04.10.2013 Єдиний унікальний № 371/1872/13-к
У Х В А Л А

про повернення клопотання про арешт майна

4 жовтня 2013 року м. Миронівка ЄУН № 371/1872/13-к

Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О.,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Миронівського РВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_1, погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_2, про арешт майна ОСОБА_3, підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000716 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Клопотання надійшло до суду 01.10.2013 року.

Суддя перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, прийшов до наступного.

Клопотання про арешт майна обґрунтовано тим, що 30 липня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000716 внесені відомості про кримінальне провадження за ст. 307 ч. 2 КК України. 18 серпня 2013 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого вказаною статтею.

Клопотання не відповідає вимогам статті 171 КПК України.

Відповідно до ч 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у звязку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У поданому клопотанні не зазначено перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, повязаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий в прохальній частині вказав, що арешту підлягає автомобіль та речі, які знаходяться на території домоволодіння та в будинку, що розташований по вулиці Академіка Кириченка, 41 села Владиславка Миронівського району Київської області. Слідчий не зазначив, яким критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України, відповідає вказане майно, не конкретизував, які речі, що знаходяться на території домоволодіння та в будинку підлягають арешту, кому вони належать та на підставі яких документів, яке майно є роздільним, а яке спільно нажитим з дружиною підозрюваного, не скористався правом звернення до органів Державтоінспекції з метою зясування факту реєстрації автомобіля за дружиною підозрюваного на час звернення з клопотанням про його арешт.

Відповідно до положень ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобовязана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення майна як захід забезпечення кримінального провадження, при якому протоколом міг бути зафіксований перелік майна, що підлягає арешту, при затриманні підозрюваного та проведенні обшуку за місцем його проживання не було здійснено.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Зміст подання та додані до нього матеріали вказують на необхідність повернення клопотання слідчому для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000716 про арешт майна ОСОБА_3, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, повернути слідчому для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_4

Згідно з оригіналом.

Суддя Л.О.Капшук