23 лютого 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області
головуючого ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, різноробочого ФОП ОСОБА_7 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 09 листопада 2014 року близько 22.00 год., перебуваючи на території господарства ОСОБА_8 , що в с. Нове село Підволочиського району Тернопільської області, підійшов до велосипеда, який знаходився біля приміщення літньої кухні і, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії будуть непоміченими сторонніми особами, умисно таємно викрав велосипед марки «Atala», вартістю 300 гривень, з яким з місця скоєння кримінального правопорушення втік, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 300 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України визнав частково та пояснив, що 09 листопада 2014 року прийшов в гості до ОСОБА_8 , де знаходився потерпілий ОСОБА_5 та його знайомий ОСОБА_9 . Близько 22.00 год. він разом із ОСОБА_9 вийшов на вулицю та мали намір іти додому, однак, враховуючи те, що відстань була значною до 5 км, вирішив поїхати додому велосипедом, котрий знаходився на подвір`ї ОСОБА_8 , нікого про це не попередивши. Вказав, що наміру вчиняти крадіжку не мав, оскільки хотів на наступний день повернути велосипед, однак не встиг цього зробити. Зателефонувати потерпілому та сказати, що саме він взяв велосипед також не мав можливості через те, що телефон був розряджений.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєному інкримінованого органами досудового слідства кримінального правопорушення визнав частково, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про повну доведеність обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, а покази дані обвинуваченим щодо його непричетності до таємного викрадення чужого майна повністю спростовуються показами потерпілого, свідків та дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження.
Так, будучи допитаним у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_5 показав, що раніше із обвинуваченим ОСОБА_6 знайомим не був. 09 листопада 2014 року він приїхав велосипедом марки «Atala» до ОСОБА_8 , з яким перебуває у дружніх відносинах. В приміщенні будинку він познайомився із обвинуваченим ОСОБА_6 та його товаришем ОСОБА_9 . Близько 22.00 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_9 пішли додому, а він ще на деякий час затримався у ОСОБА_8 . Після того як вийшли на вулицю помітив відсутність велосипеду на якому приїхав. На його прохання ОСОБА_8 намагався дотелефонуватись до ОСОБА_6 та ОСОБА_9 з тією метою, щоб з`ясувати чи саме вони взяли велосипед, а на наступний день увечері звернувся до працівників міліції. На даний час претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого немає.
Покази дані в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_5 перебувають у логічному зв`язку із показаннями свідків ОСОБА_8 ОСОБА_9 , а тому суд вважає їх правдивими та бере в основу обвинувального вироку.
Так, будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що 09 листопада 2014 року він святкував день народження, на якому був обвинувачений ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_9 . Приблизно після 22.00 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_9 пішли додому, а він залишився із потерпілим ОСОБА_5 . Через деякий час коли вони вийшли на вулицю то побачили, що відсутній велосипед ОСОБА_5 . Після цього потерпілий попросив його зателефонувати ОСОБА_6 та ОСОБА_9 з тією метою, щоб з`ясувати, чи вони не брали його, однак їх мобільні телефони не відповідали. Тоді він на наступний день ще декілька раз намагався дотелефонуватись, однак зв`язок із ним був відсутній, про що повідомив потерпілого. Вказав, що обвинувачений і потерпілий раніше знайомі не були, а також те, що інколи давай йому для користування свій велосипед, тому можливо він і переплутав його, однак після оглянутих фото викраденого велосипеда, показав, що він зовні не був схожий на його.
Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 показав, що 09 листопада 2014 року після святкування дня народження ОСОБА_8 разом із обвинуваченим ОСОБА_6 вийшли на вулицю з наміром іти додому, проте обвинувачений ОСОБА_6 взяв велосипед, який стояв біля приміщення його і запропонував йому їхати із ним додому, при цьому вказав, що зранку поверне його. Ініціатива взяти велосипед була обвинуваченого.
Крім того зазначені покази свідків та потерпілого є послідовними показам, що дані ними під час досудового слідства та об`єктивно підтверджуються дослідженими і проаналізованими у судовому засіданні письмовими доказами :
Як слідує із протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_6 , вийшовши із господарства ОСОБА_10 , у нього виник намір вчинити крадіжку велосипеда, який належить ОСОБА_11 та знаходиться поряд із приміщенням літньої кухні на господарстві де проживає ОСОБА_12 , для того щоб на вказаному велосипеді поїхати додому, оскільки йти пішим ходом він не хотів. В подальшому він, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, підійшов до велосипеда, який знаходився поряд із приміщенням літньої кухні та, сівши на нього, виїхав за територію господарства, після чого на ньому поїхав додому у напрямку с. Гнилиці Підволочиського району. На наступний день він вказаний велосипед хотів повернути, оскільки зрозумів що вчинив неправильно, однак не встиг цього зробити, позаяк близько 17.00 год. до нього на роботу приїхали працівники міліції, яким він зізнався у вчиненні крадіжки даного велосипеду. У кінці протоколу обвинуваченим ОСОБА_6 власноручно поставлено підпис та вказано, що протокол ним прочитано з його слів записано вірно.
Згідно протоколу огляду від 17 листопада 2014 року, що проводився у приміщенні службового кабінету Підволочиського РВ УМВС України в Тернопільській області у присутності понятих було виявлено велосипед дорослий. Рама велосипеду пофарбована в чорний колір та встановлена навскоси, подвійна. На велосипеді наявний задній багажник та передній багажник у вигляді корзини для транспортування ручної клажі. На переді рами наявна наліпка з надписом «Atala». Зовнішній вигляд велосипеда свідчить про те, що він перебував у експлуатації.
Оцінюючи у сукупності зі письмовими доказами показання потерпілого та свідків при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
При цьому суд не бере до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про те, що він не мав прямого умислу вчиняти крадіжку велосипеда, а лише хотів його взяти, а на наступний день повернути, оскільки такі покази повністю спростовуються показами потерпілого, свідків та дослідженими письмовими матеріалами, наданими стороною обвинувачення, а також самими поясненнями обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема обвинувачений не зміг роз`яснити суду різницю у показах, що дані ним під час досудового розслідування з показами які він надає в судовому засіданні, давав їх нечітко та непослідовно, також не зміг надати чітку і конкретну відповідь, чому він у цей день не зайшов в приміщення житлового будинку де разом із потерпілим та свідками святкували день народження та повідомити їх про намір взяти велосипед. Крім того не заслуговують на увагу суду пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , що він не міг зателефонувати та повідомити потерпілого чи будь-кого з своїх друзів про те, що саме він взяв велосипед, через те, що у нього був розряджений телефон, позаяк він мав достатньо часу та можливості знайти живлення чи зателефонувати із іншого телефону.
Таким чином, суд приходить до переконання, що вищенаведені пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 щодо його непричетності до викрадення велосипеда є неправдивими, спрямованими на уникнення від кримінальної відповідальності, тому оцінює їх критично та до уваги не бере.
За вказаних обставин, суд приходить до переконання про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 в умисних діях, які виразились у таємному викраденні чужого майна і повністю погоджується із кваліфікацією органами досудового слідства дій за ч.1 ст.185 КК України.
З письмових даних, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 та знаходяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_6 проживає у с. Гнилиці Підволочиського району Тернопільської області, не знаходиться на диспансерному та психіатричному обліку, за місцем проживання та роботи характеризується із позитивної сторони.
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, котрий відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, наслідків, що наступили, особу обвинуваченого, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання та роботи характеризується з позитивної сторони.
Також, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання , а саме часткове каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення заподіяної шкоди, відсутність обставин що обтяжують покарання, з урахуванням фактичних обставин справи, думки потерпілого, суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід призначити покарання найбільш наближене до мінімального що визначене у санкції ст.. ч. 1 ст. 185 України, у виді штрафу, який стягнути з обвинуваченого в користь держави, оскільки саме таке покарання відповідатиме меті його призначення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Речові докази по справі, а саме велосипед марки «Atala», що знаходиться у потерпілого ОСОБА_5 повернути законному володільцю ОСОБА_5 .
Цивільного позову у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, запобіжний захід не обирався.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370,371,374 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, які стягнути у дохід держави.
Речові докази по справі, а саме велосипед марки «Atala», що знаходиться у потерпілого ОСОБА_5 повернути законному володільцю ОСОБА_5 .
Цивільного позову у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, запобіжний захід не обирався.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.