У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Паневіна В.О.,

суддів

Кліменко М.Р. і Гриціва М.І.,

за участю прокурора

Матюшевої О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 20 лютого 2007 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Черкаської області на вирок
Черкаського районного суду Черкаської області від 30 травня 2006 року щодо
ОСОБА_1. і ОСОБА_2.,

в с т а н о в и л а :

зазначеним вироком
засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

раніше не судимого,

- за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки обмеження
волі.

На підставі ст.1 п. “а” Закону
України “Про амністію” від 31.05.2005 року ОСОБА_1. звільнено від призначеного покарання.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, що має
доньку, ІНФОРМАЦІЯ_3. народження,

раніше не судиму,

- за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки обмеження
волі.

На підставі ст.1 п. “б” Закону
України “Про амністію” від 31.05.2005 року ОСОБА_2. звільнено від призначеного покарання.

Цивільний позов ВАТ “Черкаська нафтобаза”
задоволено частково, а цивільний позов Черкаського РЕМ ВАТ “Черкасиобленерго” -
повністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. і ОСОБА_2.
солідарно на користь ВАТ “Черкаська нафтобаза” 2720 грн., а з ОСОБА_3. та
ОСОБА_2. солідарно на користь Черкаського РЕМ ВАТ “Черкасиобленерго”
1241грн.20коп. на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_3, судове рішення щодо якого у касаційному
порядку не оскаржено.

ОСОБА_1. і ОСОБА_2. визнано винуватими у вчиненні злочинів за таких обставин.

У ніч на 21.07.2001 року в АДРЕСА_1 Черкаського
району ОСОБА_3. за попередньою змовою з ОСОБА_2. та особою, матеріали щодо якої
виділені в окреме провадження, таємно викрали на ПЛ-0,4кв ВАТ
“Черкасиобленерго” Черкаського РЕМ у прольоті опор алюмінієвий провід на
загальну суму 2046 грн..

30.07.2001 року, близько 00 год. 30 хв., у АДРЕСА_2
Черкаського району ОСОБА_1. за попередньою змовою з ОСОБА_2. та особою,
матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, таємно викрали на ПЛ-4кв ВАТ
“Черкасиобленерго” Черкаського РЕМ у прольоті опор алюмінієвий провід на
загальну суму 1241 грн. 20коп.

У ніч на 30.07.2001 року у АДРЕСА_3 Черкаського
району ОСОБА_1. за попередньою змовою з ОСОБА_2. та особою, матеріали щодо якої
виділені в окреме провадження, повторно таємно викрали на АЗС-13 ВАТ “Черкаська нафтобаза” електричний провід на
загальну суму 2720 грн. 20коп..

У апеляційному
порядку справа не переглядалась.

У касаційному поданні заступник прокурора Черкаської області просить вирок суду щодо ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. скасувати з направленням справи на новий судовий розгляд, посилаючись
на те, що судом було неправильно застосовано кримінальний закон і
призначено цим засудженим покарання у
виді обмеження волі, яке до них за вимогами ст. 61 КК України не могло бути
застосовано, оскільки на момент вчинення злочину ОСОБА_1. був неповнолітнім, а
ОСОБА_2. мала дитину віком до чотирнадцяти років. Окрім
того, зазначає, що ОСОБА_1. та ОСОБА_2. необхідно було звільнити від
покарання на підставі Закону України “Про амністію” від 11.07.2003 року, а не
Закону України “Про амністію” від 31.05.2005р.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора про
необхідність часткового задоволення касаційного подання і зміни вироку щодо
ОСОБА_1. зі звільненням його від
призначеного покарання і виключенням застосування до нього акту амністії та із
залишенням без зміни вироку щодо ОСОБА_2., перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне
подання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Доведеність винуватості та правильність
кваліфікації судом за ч.2 ст. 185 КК України злочинних дій
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. у касаційному поданні не заперечуються.

При призначенні покарання ОСОБА_2. судом було враховано тяжкість вчиненого
нею злочину, дані про особу засудженої, пом'якшуючі її покарання обставини.

Покарання ОСОБА_2. призначено відповідно до санкції ч.2 ст.185 КК України
та з урахуванням вимог ст. 61 КК України, оскільки на момент постановлення
вироку її дочка ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, досягла чотирнадцяти років,
що давало підстави для призначення засудженій
покарання у виді обмеження волі.

