Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Орлянської В.І.,

суддів: Літвінова Є.В.,
Кравченка С.І.,

за участю прокурора Таргонія О.В.

засуджених: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, захисників: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні 26
червня 2014 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційними скаргами
засудженого ОСОБА_2 та його захисника
ОСОБА_5, засудженого ОСОБА_1 та його
захисника ОСОБА_6, засудженого ОСОБА_3
та його захисника ОСОБА_8,
захисника засудженого ОСОБА_9 - ОСОБА_10,
на вирок Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 7 травня
2013 року та ухвалу Апеляційного суду
Хмельницької області від 25 вересня 2013
року.

Вироком Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 7 травня
2013 року засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше судимого 1
вересня 2008 року Підволочиським
районним судом Тернопільської області
за ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України на 4 роки
позбавлення волі, звільненого від
відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 3 роки,

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 10
років 6 місяців з конфіскацією майна,
крім житла;

- за ч. 5 ст. 186 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 8
років.

- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 5
років.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у
виді позбавлення волі строком на 10
років 9 місяців.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків ОСОБА_1 визначено
остаточне покарання у виді позбавлення
волі строком на 11 років з конфіскацією
майна, крім житла.

За ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_1
виправдано у зв'язку з відсутністю у
його діях складу цього злочину.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, раніше не
судимого,

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 9
років з конфіскацією майна, крім житла;

- за ч. 5 ст. 186 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 8
років з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у
виді позбавлення волі строком на 9
років 3 місяці з конфіскацією майна,
крім житла.

ОСОБА_11,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України, раніше судимого 1
вересня 2008 року Підволочиським
районним судом Тернопільської області
за ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України на 4 роки
позбавлення волі, звільненого від
відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 3 роки; 7 жовтня 2010
року Тернопільським міським судом за ч.
3 ст.ст. 185, 71, 75 КК України на 5 років
позбавлення волі, звільненого від
відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 3 роки,

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 9
років 3 місяці з конфіскацією майна,
крім житла.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків ОСОБА_11 визначено
остаточне покарання у виді позбавлення
волі строком на 9 років 6 місяців з
конфіскацією майна, крім житла.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_4,

громадянина Росії, раніше судимого 16
липня 2007 року Красилівським районним
судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 187,
ст.69, ст.70 КК України на 6 років 6 місяців
позбавлення волі, постановою
Літинського районного суду Вінницької
області від 18 серпня 2010 року
звільненого від відбування покарання
умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 3
дні,

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 10
років з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків ОСОБА_3 визначено
остаточне покарання у виді позбавлення
волі строком на 10 років 3 місяці з
конфіскацією майна, крім житла.

ОСОБА_9,

ІНФОРМАЦІЯ_5,

громадянина України, раніше не
судимого,

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 9
років 3 місяці з конфіскацією майна,
крім житла.

ОСОБА_13,

ІНФОРМАЦІЯ_6,

громадянина України, раніше судимого 20
липня 2011 року Тернопільським
міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, 75 КК
України на 3 роки позбавлення волі,
звільненого від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік
6 місяців,

- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 6
років;

- за ч. 5 ст. 186 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 8
років з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_13 визначено остаточне покарання
у виді позбавлення волі строком на 8
років з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_13 визначено остаточне покарання
у виді позбавлення волі строком на 8
років 3 місяці з конфіскацією майна,
крім житла.

ОСОБА_14,

ІНФОРМАЦІЯ_7,

громадянина України, такого, що не має
судимостей в силу ст. 89 КК України,

- за ч. 2 ст. 186 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до
покарання у виді позбавлення волі
строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_14
звільнено від відбування призначеного
покарання з випробуванням, з іспитовим
строком на 2 роки та покладенням на
нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК
України.

Постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_9
на користь:

- потерпілого ОСОБА_15 матеріальну шкоду
в сумі 231243 грн. та моральну шкоду по 30000
грн. з кожного;

- потерпілої ОСОБА_16 матеріальну шкоду
в сумі 25900 грн. та моральну шкоду по 10000
грн. з кожного;

- потерпілого ОСОБА_17 матеріальну шкоду
в сумі 10018 грн. 62 коп. та моральну шкоду
по 30000 грн. з кожного;

- потерпілої ОСОБА_18 матеріальну шкоду
в сумі 94431 грн. 22 коп. та моральну шкоду
по 10000 грн. з кожного.

Постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_1 та ОСОБА_13 на користь:

- потерпілої ОСОБА_19 матеріальну шкоду
в сумі 4000 грн.;

- потерпілої ОСОБА_20 матеріальну шкоду
в сумі 6000 грн.;

- потерпілої ОСОБА_21 матеріальну шкоду
в сумі 5600 грн.;

- потерпілої ОСОБА_22 матеріальну шкоду
в сумі 8000 грн.;

- потерпілої ОСОБА_23 матеріальну шкоду
в сумі 6000 грн.;

- потерпілої ОСОБА_24 матеріальну шкоду
в сумі 2400 грн.;

- потерпілої ОСОБА_25 матеріальну шкоду
в сумі 6833 грн.;

- потерпілої ОСОБА_26 матеріальну шкоду
в сумі 1100 грн.

З ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_9
та ОСОБА_13 постановлено стягнути
судові витрати по 825 грн. 44 коп. з
кожного.

В задоволенні цивільного позову
потерпілої ОСОБА_28 на суму 5000 грн.
відмовлено.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_29 на
суму 3700 грн. залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо речових доказів
відповідно до вимог ст. 81 КПК України 1960
року.

За вироком місцевого суду на початку
квітня 2011 року ОСОБА_1 з метою
організувати стійке злочинне
об'єднання для заволодіння чужим
майном та грошовими коштами шляхом
вчинення розбійних нападів та грабежів
в м. Хмельницькому підібрав для участі
в організованій групі своїх давніх
знайомих ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_3 і
ОСОБА_9, яким довіряв та був упевнений,
що з урахуванням їх моральних якостей
вони погодяться зорганізуватись у таку
групу для вчинення корисливих
злочинів, на що останні погодились на
початку квітня 2011 року.

Крім цього, на початку червня 2011 року до
організованої злочинної групи для
вчинення грабежів увійшов і ОСОБА_13

ОСОБА_1, як організатором, був
розроблений план вчинення розбійних
нападів з чітким розподілом ролей та
функцій учасників групи, а потім і
грабежів. ОСОБА_1 роз'яснив членам
організованої групи, що з метою
невикриття їх злочинної діяльності
правоохоронними органами на території
м. Хмельницького їм необхідно діяти
різними складами груп.

Так, розбійні напади повинні скоювати
ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_3 та ОСОБА_9, а
грабежі - ОСОБА_13 та ОСОБА_2. Крім цього,
кожен із учасників групи повинен бути
готовий замінити іншого і здатен
вчинити будь-який злочин в залежності
від обставин та надати підтримку один
одному.

При цьому ОСОБА_1 взяв на себе і
обов'язок щодо розподілу майна і
коштів, здобутих злочинним шляхом.

Діючи в складі організованої групи і
відповідно до розробленого плану,
близько 17 години 22 квітня 2011 року,
озброївшись сигнальним пістолетом
«Zoraki 914» Р.А.К. калібру 9 мм, взявши з
собою маску для приховування обличчя,
рукавиці та мотузку для зв'язування
потерпілого, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_11,
ОСОБА_3 та ОСОБА_9 на автомобілі
«Фольксваген Пассат», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_1 прибули на АДРЕСА_1
для вчинення розбійного нападу на
будинок ОСОБА_17 по АДРЕСА_1. Проїжджаючи
повз зазначений будинок, ОСОБА_2 вказав
на нього іншим учасникам групи та
пояснив, що саме у ньому проживає
ОСОБА_17

Залишивши ОСОБА_11, ОСОБА_3 і ОСОБА_9
неподалік будинку ОСОБА_17, ОСОБА_1
наказав їм чекати повернення
потерпілого, а сам з ОСОБА_2 на
автомобілі «Фольксваген Пассат»
під'їхали до залізничного переїзду по
вул. Волочиській, де повинні були
очікувати повернення інших учасників
групи після вчиненого розбою.

