120 грн, бензогазонокосилку, вартістю 1600 грн, свердла до електродрилі у кількості 30 шт., вартістю 90 грн, 15 голівок від гайкових ключів, вартістю 75 грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду у розмірі 1885 грн.
7 серпня 2014 року, близько 00 год. 30 хв., він же через незачинені вхідні двері проник до кімнати АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав мобільний телефон «Samsung GT-s5260» з карткою мобільного оператора «Київстар», спричинивши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду у розмірі 1000 грн.
Крім того, 25, 26 та 29 серпня 2014 року, в період з 13-ї до 15 години, він же шляхом вільного доступу проникав на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав металеву раму від коляски мотоциклу «Дніпро» з крилом та амортизатором, вартістю 550 грн, арматуру, вартістю 110 грн, металевий прут, вартістю 110 грн, два чавунні колісники, вартістю 240 грн, металеву кришку від газової плити, вартістю 85 грн, металевий піддон від газової плити, вартістю 190 грн, металеву трубу, вартістю 50 грн, три металевих відра, вартістю 75 грн, металевий піддон від пічки, вартістю 125 грн, два металевих дитячих горщики, вартістю 250 грн, металевий піддон від газової плити, вартістю 190 грн, металеву виварку, вартістю 200 грн, металеву раму від колодязя, вартістю 100 грн, металеве відро, вартістю 25 грн, металевий піддон від пічки, вартістю 125 грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 2365 грн.
У ніч на 4 жовтня 2014 року, він же шляхом вільного доступу проник на територію військово-історичного музею ім. Суворова по вул. Леніна, 11, у м. Очакові, звідки таємно викрав полімерну трубу, вартістю 156 грн, два полімерних кутника, вартістю 30 грн, кран, вартістю 24 грн, йоржик, вартістю 3 грн 50 коп., дві полімерні муфти, вартістю 16 грн, завдавши Миколаївському обласному краєзнавчому музею майнової шкоди на суму 229 грн 50 коп.
12 жовтня 2014 року, близько 16 години, він же шляхом вільного доступу, знаходячись біля території бази відпочинку «Борисфен» в м. Очакові, таємно викрав шкіряну жіночу сумку, вартістю 250 грн, в якій знаходився мобільний телефон «Nokia-1800» з карткою мобільного оператора «МТС», спричинивши потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 650 грн.
5-го та 8 листопада 2014 року, приблизно о 2 годині, він же шляхом зламу навісного замка та шляхом вільного доступу проникав до приміщення кафетерію «Ветерок» по вул. Хетагурова, 37, у м. Очакові, звідки таємно викрав два міксера «Scarlet», вартістю 1700 грн, двоконфорочну газову плиту, вартістю 200 грн, три електроподлинювачі, вартістю 210 грн, електричну проводку, вартістю 1400 грн, завдавши потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 3510 грн.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого про залишення оскаржуваного вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_6 , кваліфікація ним скоєного, вид та розмір призначеного йому покарання за окремими статтями обвинувачення, апелянтом не оспорюються, внаслідок чого, на підставі ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 засуджено за крадіжки, вчинені у період з липня до 8 листопада 2014 року.
Також, ОСОБА_6 має незняту та непогашену судимість за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 вересня 2014 року, яким його засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.
Таким чином, частина злочинних епізодів за оскаржуваним прокурором вироком (липень-вересень) скоєна ОСОБА_6 до постановлення вироку від 05.09.2014 р., а інша частина - після нього (жовтень-листопад).
За такого, районний суд при призначенні покарання мав керуватись роз`ясненнями, викладеними у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено, що коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; остаточно за сукупністю вироків.
Разом з тим, як вбачається з резолютивної частини вироку, що оскаржується, міськрайонним судом ці вимоги до покарання ОСОБА_6 не застосовані, оскільки воно призначене за ч.1 та ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів без розмежування епізодів стосовно першого вироку.
Крім того, за ч.4 ст.70 КК України суд застосував часткове складання покарання за вироком від 05.09.2014 р., що є неприпустимим, оскільки від відбування покарання за цим вироком засуджений був звільнений на підставі ст.75 КК України, тому цей вирок має виконуватись самостійно (п.23 вище зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 7).
З урахуванням викладеного, доводи прокурора у частині неправильного застосування судом покарання за сукупністю злочинів є слушними.
Тому вирок у цій частині слід змінити для приведення покарання у відповідність до правил призначення та складання покарань за чинним кримінальним законом.
Що стосується розміру остаточного покарання ОСОБА_6 , судом 1-ї інстанції до покарання за цим вироком приєднано частково невідбуте покарання за попереднім вироком від 05.09.2014 р. у виді двох років (з трьох призначених) позбавлення волі, внаслідок чого до відбуття визначено 5 років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі, що на переконання апеляційного суду є достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
В апеляційній скарзі прокурором не доведено, чому саме лише збільшення строку покарання на 6 місяців, ніж визначено судом 1-ї інстанції, беззаперечно забезпечить виконання вимог ч.2 ст.65 КК України, а покарання, що вже призначене обвинуваченому - ні.
Доводи в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 неодноразово судимий, вчинив значну кількість епізодів крадіжки, не працює, не має постійного місця проживання, характеризується негативно, скоїв злочин у період звільнення від відбування покарання з випробування, є неістотні, оскільки всі ці обставини враховані районним судом, внаслідок чого покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України призначене більш суворого виду з передбачених санкцією цього закону, а за сукупністю вироків - ближче до максимального строку покарання, встановленого для ч.3 ст.185 КК України.
Крім того, судом визнано і апелянтом не оспорюється, відсутність у провадженні обставин, що обтяжують покарання, та наявність пом`якшуючих покарання обставин - щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочинів.
Невідшкодування завданих збитків не є обставиною у сенсі положень ч.1 ст.67 КК України, тому не може впливати на розмір покарання.
Наведене свідчить про безпідставність наведених доводів щодо необхідності призначення обвинуваченому більш суворого покарання, отже і постановлення апеляційним судом свого вироку у цій частині.
Керуючись ст.ст.405,407,424,426,532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області задовольнити частково.
Вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2014 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 у частині покарання змінити.
Призначити ОСОБА_13 покарання за ч.2 ст.185 КК України (епізоди у липні 2014 р., 7,25,26,29 серпня 2014 р.) у виді 2 років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України (епізод 25 серпня 2014 р.) у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю зазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.09.2014 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, із застосуванням положень ст.75 КК України, виконувати самостійно.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України (епізоди 3,4,12 жовтня 2014 р.) у виді 2 років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України (епізоди 5,8 листопада 2014 р.) у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком приєднати частково невідбуте покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.09.2014 р. та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
В іншій частині зазначений вирок міськрайонного суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 - у той же строк з моменту отримання копії ухвали.
Головуючий
Судді: