АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження №11-сс/790/448/14 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 640/5809/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 194 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах ОСОБА_9 який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченного ч. 2 ст. 149 КК України на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2014 року про продовження строків тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження № 0000074 від 10.02.2014 року,-

в с т а н о в и л а:

16 квітня 2014 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, погоджене з прокурором про продовження у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з середньотехнічною освітою, маючого неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає окремо, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного за ч. 2 ст. 149 КК України, строків тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду від 16 квітня 2014 року клопотання було задоволено, продовжено у відношенні ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 16 червня 2014 року з утриманням його у слідчому ізоляторі з одночасним визначенням ОСОБА_10 застави у розмірі 365400 гривень.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя вважав, що заявлені при обранні такого виду запобіжного заходу ризики не зменшились, на теперішній час не виконані усі необхідні слідчі дії, тобто існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

З таким рішенням не погодився захисник ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_8 , який подав апеляційну скаргу.

Свої доводи апелянт обґрунтовує, тим що на його думку судом першої інстанції не враховані вимоги змісту п. 18 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2014 року, вимоги ч. 3 ст. 5 та п. 4 ст. 5 Конвенції Про захист прав та основоположних свобод, і зазначає, що обмеження при розгляді клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком стандартних підстав без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є хибним.

Апелянт вважає, що слідчий суддя не зазначив в ухвалі обставини, які б свідчили про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам; не навів докази, які обґрунтовують ці обставини; і вважає, що ні саме клопотання, ні матеріали кримінального провадження не містять достатніх доказів того, що підозрюваний може ухилятися від слідства чи суду в майбутньому або ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та процесуальних рішень у кримінальному проваджені, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Автор апеляційної скарги звертає увагу суду на те, що в ході слідства було проведено низку обшуків, в ході яких вилучені необхідні докази на накладено арешт на майно, і таким чином підозрюваний не має доступу до цих доказів, і ні яким чином не може їх знищити.

Крім того апелянт зазначає, що на даний момент потеплілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 допитані, у тому числі одночасно з підозрюваним, тому останній вже не зможе незаконно впивати на їхні свідчення.

Крім того, за думкою апелянта, відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_10 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Автор апеляційної скарги вважає, що для виконання слідчих та процесуальних дій, які заплановані органом слідства до закінчення розслідування у кримінальному провадженні немає необхідності у подальшому триманні ОСОБА_10 під вартою.

Апелянт зазначає, що повідомлення ОСОБА_10 про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України не означає, що відносно нього автоматично повинен бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і він не може бути змінений на інший в подальшому.

Посилаючись на практику Європейського суду та положення Конвенції з прав людини апелянт вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по мотивам лише однієї тяжкості злочину безпідставно.

Крім того, апелянт вважає, що підозра ОСОБА_10 не підкріплена доказами, зміст повідомлення про підозру суперечить матеріалам провадження.

Автор апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_10 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, продовжує навчання на 4 курсі в Національному технічному університеті Харківський політехнічний інститут, має неповнолітню доньку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; має батька ОСОБА_14 , 1959 року народження, пенсіонера, ветерана внутрішніх справ; мати ОСОБА_15 , 1958 року народження, яка перебуває на обліку у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові, як особа, яка постраждала внаслідок травми на виробництві; має позитивні характеристики з місця проживання.

У зв`язку з викладеним автор апеляційної скарги вважає, що ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.04.2014 року винесена з істотним порушенням ст. 5, 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, норм кримінального процесуального законодавства України, а висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, тому просить скасувати ухвалу слідчого судді від 16.04.2014 року про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_10 та постановити нову ухвалу і обрати стосовно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, захисника ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ухвали яка оскаржується, ОСОБА_10 підозрюється в тому, що у кінці січня 2014 року разом з ОСОБА_16 та невстановленими особами, розробили план вербування, торгівлі та переміщення жінок через державний кордон України до м. Тель-Авів Ізраїль для їх сексуальної експлуатації.