В той же день, близько 18 години, коли
ОСОБА_17 на стук відкрив вхідні двері,
ОСОБА_9 вдарив його кулаком в обличчя, а
потім разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_3
увірвались у будинок. Там вони повалили
ОСОБА_17 на підлогу та почали наносити
йому удари руками та ногами. Потім
ОСОБА_11 мотузкою зв'язав потерпілому
руки, а ОСОБА_3 з метою пришвидшення
виявлення коштів та іншого майна,
погрожуючи пістолетом «Zoraki 914» Р.А.К.
калібру 9 мм, який ОСОБА_17 сприйняв як
бойову вогнепальну зброю, та
погрожуючи останньому вбивством, почав
вимагати у потерпілого видати гроші та
коштовності.

Враховуючи обставини нападу, наявність
у нападників зброї і побоюючись за своє
життя та здоров'я, ОСОБА_17 змушений був
повідомити їм де знаходяться належні
йому та його матері ОСОБА_18 гроші та
коштовності.

Внаслідок розбійного нападу ОСОБА_11,
ОСОБА_3 та ОСОБА_9 заволоділи майном на
загальну суму 104449,84 грн.

Після вчиненого розбою ОСОБА_11, ОСОБА_3
та ОСОБА_9 прибули у раніше обумовлене
місце, де їх чекали ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
після чого всі вони на автомобілі
«Фольксваген Пассат», під керуванням
останнього, приїхали в гараж АДРЕСА_2,
де розділили між собою здобуті
злочинним шляхом кошти та цінності.

Близько 16 години 03 червня 2011 року,
озброївшись сигнальним пістолетом
«Zoraki 914» Р.А.К. калібру 9 мм та пістолетом
невстановленої моделі, взявши маску
для приховування обличчя, рукавиці,
мотузку, стрічку типу «скотч» та
дерев'яну палицю, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_9 на автомобілі «Фольксваген
Пассат» під керуванням ОСОБА_1 приїхали
до будинку АДРЕСА_3 для здійснення
нападу на подружжя ОСОБА_16. Проїжджаючи
повз цей будинок, ОСОБА_1 з ОСОБА_2,
вказавши іншим учасникам
організованої групи на один із
під'їздів, роз'яснили де саме
знаходиться квартира ОСОБА_16, а ОСОБА_1
ще порадив їм для полегшення
проникнення в квартиру потерпілих
відрекомендуватись працівниками
«Обленерго».

Близько 18 години того ж дня ОСОБА_11
постукав у двері квартири ОСОБА_16 і
коли ОСОБА_15 відкрив двері, ОСОБА_9
наніс останньому удар в голову і вони,
втрьох, увірвались у квартиру. В
квартирі ОСОБА_3 та ОСОБА_9 побили
потерпілого, а потім зв'язали йому руки
та ноги. В цей час ОСОБА_11 зайшов в
спальню і, зв'язавши руки та ноги
потерпілій ОСОБА_16, почав вимагати
гроші і коштовності. ОСОБА_3 та ОСОБА_9,
погрожуючи ОСОБА_15 пістолетами «Zoraki 914»
Р.А.К. калібру 9 мм і невстановленої
моделі, які останній сприймав як бойову
вогнепальну зброю, та вбивством, також
вимагали видати їм гроші і коштовності.

Враховуючи обставини нападу, наявність
зброї у нападників, побоюючись за своє
життя та здоров'я, потерпілі змушені
були повідомити їм про місце
знаходження грошей та коштовностей.

Внаслідок розбійного нападу ОСОБА_11,
ОСОБА_3 та ОСОБА_9 заволоділи належним
подружжю ОСОБА_15 майном на загальну
суму 128185 грн.

Після цього ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_9,
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на автомобілі
«Фольксваген Пассат» під керуванням
останнього приїхали в гараж АДРЕСА_2, де
і розділили кошти та цінності, якими
вони заволоділи під час нападу.

