Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Коротких О.А. та Гриціва М.І.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві 26 лютого 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок
Ленінського районного суду міста Харкова від 24 січня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2007 року,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця міста Харкова, раніше судимого
- 27 жовтня 2004 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3
роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування з
випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК
України до позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 1 ст. 164 КК України до
обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі
на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому визначено
покарання - позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_1 визначено
остаточне покарання - позбавлення волі на строк 5 років.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця міста Харкова, раніше судимого
- 1 жовтня 2004 року за ст. 124 КК України до обмеження волі на строк 2 роки зі
звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням з
іспитовим строком 1 рік,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України
до позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення
волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2
роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому визначено
покарання - позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_2 визначено
остаточне покарання - позбавлення волі на строк 4 роки й 6 місяців.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та мешканця міста Харкова, раніше судимого
- 18 жовтня 2005 року за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2
роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК
України до позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_3 визначено
остаточне покарання - позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців.

Постановлено стягнути з:

§ ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь:

- товариства з обмеженою відповідальністю «Агротех» (далі ТОВ «Агротех»)
1400 гривні на відшкодування матеріальної шкоди;

- потерпілого ОСОБА_5 2850 гривень на відшкодування матеріальної шкоди;

- потерпілого ОСОБА_6 872 гривні 35 копійок на відшкодування матеріальної
шкоди;

- державного підприємства Міністерства оборони України «Харківське
управління механізації і будівництва» (далі ДП МОУ «ХУМ і Б») 1288 гривень 05
копійок на відшкодування матеріальної шкоди.

§ ОСОБА_4 на користь:

- потерпілої ОСОБА_7 670 гривень 20 копійок на відшкодування матеріальної
шкоди;

- експертної установи судові витрати в розмірі 1407 гривень 81 копійку.

§ ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на користь експертної установи судові витрати 1 031
гривню 19 копійок та 842 гривні 80 копійок відповідно.

За вироком суду ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 визнано винними у тому, що вони
впродовж квітня - вересня 2005 року в місті Харкові за попередньою змовою між
собою групою осіб, а також самостійно, з проникненням у житло та інших
приміщень, вчинили ряд крадіжок за таких обставин.

У проміжку часу з 01 по 05 квітня 2005 року близько 1 години ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
приміщення ТОВ «Агротех», розташованого на вулиці АДРЕСА_2, викрали належний
останньому вентилятор вартістю 700 гривень.

18 травня 2005 року близько 23 годин АДРЕСА_1 з будинку потерпілого ОСОБА_6
викрали каструлі, інструмент та інші предмети побутового призначення на
загальну суму 872 гривні 35 копійок.

В один з днів з 30 серпня по 14 вересня і повторно 14 вересня 2005 року,
вночі, двічі викрали рулон лінолеума, газові плити, металеві мийки та інше
майно ДП МОУ «ХУМ і Б» на загальну суму 3 512 гривень 74 копійки.

Упродовж 23 - 26 вересня 2005 року близько 1 години з того ж приміщення ТОВ
«Агротех» вдруге викрали вентилятор вартістю 700 гривень.

11 листопада 2005 року близько 23 години з приміщення підприємця ОСОБА_5 на
вулиці АДРЕСА_2 викради належний йому електроінструмент та інше майно на
загальну суму 2 850 гривень 15 копійок.

14 липня 2005 року близько 6 годин ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_3 викрав майно
на загальну суму 670 гривень 23 копійки, що належало потерпілій ОСОБА_7.

Крім того, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що незаконно придбав та
виготовив наркотичний засіб без мети збуту; злісно ухилявся від сплати
аліментів на утримання дітей, а ОСОБА_2 - у повторному незаконному виготовленні
та зберіганні без мети збуту психотропних речовин. Подія цих злочинів,
доведеність винуватості засуджених та кваліфікація дій у касаційному поданні не
оспорюється.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2007 року вирок
щодо ОСОБА_2 змінено - виключено рішення про засудження його за ч. 1 ст. 309 КК
України та призначення покарання за сукупністю вироків. На підставі ч. 1 ст. 70
КК України визначено остаточне покарання - позбавлення волі на строк 4 роки.

У касаційному поданні та доповненні до нього прокурор порушує питання про
скасування судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд. Своє
прохання мотивує тим, що суд через неправильну оцінку фактичних обставин справи
помилково виключив з обвинувачення кваліфікуючу ознаку скоєння крадіжки
організованою групою. Крім того, апеляційний суд усупереч вимогам ч. 2 ст. 358
КПК України не викликав засудженого ОСОБА_3 у судове засідання, який підлягав
обов'язковому виклику, оскільки в апеляції прокурора ставилося питання про
погіршення його становища.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів не вбачає підстав для внесення справи на розгляд
касаційного суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим у складі
організованої групи, якщо в його вчиненні брали участь три і більше осіб, які
попередньо зорганізувались у стійке об'єднання для вчинення цього злочину,
об'єднаного єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на
досягнення цього плану, відомого всім співучасникам.

Як убачається із встановлених судом фактичних обставин справи, умисел на
скоєння крадіжок у засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_1 виникав спонтанно, у відповідь
на пропозицію останнього викрасти майно з відомого йому місця. Реалізація
злочинів відбувалася майже відразу після досягнення згоди на їх вчинення.
Заволодіваючи майном, кожен із засуджених виконав відведену йому роль для
досягнення єдиного злочинного результату. При цьому, як видно з характеру та
послідовності дій засуджених, серед них не було того, хто організував та
спланував вчинення злочинів, а також тих, хто визнавав авторитет цієї особи.
Після вчинення першого посягання учасники групи не планували скоєння наступних,
про що свідчить великий часовий розрив між злочинами, а також вчинення ряду
крадіжок ОСОБА_8 самостійно.

За таких обставин, твердження прокурора про те, що засуджені діяли в складі
організованої групи є безпідставними.

Крім того, доводи прокурора про наявність у діях засуджених ознак
організованої групи ґрунтуються на показаннях засуджених, які вони дали
впродовж досудового слідства. Проте, під час судового розгляду справи ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відмовились
від цих показань, а тому за відсутності інших доказів обвинувачення, суд
відповідно до вимог ст. 74 КПК України обґрунтовано визнав їх недостатніми.

Не ґрунтується на матеріалах справи твердження прокурора про те, що розгляд
справи в суді другої інстанції відбувався без участі ОСОБА_3, оскільки, як
вбачається з оригіналу ухвали, він брав участь у розгляді справи апеляційним
судом (т. 4 а. с. 363).

Порушень матеріального та кримінально-процесуального законодавства, за яких
судові рішення підлягали б скасуванню чи зміні, в тому числі з наведених у
касаційному поданні інших підстав, не встановлено.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити у задоволенні касаційного подання прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції, на судові рішення щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

С у д д і:

Паневін В.О. Коротких О.А. Гриців М.І.