Так у кінці січня 2014 року ОСОБА_10 та ОСОБА_16 використовуючи мережу Інтернет, познайомилися з ОСОБА_12 , та зустрілись з останньою в районі Красношкільної набережної в. м Харкові. При зустрічі, ОСОБА_16 , використовуючи уразливий стан ОСОБА_12 , зумовлений тяжкими особистими обставинами, які обмежували її здатність усвідомлювати свої дії, досягла з нею згоду про переміщення через державний кордон України до держави Ізраїль для надання сексуальних послу, тобто завербували ОСОБА_12 . Після цього, ОСОБА_10 , ОСОБА_16 разом з невстановленими особами, 17.02.2014 року в касі за адресою: м. Харків, пр. Правди 5 придбали квитки сполученням Київ-Бориспіоль та Бориспіль- Тель-Авів на ім`я ОСОБА_12 та передали їх останній.

18.02.2014 року о 06-15 годині ОСОБА_10 з метою переміщення ОСОБА_12 через державний кордон України до м. Тель-Авів привіз ОСОБА_12 , на автомобілі ВАЗ 2170 реєстраційний номер НОМЕР_1 в міжнародний аеропорт Харків за адресою м. Харків, вул. Ромашіна 1 та забезпечив проходження останньою митного контролю через державний кордон України.

В ході досудового розслідування також встановлено, що наприкінці січня 2014 року ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , через Інтернет познайомились з ОСОБА_11 .

ОСОБА_16 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, зустрілася з ОСОБА_11 та повідомивши їй завідомо неправдиві відомості про можливість працевлаштування танцівницею у м. Тель-Авів Ізраїль та домовилась про її переміщення до Ізраїлю. 04.02.2014 року ОСОБА_10 , та ОСОБА_16 придбали квитки на ім`я ОСОБА_11 з м. Харкова до м. Тель-Авів та у зворотному напрямку і віддали їх ОСОБА_11 .

05.02.2014 року ОСОБА_11 прибула до м. Тель-Авів Ізраїль, де невстановлена в ході досудового розслідування особа, обізнана про злочині наміри ОСОБА_16 та ОСОБА_10 , та діючи з ними в групі, виконуючи свою роль, зустріла ОСОБА_11 та використовуючи те, що ОСОБА_11 знаходячись на території держави Ізраїль і не володіє мовою, змусили останню надавати сексуальні послуги чоловікам за грошову винагороду в місцях розпусти на території держави Ізраїль, про чому частину грошової винагороди, отриманою ОСОБА_11 за надання сексуальних послуг розподілялися між ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, яка виконувала свою злочину роль на території Ізраїлю. 08.02.2014 року ОСОБА_11 по авіа квиткам сполученням Тель-Авів Київ - Харків повернулася до України .

Також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою шляхом обману втягнули у зайняття проституцією громадянку України ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ОСОБА_19 .

З вивчених апеляційним судом матеріалів вбачається, що 10.02.2014 року о Єдиного реєстру досудових розслідування внесені дані про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.149 КК України за № 0000074 від 10.02.2014

18.02.2014 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, а 20.02.2014 року йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Приймаючи таке рішення слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, та вважав доведеним існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

10.02.2014 року постановою першого заступника прокурора Харківської області строк досудового розслідування було продовжено до 18.06.2014 року .

Повідомлення про нову підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України здійснено ОСОБА_10 03.04.2014 року.

16.04.2014 року слідчим суддею продовжено термін тримання під вартою ОСОБА_10 до 16.04.2014 року.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, і повинно містити:

1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що органом слідства доведена вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_10 та існування заявлених ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Судова колегія також вважає, що слідчим суддею належним чином оцінені обставин, викладені у клопотанні, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою а саме проведення певних необхідних слідчий дія для з`ясування усіх обставин, збирання та оцінки доказів.

Приймаючи рішення про необхідність продовження строків тримання під вартою, слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, однак враховуючи існування вказаних ризиків, вагомість наявних доказів, тяжкість можливого покарання у разі визнанні ОСОБА_10 винуватим, ним було прийнято обґрунтоване рішення про необхідність задоволення клопотання про продовження строків тримання під вартою з визначенням застави у відповідності з вимогами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 365 400 грн., з яким погоджується і апеляційний суд.

За таких обставин, колегія судів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.04.2014 року про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_10 , підозрюваного за ч. 2 ст. 149 КК України залишити без змін.

Оскарження вказаної ухвали в порядку ст. 424 КПК України в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий

Судді