В період часу з 15 по 17 червня 2011 року
ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_13
на території міста Хмельницького
відкрито заволоділи золотими виробами
потерпілих ОСОБА_23, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_29, ОСОБА_31, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26

При цьому, згідно з розподілом ролей,
ОСОБА_1 на вказаному автомобілі
доставляв ОСОБА_13 в конкретний район

м. Хмельницького, де останній нападав
на потерпілих жінок, зривав з них
золоті прикраси та зникав з місця
злочину по заздалегідь визначеному
ОСОБА_1 шляху до місця, де його на
автомобілі «Фольксваген-Пассат» чекав
ОСОБА_1 і на цьому автомобілі вони
швидко переміщались в інше місце, де
ОСОБА_13 знову скоював грабежі.

Викрадені золоті прикраси ОСОБА_1 з
ОСОБА_13 збували невстановленим особам,
а виручені гроші ділили між собою.

В червні 2011 року ОСОБА_1, як організатор
злочинної групи, до якої на той момент
входили ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_9 та
ОСОБА_2, з метою збільшення доходів від
злочинної діяльності організованої
групи від вчинення грабежів, додатково
розробив план щодо їх вчинення з чітким
розподілом ролей та функцій учасників
групи. І до складу групи увійшов
ОСОБА_13.

Згідно розробленого плану, вчинення
грабежів полягало у наступному. ОСОБА_13
як учасник організованої групи,
знаходячись у певному місці м.
Хмельницького, спостерігаючи за
перехожими, вибирав для нападу особу
жіночої статі, яка мала на собі золоті
прикраси. Обравши об'єкт вчинення
злочину та переконавшись, що особа не
зможе вчинити опору і відсутні
сторонні особи, які можуть завадити
вчинити злочин, ОСОБА_13 відкрито
заволодівав наявними у особи золотими
прикрасами та тікав по заздалегідь
відомому шляху. В свою чергу інші
учасники групи повинні були сприяти
йому та в разі необхідності надати
допомогу.

3 метою реалізації цього плану ОСОБА_2 21
червня 2011 року, під приводом
відпочинку, запросив до м.
Хмельницького свого знайомого
мешканця м. Кам'янець-Подільського
ОСОБА_14, який на автомобілі ВАЗ 2108,
державний номер НОМЕР_2, прибув до м.
Хмельницького. При цьому останньому не
було повідомлено про існування
організованої групи та дійсні наміри
її учасників, зокрема ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_13

Цього ж дня, приблизно о 14 год. 40 хв.,
ОСОБА_13 та ОСОБА_2, які перебували в
стані алкогольного сп'яніння, разом зі
ОСОБА_14, на автомобілі ВАЗ 2108 під
керуванням останнього, приїхали до
АДРЕСА_4. Під час руху в автомобілі
ОСОБА_14 з розмов ОСОБА_13 та ОСОБА_2
зрозумів про їх намір вчиняти грабежі.

По приїзду ОСОБА_2 проінструктував
ОСОБА_13 про характеристику території,
на якій він мав вчинити грабіж, маршрут
його руху по цій території, місце де
вони будуть його очікувати, щоб забрати
після вчинення грабежу, шлях яким він
має повернутися.

Після того як ОСОБА_13 вийшов з
автомобіля, ОСОБА_2 та ОСОБА_14
залишились в ньому і вели
спостереження за сторонніми особами та
готові були, в разі необхідності,
допомогти ОСОБА_13.

ОСОБА_13, діючи згідно плану та
відведеної йому ролі, пішов у двір
вказаного вище будинку, де помітив
ОСОБА_32, яка, тримаючи в обох руках
сумки, разом зі своєю малолітньою
донькою прогулювались по дворі.
Пройшовши за ОСОБА_32 деяку відстань і
впевнившись у наявності на її шиї
виробів з золота та переконавшись у
відсутності сторонніх осіб, які б могли
чинити перешкоду для вчинення злочину,
коли вона підійшла до дверей під'їзду №
6 згаданого будинку та тримала ногою
двері, для того щоб вони не зачинились,
скориставшись тим, що її руки були
зайняті, ОСОБА_13 зірвав з її шиї
ланцюжок із золота вартістю 2000 грн.

