ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі :

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представників малолітніх потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши в закритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сурсько-Михайлівка Дніпропетровської, громадянина України, пенсіонера, освіта середня, не одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України,

ВСТАНОВИВ :
В період з 2009 року по травень 2014 року , точна дата скоєння злочинів органом досудового слідства та судом не встановлена, ОСОБА_8 знаходячись за місцем свого проживання - в приміщенні в гуртожитку будинку АДРЕСА_2 , використовуючи безпорадний стан малолітніх потерпілих та свою фізичну перевагу над малолітніми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під приводом пригощення цукерками, періодично заманював їх до себе в кімнату № 32 де вчиняв щодо них розпусні дії сексуального характеру, направлені на задоволення власної статевої пристрасті - оголяв перед ними свої статеві органи, пропонував малолітнім доторкатись до них, цілувати.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів при зазначених обставинах визнав повністю, суду пояснив, що не може пояснити чому він змушував дітей вчиняти розпусні дії, але дійсно заманював їх до своєї кімнати де оголяв перед ними свої статеві органи, пропонував доторкатись до них та їх цілувати.

Потерпіла ОСОБА_5 , допитана судом в присутності психолога та матері, суду показала, що на протязі декілька років ОСОБА_8 періодично заманював її до своєї кімнати, демонстрував свої полові органи та в обмін на цукерки пропонував доторкатись до них та цілувати.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винуватим, він та інші учасники судового провадження не оспорюють докази щодо обставин справи, суд, з`ясувавши, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження всіх доказів у даному провадженні, а обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої та представників малолітніх потерпілих, дослідженням висновків експертиз. А тому розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд допитав обвинуваченого, малолітню потерпілу ОСОБА_5 , представників малолітніх потерпілих, дослідив висновки експертиз та матеріали щодо особи обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина обвинуваченого доказана в повному обсязі пред`явленого обвинувачення.

Обвинувачений повинен нести кримінальну відповідальність за вчинення розпусних дій щодо малолітніх осіб.

Дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ст. 156 ч.2 КК України.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

При обранні покарання суд враховує, що ОСОБА_11 раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання є щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину, його похилий вік.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не знаходить.

З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк .

Суд вважає за необхідне, з врахуванням кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного- 1941 року народження, призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, передбаченої ст. 156 ч.2 КК України.

Суд не бачить підстав для застосування ст.75 КК України, оскільки скоєно тяжкий злочин відносно малолітніх дітей, злочинна діяльність обвинуваченого тривала декілька років.

Керуючись ст.ст.374, 375,376 КПК України, суд

У х в а л и в :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 156 ч.2 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох ) років позбавлення волі.

Строк покарання засудженому відраховувати з дня затримання.

На вирок може бути принесена апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий