справа №176/3849/14-к
провадження №1-кп/176/32/15
у х в а л а
27 березня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

та старшому судовому розпоряднику ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду в режимі дістанційцного провадження під час трансляції із Дніпропетровського СІ №3 кримінальне провадження №0000014, відомості про яке 29.06.2014 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, такого, що неповнолітних дітей не має, працюючого першим заступником начальника Жовтоводської виправної колонії №26 Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.127 КК України

-

за участі учасників кримінального провадження : прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ :

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.127 КК України. Обвинувальний акт складений слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу управління прокуратури Дніпропетровської області молодшим радником юстиції ОСОБА_11 та затверджений старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області радником юстиції ОСОБА_5 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 висловив суду думку про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 підсудне Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області та може бути призначене до розгляду у відкритому судовому засіданні за участю обвинуваченого, потерпілого, захисника обвинуваченого, представника потерпілого та свідків.

Окрім того прокурор заявив в підготовчому засіданні усне клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задля запобігання такому ризику, як незаконний вплив на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні просили повернути обвинувальний акт прокурору з підстав його невідпоівідності ст. 291 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні висловили суду думку про можливість призначання кримінального провадження до судового розгляду, погодившись із позицією прокурора.

Окрім того, представник потерпілого заявив клопотання про визнання потерпілого цивільним позивачем, обвинуваченого ОСОБА_8 цивільним відповідачем у кримінальному провадженні у зв"язку із подачею потерпілим цивільного позову.

Представник позивача також просив суд вирішити питання про арешт майна обвинуваченого задля забезпечення цивільного позову, а токож просив постановити рішення про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_8 від займаної посади стороком на два місяці.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вважає, що кримінальне провадження до судового розгляду призначене бути не може, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 має бути повернутий прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки зазначений обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Так, стаття 291 КПК України містить в собі вичерпний перелік відомостей, які мають міститися в обвинувальному акті.

Зокрема, окрім іншого, в обвинувальному акті мають бути зазначені: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом"якшують покарання; дату та місце його складання та затвердження.

Як вбачається із надісланого обвинувального акту ці вимоги закону органом досудового розслідування та прокурором виконані не були.

Так, відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді. Висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового слідства та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.
Суд приходить до висновку, що формулювання обвинувачення (об`єктивна та суб`єктивна сторона складу злочину) в такому вигляді, як воно викладене в обвинувальному акті не є конкретним, тобто порушує право обвинуваченого ОСОБА_8 на захист.
Зокрема, слідчий зазначив в обвинувальному акті, а прокурор з цим погодився, що своїми умисними діями ОСОБА_8 у сукупності вчинив кримінальні правопорушення, передбачені /дослівно/ :
- ч.1 ст.127 КК України за ознаками: катування, тобто умисного заподіянні сильного фізичного болю, фізичного і морального страждання шляхом нанесення побоїв, інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, з метою покарати його за дії, скоєні ним, а також з метою залякування його;
- ч.2 ст.365 КК України, за ознаками: службових повноважень, тобто умисного вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним інтересам, що супроводжувалось насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями.
В той же час, на переконання суду, є неприпустимою кваліфікація дій обвинуваченого у вчинення кримінальних правопорушень в їх сукупності. Адже, орган досудового розслідування зобов`язаний чітко сформулювати обвинувачення, яке на його думку є доведеним, за кожним із злочинів, у яких обвинувачується особа, чітко кваліфікувати дії обвинуваченого за відповідною нормою Закону України про кримінальну відповідальність, із обов`язковим зазначенням усіх ознак складу злочину: суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторони злочину /час, місце спосіб вчинення злочину/.

Окрім того, на думку суду, фоормулювання обвинувачення ОСОБА_8 по ч.1 ст.127 КК України також не відповідає вимогам закону, оскільки в обвинуваченні не зазначено які саме дії по катуванню потерпілого ОСОБА_6 вчинив саме обвинувачений ОСОБА_8 .

Кваліфікація дій ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.365 КК України також є неконкретною. Так, слідчим вказано, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення «за ознаками службових повноважень…». Разом з тим, є незрозумілим які винні дії вчинив ОСОБА_8 , використовуючи при цьому свої службові повноваження.

Зазначені обставини, кваліфікуючі ознаки складу кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_8 , впливають на об`єм обвинувачення та прямо стосуються конкретності обвинувачення, що є складовою права обвинуваченого на захист.
Окрім того, в обвинувальному акті має бути зазначене місце його складання.

Натомість, в обвинувальному акті слідчий, що проводив досудове розслідування, як і прокурор, який його затверджував, конкретне місце складання обвинувального акту та його затвердження не зазначили, а лише обмежились зазначенням, що обвинувальний акт складений та затверджений в м. Кривий Ріг.

