Категорія: в порядку КПК України Доповідач: Хлапук Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2013 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Хлапук Л.І.,

суддів Міліщука С.Л., Борсука П.П.,

при секретарі Бубало О.О.

розглянувши апеляцію прокурора прокуратури м. Луцька ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 06 грудня 2013 року про обрання запобіжного заходу підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місяця серпня, дня 22, уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1, українцю,

з участю прокурора Костюка О.С.,

захисника ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

Вищевказаною ухвалою слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника відділення СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_2, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Йому обрано запобіжний захід домашній арешт.

В своїй апеляції прокурор прокуратури м. Луцька ставить питання про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, якою задовольнити клопотання слідчого і застосувати до вищевказаного підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Посилається на неврахування суддею при прийнятті рішення щодо запобіжного заходу тяжкості інкримінованого ОСОБА_2 злочину, вчинення його ним в стані алкогольного спяніння, відсутність постійної роботи та можливості утримувати малолітню доньку, наявність якої перешкодила обрати ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказує на високу ймовірність продовження ним злочинної діяльності, та чинення перешкод у встановленні істини по справі.

Заслухавши доповідача, який доповів суть справи та доводи апеляції, прокурора, який підтримав її, підозрюваного та його адвоката, які заперечили проти неї, пояснення слідчого та, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Тобто, тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Вирішуючи клопотання про обрання даному підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя згідно вищевказаних вимог закону врахував не лише тяжкість інкримінованого йому злочину, а й те, що ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання.

Будь-яких даних про ухилення його від слідства і суду, продовження злочинної діяльності чи чинення перешкоди слідству в справі немає. Твердження апелянта про це ґрунтується лише на припущеннях.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту лише з підстав тяжкості вчиненого ОСОБА_2 суперечить вимогам закону.

Запобіжний захід обрано підозрюваному з дотриманням вимог ст. 177, 183 КПК України, а винесена слідчим суддею ухвала відповідає вимогам ст. 193-194 КПК України.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляції прокурора немає.

Керуючись ст. 404-405, 407 КПК України апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляцію прокурора прокуратури м. Луцька залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 06 грудня 2013 року щодо ОСОБА_2 - без зміни,

Головуючий:

Судді :