Справа № 369/2002/15-к
В И Р О К
іменем України
12.03.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
13.12.2014 року близько 04 годині ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на заволодіння майном ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою останньої, з метою обернення його на свою користь, з корисливих мотивів перебуваючи на перехресті вулиць Молодіжна та Білогородська, в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заволодів її мобільним телефоном марки «Nokia Lumia 630 duos» в якому знаходилися 2 сім картки, мобільних операторів «Лайф» та «МТС», які матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_6 не представляють. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 1724 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, що 13.12.2014 року перебуваючи по вул. Молодіжна в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, попросив телефон у своєї знайомої ОСОБА_6 для того, щоб зателефонувати. Після того, як потерпіла ОСОБА_6 надала ОСОБА_5 її мобільний телефон у останнього виник умисел на заволодіння майном потерпілої. ОСОБА_5 шляхом обману ОСОБА_6 залишив її телефон у себе. Далі викрадений мобільний телефон заставив в ломбард, отримані грошові кошти ОСОБА_5 залишив у себе. Під час судового розгляду заставлений мобільний телефон знаходився в ломбарді. ОСОБА_5 запевнив, що мобільний телефон поверне потерпілій ОСОБА_6 . У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив належні висновки зі своєї поведінки та засуджує свій ганебний вчинок, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині доведена повністю, його дії кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що злочин за ч. 1 ст. 190 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_5 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України (а. с. 41), за даними облікової документації не перебуває під наркологічним та психіатричним диспансерно-динамічним наглядом (а. с. 43), за місцем проживання характеризується посередньо (а. с. 44).

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному злочині, що полягає у критичній оцінці підсудним своєї протиправної поведінки, що характеризується щирим осудом цієї поведінки, повним визнанням своєї вини, висловленні жалю з приводу вчиненого та готовності нести покарання за вчинений злочин.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У зв`язку з вищевикладеним, призначаючи необхідне та достатнє покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка не має претензій до обвинуваченого, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_5 в період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення прокурором, потерпілою та обвинуваченим.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1