ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2799/14-к

26 лютого 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Головин, зареєстрована АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , громадянки України, освіта вища, вчителя, заступника директора з виховної роботи Головинської ЗОШ І-ІІІ ступенів, заміжня, на утримані має малолітню доньку, раніше не судимої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
18 листопада 2013року близько 09 год. 15 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщені офісу, який розташований за адресою м. Костопіль вул. Руданського, 2, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин нанесла ОСОБА_5 близько 10 ударів кулаками рук в обличчя. Після цього ОСОБА_8 прослідувала за ОСОБА_5 в приміщення магазину Софія, що розташований за тією ж адресою, де нанесла ОСОБА_5 близько десяти ударів кулаками обох рук в область обличчя. Внаслідок цих дій ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу на верхній губі справа, забійна рана слизової оболонки верхньої губи справа і локальний крововилив в слизову оболонку навколо рани, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та показала, що 18 листопада 2013 між нею та ОСОБА_5 виникла суперечка щодо розрахунку за придбану нею металочерепицю. Ні в приміщенні офісу ні в магазині «Софія» жодних ударів ОСОБА_5 вона не наносила. Навпаки, ОСОБА_5 в приміщенні магазину «Софія» вдарила її рукою по обличчю.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вина обвинуваченої повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_5 показала, що 18 листопада 2013 до її офісу по АДРЕСА_3 прийшла ОСОБА_8 та розпочала сварку з приводу оплати за металочерепицю, за яку вона відмовлялася сплатити всю суму коштів. Під час сварки ОСОБА_8 скинула зі столу документи та телефон. Коли ОСОБА_5 нагнулася підняти телефон, то в цей момент ОСОБА_8 нанесла їй до 10 ударів по спині, голові та обличю. Після цього вона вийшла з кабінету та пішла до магазину «Софія», щоб зателефонувати та викликати міліцію. ОСОБА_8 пішла слідом за нею. У магазині «Софія» ОСОБА_5 взяла телефон у продавця ОСОБА_9 та хотіла потелефонувати. Однак, ОСОБА_8 вибила телефон з її рук і він впав на підлогу. Коли ОСОБА_5 нагнулася, щоб підняти його, то ОСОБА_8 знову стала наносити їй удари кулаками рук по голові та обличчю. Через отримані тілесні ушкодження декілька днів не могла вийти на роботу.

Дані обставини підтверджуються протокол проведення слідчого експерименту від 05.03.2014, під час якого ОСОБА_5 в присутності понятих та за участю спеціаліста та статиста, вказала на місце та на спосіб, яким ОСОБА_8 нанесла їй тілесні ушкодження. (а.с.26-27).

Свідок ОСОБА_9 показала, що працює продавцем магазину «Софія». 18 листопада 2013 року близько 9 год. ранку до магазину зайшла ОСОБА_5 та попросила дати їй мобільний телефон. Слідом за нею зайшла ОСОБА_10 , яка вибила мобільний телефон з рук ОСОБА_11 . В ході конфлікту ОСОБА_10 висловлювалась нецензурною лайкою, після чого шарпала за спину та хватала за рукава. Під час цієї сутички ОСОБА_8 ударила ОСОБА_5 в обличчя 2 рази, та всього нанесла близько 7-10 ударів по голові, спині. У відповідь ОСОБА_5 не била ОСОБА_8 . Пізніше ОСОБА_5 вернулася в магазин і була з ватою та сказала, що ОСОБА_8 розбила їй губу.

Свідок ОСОБА_12 , показала, що зранку 18 листопада 2013 року неодноразово телефонувала на мобільний телефон до своєї матері ОСОБА_5 , однак остання не відповідала. Близько 9.30 год. вона приїхала до магазину «Софія» та побачила продавця ОСОБА_9 переляканою і від неї дізналась про бійку між ОСОБА_8 та матір`ю. Бачила у матері розбиту губу.

Свідок ОСОБА_13 показала, що 18 листопада 2013 року приїхала разом в ОСОБА_8 в ОСОБА_14 . По приїзду в ОСОБА_14 вона пішла спочатку до Банку, а потім підійшла до офісу по АДРЕСА_3 . Вона безпосередньо чула сварку, яка відбувалась між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 в приміщенні офісу, а потім в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Через зачинені двері бачила, як ОСОБА_5 під час сварки замахнулась на ОСОБА_8 , однак не бачила, щоб ОСОБА_5 наносила удари ОСОБА_8 ..

Покази потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 щодо нанесення ОСОБА_8 потерпілій ударів об`єктивно підтверджуються висновком експерта №395 від 25.11.2013 р. та висновком № 36 від 06.05.2014 р. комісійної судово-медичної експертизи, згідно яких при первинній судово-медичній експертизі 19.11.2013 у ОСОБА_5 відмічені наступні тілесні ушкодження: синець верхньої губи справа, поверхнева рана слизової верхньої губи справа, крововилив в слизову верхньої губи справа. При додатковому судово-медичному обстеженні 29.04.2014 у ОСОБА_5 виявлено рубець на слизовій оболонця верхньої губи справа, який має травматичне походження і є слідом загоєння забійної рани. Морфологічні властивості рубця свідчать проте, що забійна рана та інші тілесні ушкод ження верхньої губи справа виникли не менш як від одного удару тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (а.с.а.с. 18, 40-41).

Невизнання обвинуваченою своєї вини та заперечення факту нанесення нею легких тілесних ушкоджень суд розцінює як реалізацію нею свого права на захист та спробу уникнути кримінальної відповідальності за скоєння злочину.

Покази обвинуваченої про те, що потерпіла ОСОБА_5 наносила їй тілесні ушкодження спростовуються висновком експерта № 397 від 25 листопада 2013 року, згідно якого при судово-медичному обстеженні ОСОБА_8 будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень (синців, саден, ран тощо) чи слідів їх загоєння виявлено не було (а.с. 21).

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_13 , яка є рідною сестрою чоловіка обвинуваченої. оскільки, її покази не узгоджуються з іншими матеріалами справи. Крім того, для суду є незрозумілою позиція сторони захисту, які більше року з часу, коли стався конфлікт між обвинуваченою та потерпілою, взагалі не згадували про існування цього свідка і не заявляли жодних клопотань про її допит. З пояснень свідка ОСОБА_15 вбачається, що вона перебувала на вулиці біля офісу потерпілої та магазину «Софія» близько 10 хвилин, однак, жоден із допитаних в судовому засіданні свідків її там не бачив. Також викликає сумнів і те, що свідок тривалий час спостерігаючи як скандалять, ображають і можливо б`ють дружину її брата, не втрутилася в ці дії з метою їх припинення, або хоча б не зайшла в приміщення.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_8 умисно нанесла ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я і кваліфікує її дії за ч.2 ст.125 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає вчинення злочину вперше, наявність у обвинуваченої на утриманні неповнолітньої дитини та її позитивну характеристику.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.

Крім того, враховуючи наявність у обвинуваченої неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2014 році» та звільнити її від відбування призначеного покарання.

Судом також встановлено, що потерпілою було заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 на її користь 5000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди та 2000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі та врахувавши глибину душевних страждань потерпілої, ступінь вини обвинуваченої та конкретні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково. Щодо відшкодування витрат за правову допомогу, то в цій частині позов підлягає до задоволення повністю, оскільки він підтверджений договором-дорученням про надання правової допомоги та представництво та квитанціями про сплату коштів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 371, 374, 375 КПК України, ст.ст. 85, 125 КК України, ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», п.«в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» суд-
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнити її від відбування призначеного покарання.

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_8 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 2000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди та 2000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 4000 (чотири тисячі) грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1