Після цього ОСОБА_13 побіг до автомобіля
неподалік будинку АДРЕСА_4, де його
чекали ОСОБА_2 зі ОСОБА_14, після чого
вони поїхали.

Близько 15 год. 21 червня 2011 року за
наказом ОСОБА_1 ОСОБА_13, ОСОБА_14 та
ОСОБА_2, за порадою останнього, який
добре орієнтується у м. Хмельницькому,
на автомобілі ВАЗ-2108 під керуванням
ОСОБА_14, з метою вчинення грабежу,
приїхали до будинку АДРЕСА_5.

По приїзду ОСОБА_2 проінструктував
ОСОБА_13 про характеристику території,
на якій той мав діяти, маршрут його руху
на цій території, місце, де вони будуть
його очікувати, щоб забрати після
скоєного злочину, шлях, яким він має
повернутися. Зустрівши потерпілу
ОСОБА_33, ОСОБА_13 зірвав з її шиї золотий
ланцюжок вартістю 3000 грн. Після цього
ОСОБА_13 підбіг до будинку АДРЕСА_5, де
його чекали в автомобілі ОСОБА_2 та
ОСОБА_14

В той же день близько 16 год. ОСОБА_13,
ОСОБА_2 та ОСОБА_14 на автомобілі ВАЗ-2108
під керуванням останнього, з метою
вчинення грабежу, приїхали до парку
відпочинку ім. Чекмана та зупинились
поблизу будинку № 4/3 по вул. Курчатова.

По приїзду ОСОБА_2 проінструктував
ОСОБА_13 про характеристику території,
на якій останній мав вчинити грабіж,
маршрут руху, місце, де вони будуть
очікувати ОСОБА_13, шлях, яким він мав
повертатися. На одній із алей парку ім.
Чекмана ОСОБА_13 зірвав з шиї потерпілої
ОСОБА_28 золотий ланцюжок вартістю 5000
грн. і таким чином відкрито ним
заволодів.

Після цього ОСОБА_13 підбіг до
автомобіля, що знаходився біля будинку
№ 4/3 по вул. Курчатова, де його чекали
ОСОБА_2 зі ОСОБА_14, та поїхали з місця
вчиненого злочину.

Ухвалою Апеляційного суду
Хмельницької області від 25 вересня 2013
року в порядку ч. 2 ст. 365 КПК України 1960
року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_13
змінено. Постановлено вважати ОСОБА_13
засудженим за сукупністю злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 5 ст. 186 КК
України, частин 1, 4 ст. 70 КК до покарання
у виді позбавлення волі строком на 8
років з конфіскацією майна, крім житла.
В решті вирок залишено без зміни.

Вирок Тернопільського міськрайонного
суду від 20 липня 2011 року щодо ОСОБА_13
постановлено виконувати самостійно.

Крім того постановлено виключити з
мотивувальної частини вироку
посилання суду на необхідність
кваліфікації дій засуджених: ОСОБА_1 за
ч. 3 ст. 27 КК України, а ОСОБА_2 - за ч. 5 ст.
27 КК України.

У касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_2 та його захисник
ОСОБА_5 просять скасувати ухвалені по
справі судові рішення. Вказують на
неправильне застосування
кримінального закону, істотне
порушення кримінально-процесуального
закону, неповноту досудового та
судового слідства та невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, невідповідність призначеного
судом покарання тяжкості вчиненого
злочину та особі засудженого внаслідок
суворості. Крім того ОСОБА_2 просить
перекваліфікувати його дії з ч. 5 ст. 187
КК, ч. 4 ст. 187 КК на ст. 198 КК України
та зазначає про необхідність
направлення справи для проведення
додаткового розслідування. Вказують
також про порушення права на захист
засудженого.

