справа № 462/5518/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року

Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді - Іванюк
І.Д.,

при секретарі сз -
Журавльовій А.С.

за участю прокурора - Дениса
Т.М.

та захисника ОСОБА_2.

розглянувши у підготовчому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
кримінальне провадження по
обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Львова, громадянина України, українця,
з середньою освітою, неодруженого,
непрацюючого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2, раніше судимого:

-11.07.2008 року Франківським районним
судом м. Львова за ч. 2 ст. 190 КК України
до 1 року позбавлення волі;

-02.09.2010 року Шацьким районним судом
Волинської області за ч.1 ст. 309 КК
України до 2 місяців арешту,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3
ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 05.04.2012 р. близько 10.00 год.,
знаходячись у квартирі АДРЕСА_1
незаконно заволодів паспортом
громадянина України серії НОМЕР_1,
виданим 31.01.2006 р. Залізничним РВ ЛМУ
ГУМВС України у Львівській області,
належним потерплій ОСОБА_4 та паспортом
громадянина України серії НОМЕР_2,
виданим 20.06.2008р. Залізничним РВ ЛМУ
ГУМВС України у Львівській області,
належним потерпілій ОСОБА_5

08.07.2013 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та
потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
підставі ст.ст. 468, 469, 471, 474 КПК України,
укладено угоду про примирення, за
умовами якої ОСОБА_3 беззастережно
визнав свою винуватість у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК
України та сторони узгодили міру
покарання у виді 2 років обмеження волі
із звільненням від відбування
покарання з іспитовим строком 2 роки.

В підготовчому судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_3, повністю визнав
свою винуватість у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України та
пояснив, що дійсно після перебування в
гостях у потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
його друга зник мобільний телефон.
Підозрюючи дівчат у викраденні
мобільного телефону, він 05.04.2013 р.
близько 10.00 год. прийшов до них додому у
квартиру АДРЕСА_1 та забрав у
потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без їх
згоди паспорти громадян України. В
подальшому повернув їх на вимогу
працівників міліції. Також ствердив, що
йому цілком зрозумілі надані законом
права, наслідки укладення та
затвердження угоди про примирення,
передбачені ст.473 КПК України, характер
обвинувачення, а також вид покарання,
яке буде застосоване до нього у разі
затвердження угоди судом. При цьому,
обвинувачений повідомив про
добровільність своєї позиції, просить
суд затвердити угоду про примирення та
призначити йому узгоджене покарання.

В підготовчому судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили,
що їм цілком зрозумілі наслідки
затвердження угоди про примирення,
передбачені ст. 473 КПК України, та
просили затвердити угоду про
примирення. Заподіяна шкода їй
повністю відшкодована.

Прокурор та захисник просив затвердити
угоду про примирення від 18.07.2013 р. з
покаранням, яке визначене сторонами
угоди.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України
угода про примирення між потерпілим та
обвинуваченим може бути укладена у
проваджені щодо кримінальних
проступків, злочинів невеликої чи
середньої тяжкості, та у кримінальному
провадженні у формі приватного
обвинувачення. Угода про примирення
може ініціюватись в будь-який момент
після повідомлення особі про підозру.

Заслухавши думку прокурора, захисника,
обвинуваченого, потерпілих, дослідивши
матеріали кримінального провадження,
суд приходить до наступного висновку.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 357 КК
України, відповідно до положень ст. 12 КК
України, є злочином середньої тяжкості.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно
кваліфіковано за ч. 3 ст. 357 КК України.

Судом встановлено, що при укладенні
угоди обвинувачений цілком розуміє
права визначені ч.5 ст. 474 КПК України,
наслідки укладення та затвердження
даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК
України, характер обвинувачення, щодо
якого він визнає себе винуватим; вид
покарання та інші заходи, які будуть
застосовані до нього у разі
затвердження угоди судом, а також
наслідки невиконання угоди
передбачені ст. 476 КПК України.
Потерпілій повністю відшкодована
заподіяна шкода.

Суд переконався, що укладення угоди
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді, а взяті на себе
зобов'язання обвинуваченим можуть бути
реально виконані.

Виходячи із наведеного, суд приходить
до висновку, що угода про примирення
від 18.07.2013 р. відповідає вимогам ч. 3 ст.
469, ст.471 КПК України, підстав для
відмови у затвердженні угоди відсутні,
а тому таку угоду слід затвердити та
призначити обвинуваченому узгоджену
сторонами міру покарання.

Керуючись ст.ст. 468, 469, 471, 474, 475 КПК
України, суд, -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про примирення від
18.07.2013 року, укладену між обвинуваченим
ОСОБА_3 та потерілими ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК
України, та призначити йому покарання у
виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_3 від відбування покарання з
іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_3 обов'язок не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання, періодично
з'являтись на реєстрацію в органи КВІ.

Запобіжний захід до вступу вироку в
законну силу у виді особистого
зобов'язання залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в порядку та
з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК
України в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Львівської області
через Залізничний районний суд м.
Львова протягом тридцяти днів з дня
його проголошення.

Суддя /підпис/:

З оригіналом згідно:

Суддя:
І.Д.
Іванюк