Справа №377/136/15-к
Провадження №1-кп/377/12/15
- 02.12.2010 року Славутицьким міським судом за ч.1 ст.309 КК України до 4-х місяців арешту;
- 04.02.2011 року Славутицьким міським судом за ч.1 ст.185 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;
-25.04.2012 року Славутицьким міським судом за ч 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 23.06.2014 року звільнено від подальшого відбування покарання за ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_7 , маючи не зняту та непогашену в законному порядку судимість, повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) при наступних обставинах: 09 січня 2015 року, близько 14 години, ОСОБА_5 , переслідуючи умисну корисливу мету направлену на таємне викрадення чужого майна перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , побачив у ванній кімнаті чавунну ванну, що належить його сестрі ОСОБА_4 , і у нього виник умисел на її викрадення. Реалізуючи свій умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав майно, яке належало ОСОБА_4 , а саме, чавунну ванну, вартістю 1980 грн., спричинивши останній матеріального збитку на зазначену суму. Викраденим майном ОСОБА_5 , розпорядився на власний розсуд.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , на початку судового засіданні провину не визнав, проте під час розгляду справи свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Суду показав, що перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , скориставшись, що його ніхто не бачить викрав чавунну ванну, яка належала ОСОБА_4 . Хотів здати її на металобрухт, тому витяг ванну із будинку і відволік на прийомний пункт. На даний час у скоєному розкаюється, ванну повернув.
Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин доведена даними, отриманих з показань потерпілої, свідків, досліджених у судовому засіданні документів, висновку товарознавчого експерту та речових доказів.
Потерпіла ОСОБА_8 , суду пояснила, у квартирі АДРЕСА_2 , в ванній кімнаті стояла чавунна ванна, яку вона придбала за власні кошти. ОСОБА_5 , викрав ванну і здав на металобрухт, на даний час ванну повернули, матеріальних претензій немає.
Свідки ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , суду пояснили, що їх онука ОСОБА_4 , придбала за власні кошти чавунну ванна, яка знаходилась у кв. АДРЕСА_2 .
Свідок ОСОБА_11 , (Яворська) суду повідомила, що проживає у будинку АДРЕСА_3 , звернула увагу на те, що 09.01.2015 року у під,їзді був великий гуркіт, коли відчинила двері, то побачила, що ОСОБА_5 , стягував по сходах з верхнього поверху, чавунну ванну. Пізніше вона побачила у вікно, що він ванну заволік до прийомного пункту вторинної сировини.
Крім доказів, отриманих з показань потерпілої та свідків, вина обвинуваченого підтверджується також даними, що зафіксовані у документах, висновках експерта, досліджених в судовому засіданні.
В протоколі огляду місяця події від 23.01.2015 року, вбачається, що у ванній кімнаті кв. АДРЕСА_2 . Протоколом огляду предмету від 30.01.2015 року, оглянута чавунна ванна, яка визнана речовим доказом і передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 .
Висновком товарознавчої експертизи від 14.01.2015 року вартість викраденої ванни становить 1980 гривень.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, якими є дані, що отримані з показів обвинуваченого, потерпілої, свідків, документів та висновку експерта, у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_12 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю доведена і сумніву не викликає. Суд дійшов висновку про достатність підстав для визнання ОСОБА_12 , винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та достатність підстав для призначення йому передбаченого законом покарання.
Відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченого ОСОБА_12 , передбачена ч.2 ст.185 КК України за ознаками повторного таємного викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки його дії відповідають кваліфікуючим ознакам цього кримінального правопорушення.
Призначаючи обвинуваченому покарання відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, яке буде справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Так, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення (злочин), що згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
За місцем проживання обвинувачений характеризується формально позитивно, має постійне місце проживання, немає постійного місця роботи, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває,перебуває на обліку у лікаря-нарколога, до адміністративної відповідальності не притягувався. Засуджений 25.04.2012 року Славутицьким міським судом за ч.2 ст.186 КК України на даний час має не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість і повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає кримінальне покарання у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п,яти років або позбавлення волі на той же самий строк. Враховуючи кілька обставин, що пом,якшують покарання обвинуваченого, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його позитивну поведінку після вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі. Проте враховуючи, що підсудний щиро розкаявся у вчиненому, матеріальних претензій від потерпілої немає, суд приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, до нього можливо застосувати покарання з застосуванням ст.75 КК України, тобто звільнити його від призначеного покарання з іспитовим строком.
Речові докази по справі чавунну ванну передану потерпілій ОСОБА_4 , залишити у останньої.
Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався.
Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-371,373-375 КПК України, суд, -
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_12 , від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом випробувального строку одного року, не виїде за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; буде повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну проживання, роботи.
Речовий доказ чавунну ванну, передану на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити у останньої.
На вирок суду сторонами можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1