№1-49 Копія
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2007 року місто
Київ

Військовий місцевий суд Київського гарнізону в складі:

головуючого - судді підполковника юстиції ВЕРЛАНОВА С.М.,

при секретарі ГУРІН О.А.,

за участю державного обвинувача - військового прокурора Сумського гарнізону
підполковника юстиції ВІТКА В.А.,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув кримінальну
справу за обвинуваченням військовослужбовця військової частини А-0563 старшого
солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в
місті Полтава, українця, громадянина України, не судимого, з середньо -
спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, призваного
на військову службу за контрактом у травні 1999 року, проживаючого АДРЕСА_1, -
у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.15, ч.1 ст.410 КК України.

Судовим слідством військовий місцевий суд

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2007 року близько 17 години, ОСОБА_1, знаходячись у черговій
відпустці, проник через огорожу на охоронювану територію відкритої стоянки
техніки військового містечка №34 військової частини А-0563, де діючи з
корисливих мотивів з метою власного збагачення, проник в середину сховища
інженерного майна, звідки викрав військове майно на загальну суму 1051 грн. 13
коп., яке завантажив у два мішки, що приніс з собою. Викрадене майно ОСОБА_1
намагався винести за територію відкритої стоянки військового містечка №34,
однак задумане йому не вдалося довести до кінця з причин, що не залежали від
його волі, оскільки, будучи виявлений чатовим, ОСОБА_1 кинув мішки з викраденим
майном на території відкритої стоянки техніки військового містечка №34, а сам
втік через огорожу за межі стоянки.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у пред'явленому
йому обвинуваченні визнав повністю і дав показання, які за своїм змістом
відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, та крім того,
пояснив, що вирішив викрасти військове майно зі сховища з метою його реалізації
та особистого збагачення. Крім того, підсудний уточнив, що він того ж дня,
після того як втік, добровільно повернувся на територію відкритої стоянки
техніки військового містечка №34 військової частини А-0563, де командуванню
частини та працівникам міліції заявив про себе.

Крім особистого визнання вина підсудного ОСОБА_1 у скоєному підтверджується
зібраними по справі доказами, які підсудний та інші учасники судового розгляду
не оспорюють і підтримують в повному обсязі. За клопотанням державного
обвинувача, яке підтримане іншими учасниками процесу, судове слідство було
проведене відповідно до вимог ч.3 ст.299 КПК України. При цьому,
учасникамсудового розгляду судом було роз'яснено, що у цьому випадку вони
будуть позбавлені права оспорювати вищезазначені фактичні обставини справи в
апеляційному порядку.

Отже дії ОСОБА_1, який, будучи військовослужбовцем, вчинив замах на таємне
викрадення військового майна на загальну суму 1051 грн. 13 коп., суд кваліфікує
за ч.1 ст.15, ч.1 ст.410 КК України.

Призначаючи підсудному ОСОБА_1 покарання суд бере до уваги і визнає
обставинами, які

пом'якшують йому покарання, його явку з повинною, щире каяття у вчиненому,
активне сприяння розкриттю злочину, а також саму обстановку вчинення злочину, а
саме, те, що злочин доведено до кінця не було.

Беручи до уваги вказані обставини, а також враховуючи особу винного, який
раніше ні в чому осудному замічений не був, до кримінальної відповідальності
притягується вперше, дав в судовому

2

засіданні
негативну оцінку своїм діям, як до призову на службу, так і під час її
проходження характеризуються виключно позитивно, має на утриманні малолітню
дитину, суд знаходить можливим застосувати до ОСОБА_1 ст. 69 КК України і з
застосуванням ст. 53 КК України перейти до іншого, більш м'якого виду основного
покарання, не зазначеного в санкції ч.І ст.410 КК України, оскільки саме даний
вид покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 299, 323, 324, 325, 330, 332
КПК України, військовий суд

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.15, ч. 1
ст. 410 КК України, за якою із застосуванням ст.ст. 69, 53 КК України
призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян, тобто на суму 1190 (одна тисяча сто дев'яносто) грн.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1- підписку про невиїзд - скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази по справі, які зазначені
на а.с.18 і знаходяться на зберіганні у військовій частині А-0563 - вважати
повернутими за належністю.

Вирок може бути оскаржений і на нього може бути внесене подання прокурора в
апеляційному

порядку до військового апеляційногосуду Центрального регіону через
військовий місцевий суд Київського гарнізону протягом; 15 діб з моменту його
проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії
вироку.