У касаційному поданні не ставиться питання про те, що зазначене покарання,
призначене судом ОСОБА_2., є м'яким.

Ураховуючи, що ОСОБА_2. засуджена за вчинення в 2001 році умисного злочину,
за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не
більше 5 років, на день набрання 12.08.2003р. чинності Законом України “Про
амністію” від 11.07.2003р. мала неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3. народження, і подала заяву з проханням застосувати до неї
амністію, вона підлягала амністії як особа, що підпадала під дію ст. 1 п.
“б” Закону України “Про амністію” від
11.07.2003 року, який і необхідно було застосувати. Однак, застосувавши до неї
акт амністії, суд помилково послався на Закон України “Про амністію” від
31.05.2005 року, про що правильно зазначено у касаційному поданні, а також не
врахував вимог ст. 6 цього Закону, який передбачає звільнення від кримінальної
відповідальності, а не від покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним внести відповідні
зміни у вирок суду щодо ОСОБА_2. і не
вбачає підстав для скасування вироку
щодо неї.

Також заслуговують на увагу
посилання прокурора у касаційному поданні на порушення судом вимог
кримінального закону при призначенні покарання
ОСОБА_1

Відповідно до ч.3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не
застосовується до осіб, які вчинили злочин у неповнолітньому віці, незалежно
від того, чи досягли вони повноліття на час постановлення вироку.

Як установив суд, ОСОБА_1. вчинив злочин, будучи неповнолітнім, а тому йому
не могло бути призначено покарання у виді обмеження волі.

До ОСОБА_1. також не може бути застосовано передбачене санкцією ч.2 ст. 185 КК України покарання у виді
позбавлення волі, оскільки у касаційному
поданні не ставиться питання про
необхідність скасування вироку за м'якістю призначеного покарання і необхідністю призначення ОСОБА_1 більш
суворого покарання.

За змістом закону, у випадку, коли санкцією статті, за якою засуджується
особа, передбачено лише такі основні покарання, які з огляду на її вік чи стан
не можуть бути до неї застосовані, суд
не вправі перейти до більш м'якого виду покарання, а повинен за наявності
підстав відповідно до ст. 7 КПК України закрити справу і звільнити особу від
кримінальної відповідальності або
постановити обвинувальний вирок і
звільнити засудженого від
покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що до ОСОБА_1. з урахуванням
його віку не може бути застосоване основне покарання у виді обмеження волі, як
і більш суворе покарання, а тому вирок щодо ОСОБА_1. підлягає зміні зі звільненням
засудженого від призначеного покарання.

Ураховуючи, що ОСОБА_1. визнаний
судом винуватим у вчиненні в 2001 році у неповнолітньому віці умисного злочину,
передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
санкція якої встановлює покарання у виді позбавлення волі на строк не
більше 5 років, і подав заяву з проханням застосувати до нього амністію, слід
визнати, що відповідно до вимог ст.1 п. “а”, ст. 6 Закону України “Про
амністію” від 11.07.2003 року він підлягав звільненню від кримінальної
відповідальності. Однак суд прийняв щодо нього помилкове рішення про звільнення
від покарання на підставі Закону України
“Про амністію” від 31.05.2005 року, що потребує внесення до вироку відповідних
змін.

Підстав для скасування судового рішення щодо ОСОБА_1. і ОСОБА_2. з направленням справи на
новий судовий розгляд, не встановлено.

Керуючись
ст.ст. 394, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

касаційне подання заступника прокурора Черкаської області задовольнити частково.

Вирок
Черкаського районного суду Черкаської області від 30 травня 2006 року щодо ОСОБА_1
змінити - звільнити його від призначеного судом покарання у виді обмеження волі
на 2 роки і на підставі ст.1 п. “а”, ст. 6 Закону України “Про амністію” від 11 липня
2003 року звільнити його від кримінальної відповідальності.

Цей же вирок щодо ОСОБА_3 змінити
- на підставі ст. 1 п. “б”, ст. 6 Закону
України “Про амністію” від 11 липня 2003 року звільнити її від кримінальної
відповідальності.

У решті цей же вирок щодо ОСОБА_1. і
ОСОБА_2. залишити без зміни.

С у д д і:

Паневін В.О.
Кліменко М.Р. Гриців М.І.