По - друге, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування шкоди не підлягає прийняттю з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

У свою чергу, вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені ст.119 ЦПК України. Зокрема, позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім`я (найменування) цивільних позивача і відповідача (обвинуваченого чи цивільного відповідача), їх місце проживання (перебування) або місце знаходження, поштовий індекс, номери засобу зв`язку, якщо такі є; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру, а також грошового еквівалента компенсації моральної шкоди, якщо про це був заявлений цивільний позов; виклад обставин, якими цивільний позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують заподіяну майнову чи/та моральну шкоду, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Разом з тим, зазначені вимоги Закону потерпілим ОСОБА_6 не виконані.

Так, позовна заява не містить найменування цивільного відповідача /обвинуваченого/, його місце проживання, тощо; не містить зміст позовних вимог, ціну позову, адже потерпілим заявлено вимогу про відшкодування шкоди; не містить позовна заява виклад обставин, якими потерпілий обґрунтовує свої вимоги, із зазначенням доказів, що підтверджують заподіяну шкоду.

Окрім того, в мотивувальній частині позовної заяви потерпілий ОСОБА_6 зазначає, що незаконними діями посадових осіб ЖВК-26, які виконували протизаконні накази ОСОБА_8 , йому спричинено численні тілесні ушкодження та катування, внаслідок чого йому завдано фізичної та моральної шкоди. Таким чином, потерпілий ОСОБА_6 власноруч визначає, що шкоду завдали йому посадові особи ЖВК-26. В той же час, в резолютивній частині позову останній просить стягнути завдану шкоду саме з ОСОБА_8 .

На думку суду, не коректним є визначення потерпілим у позові і «фізичної» шкоди, оскільки норми цивільного законодавства не передбачають відшкодування фізичної шкоди. Законодавець чітко визначив, що відшкодуванню підлягає майнова та/чи моральна шкода.

Окрім того, розмір майнової шкоди та розмір моральної шкоди слід визначати окремо, мотивувавши при цьому в чому полягає майнова шкода та в чому полягає шкода моральна.

З огляду на аналогію з цивільним процесуальним законом, зважаючи на те, що у кримінальному провадженні обвинувачений наділений правом ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування після їх відкриття учасниками провадження, а також після призначення суддею справи до судового розгляду, робити виписки чи копії відповідних матеріалів, зокрема позовної заяви та доданих до неї документів, цивільний позивач повинен разом із позовною заявою подати її копії та копії доданих до неї документів у кількості обвинувачених осіб для вручення кожному із них.

Разом з тим, потерпілим копія позовної заяви для вручення обвинуваченому не подана.

З огляду на аналогію цивільного процесуального закону, позовну заяву ОСОБА_6 слід йому повернути. При цьому, суд роз`яснює право потерпілого ОСОБА_6 , після усунення недоліків у позовної заяви, звернутися з позовною заявою до суду в порядку кримінального або цивільного судочинства.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього закону.

З огляду на те, що в підготовчому судовому засіданні судом безспірно встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України він має бути повернутий прокурору, що його направив до суду.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту, яке підтримали потерпілий та його представник та проти задоволення якого категорично заперечував захисник, а обвинувачений не заперечував проти застосування до нього особистого забов"язання, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення цього клопотання не має, оскільки прокурором порушено процесуальний порядок звернення з таким клопотанням до суду, що передбачений ч. 2 ст. 184 КПК України.

Клопотання представника потерпілого про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_8 від посади також задоволенню не підлягає, оскільки ч. 1 ст. 155 КПК Україним містить вичерпний перелік посадових осіб, які мають право ініцюювати таке питання перед судом і представник потерпілого у цьому переліку відсутній.

Клопотання представника потерпілого в частині накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_8 також не підлягає задоволенню з огляду на те, що судом не прийнята позовна заява ОСОБА_6 до провадження суду у зв"язку із її невідповідностю вимогам цивільного процесуального закону.

З урахуванням наведеного, керуючись ч. 4 ст. 128, ст. 155, ст. 184, ст. 291, ч. 3 ст. 314 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000014, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.06.2014 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.127 КК України - повернути старшому прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області раднику юстиції ОСОБА_5 для усунення недоліків в обвинувальному акті у розумний термін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування шкоди - повернути потерпілому.

У задоволенні клопотань прокурора та представника потерпілого - відмовити.

Ухвала у відповідності до ч. 4 ст. 314 КПК України може бути оскаржена шляхом подачі на протязі 7 днів через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області апеляційному суду Дніпропетровської області апеляційної скарги.

Суддя Жовтоводського

міського суду ОСОБА_12