- засуджений ОСОБА_1 та його захисник
ОСОБА_6 просять судові рішення
скасувати, а справу закрити у зв'язку з
відсутністю в діях ОСОБА_1 складу
інкримінованих йому злочинів. Вказують
на допущене судом неправильне
застосування кримінального закону,
істотне порушення
кримінально-процесуального закону,
неповноту досудового та судового
слідства та невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи,
невідповідність призначеного судом
покарання тяжкості вчиненого злочину
та особі засудженого внаслідок
суворості. Зазначають, що суд прийшов
до хибного висновку про вчинення
злочинів у складі організованої групи
та про те, що до засуджених
застосовувались недозволені методи
слідства. Крім того вказується про те,
що судом було неправильно вирішено
питання щодо речових доказів.

- засуджений ОСОБА_3 просить скасувати
ухвалені по справі судові рішення, а
справу направити на додаткове
розслідування. Вказує на неправильне
застосування кримінального закону,
істотне порушення
кримінально-процесуального закону,
неповноту досудового та судового
слідства та невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи,
невідповідність призначеного судом
покарання тяжкості вчиненого злочину
та особі засудженого внаслідок
суворості. Вважає, що його дії
підлягають перекваліфікації на ч. 3
ст.186 КК України. Крім того зазначає про
застосування щодо нього недозволених
методів слідства.

- захисник ОСОБА_8 просить змінити
судові рішення щодо ОСОБА_3 Вказує на
невідповідність призначеного ОСОБА_3
покарання його особі внаслідок
суворості. Вказує на те, що при
призначенні ОСОБА_3 покарання не було
враховано всіх пом'якшуючих обставин.

- захисник ОСОБА_10 просить змінити
судові рішення щодо ОСОБА_9, вказуючи на
неправильне застосування
кримінального закону, істотне
порушення кримінально-процесуального
закону, неповноту досудового та
судового слідства та невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, невідповідність призначеного
судом покарання тяжкості вчиненого
злочину особі засудженого внаслідок
суворості. Вказує на те, що судом було
неправильно вирішено цивільні позови
по справі. Вказує на застосування щодо
засуджених недозволених методів
впливу.

Просить дії ОСОБА_9 перекваліфікувати з
ч. 4 ст. 187 на ч. 3 ст. 186 КК України та,
врахувавши наявні пом'якшуючі
обставини призначити йому покарання із
застосуванням ст. 69 КК України.

На судові рішення також було подано
касаційну скаргу засудженим ОСОБА_13,
але постановою судді її було визнано
такою, що не підлягає розгляду у зв'язку
з пропуском строку на касаційне
оскарження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який заперечував проти
задоволення касаційних скарг, доводи
засуджених та захисників, які
підтримали подані касаційні скарги,
обговоривши доводи, викладені в
касаційних скаргах та перевіривши
кримінальну справу, колегія суддів
вважає, що вони не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 367 КПК
України 1960 року перевірка судових
рішень з огляду на допущені
однобічність або неповноту дізнання,
досудового чи судового слідства,
невідповідність висновків суду,
викладених у вироку фактичним
обставинам справи віднесена до
компетенції суду апеляційної
інстанції. Тому викладені в касаційних
скаргах доводи про допущену судом
однобічність та неповноту судового
слідства та невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи
касаційним судом не перевіряються. При
розгляді доводів касаційних скарг
колегія суддів виходить із фактичних
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції.

Оцінюючи правильність постановлених
щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_3,
ОСОБА_9, судових рішень з огляду на
правильність застосування
кримінального закону і дотримання
вимог кримінально-процесуального
закону, колегія суддів вважає, що
висновок суду про доведеність їх вини у
вчиненні інкримінованих злочинів та
правильність кваліфікації їх дій
підтверджується зібраними по справі,
дослідженими під час судового
засідання і наведеними у вироку
доказами у їх сукупності.

Уся сукупність зібраних у справі
доказів була ретельно проаналізована
судом, що дало можливість дійти
обґрунтованого висновку про
доведеність вини ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_9, у
вчинених розбоях в складі
організованої групи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
також у вчиненні грабежів у складі
організованої групи та вчинення ОСОБА_1
грабежів не у складі організованої
групи, оскільки виходячи із наявних по
справі доказів судом достовірно
встановлено, що вони зорганізувались у
стійку, стабільну групу, у якій
існували певні правила поведінки її
членів, конспірація, визначення чіткої
ролі кожного із учасників, наявність
внутрішніх зв'язків між ними, достатній
рівень організованості і
одностайності при прийнятті рішень,
поєднаних єдиною метою - незаконним
заволодінням чужим майном, а також
наявність необхідних для
функціонування групи фінансових та
інших матеріальних засобів, зброї і
відповідних знарядь для вчинення
злочинів, засобів зв'язку, транспортних
засобів і приміщень для збору і
планування дій учасників групи.

Твердження в касаційних скаргах про те,
що під час нападів на потерпілих
ОСОБА_17, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у засуджених
не було зброї і вони вбивством не
погрожували, а також заволоділи
грошовими коштами потерпілих у меншому
ніж зазначено в обвинуваченні розмірі,
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки вони спростовуються
показаннями вказаних потерпілих, а
також показаннями потерпілої ОСОБА_18
Підстави для визнання вказаних доказів
неналежними чи недопустимим по справі
відсутні.

Дії ОСОБА_1 за ч.4 ст. 187, ч.5 ст. 186, ч.2 ст. 186
КК, ОСОБА_2 за ч.4 ст. 187, ч.5 ст.186 КК,
ОСОБА_11 за ч.4 ст. 187 , ОСОБА_3 за ч.4 ст.
187КК, ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 187 КК України
кваліфіковані правильно.

Підстав для перекваліфікації дій
ОСОБА_3, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на ч. 3 ст. 186
КК України, як про те ставиться питання
в касаційних скаргах, колегія суддів
не вбачає.

Щодо викладених в касаційних скаргах
доводів про те, що під час проведення
досудового слідства працівниками
міліції застосовувались недозволені
методи слідства, у зв'язку із чим вони
себе обмовили та дали показання які не
відповідають дійсності, то вони
належним чином були перевірені в
судовому порядку і не знайшли свого
підтвердження.

Призначене ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_11,
ОСОБА_3, ОСОБА_9 покарання відповідає
положенням ст. 65 КК України є
справедливим і достатнім для
виправлення та попередження нових
злочинів та за своїм видом та розміром
відповідає тяжкості вчинених злочинів.

Підстав для пом'якшення призначеного
засудженим покарання, колегія суддів
не вбачає.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вирішено
відповідно до вимог закону.

Питання щодо речових доказів вирішено
у відповідності з положеннями ст. 81 КПК
України 1960 року.

Викладені в касаційних скаргах доводи
про порушення права на захист не
знайшли свого підтвердження.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку були належним чином досліджені
матеріали справи, проаналізовані
докази, якими суд першої інстанції
обґрунтував доведеність вини
засуджених, та досліджено доводи
апеляцій, які по суті є аналогічними з
доводами, викладеними в касаційних
скаргах, а ухвала апеляційного суду
відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960
року.

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону, що
є підставою для скасування судових
рішень, колегія суддів не встановила.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвалені по
справі судові рішення є законними та
обґрунтованими і підстав для
задоволення касаційних скарг не
вбачає.

На підставі викладеного, та керуючись
статтями 394-396 КПК України 1960 року,
п.п.11,15 розділу ХІ «Перехідні
положення» КПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 7 травня
2013 року та ухвалу Апеляційного суду
Хмельницької області від 25 вересня 2013
року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_11,
ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_13 та ОСОБА_14
залишити без зміни, а касаційні скарги
засудженого ОСОБА_2 та його захисника
ОСОБА_5, засудженого ОСОБА_1 та його
захисника ОСОБА_6, засудженого ОСОБА_3
та його захисника ОСОБА_8,
захисника засудженого ОСОБА_9 - ОСОБА_10
- без задоволення.

С у д д і:

підпис підпис
підпис

Орлянська В.І. Літвінов
Є.В. Кравченко С.І.

Згідно з оригіналом
С.І. Кравченко