У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Косарєва В.І. і Таран Т.С.

розглянула в судовому засіданні в
м.Києві 29 січня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок
Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 27 листопада 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.121 КК України на 7 років 4 місяці позбавлення волі.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, 10.04.2006 р. приблизно о 23 годині в приміщенні гуртожитку
АДРЕСА_1, під час раптово виниклої суперечки між ним та потерпілим ОСОБА_2,
наніс останньому численні удари руками та ногами по голові та іншим частинам
тіла, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть
потерпілого.

В апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_1 не переглядався.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 посилається на істотні порушення
кримінально-процесуального закону під час досудового слідства та судового
розгляду справи, а також на невідповідність призначеного покарання тяжкості
злочину та його особі, просить вирок щодо нього скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає за наступних підстав.

Твердження засудженого у касаційній скарзі про те, що під час досудового
слідства та судового розгляду справи було порушено його право на захист, що є
істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, безпідставні.

Як убачається із матеріалів справи, на досудовому слідстві ОСОБА_1 під час
його затримання, перед допитом в якості підозрюваного та обвинуваченого,
роз'яснювались його процесуальні права, в тому числі і право на захист, про що
свідчать протоколи зазначених слідчих дій. Але ОСОБА_1 від участі захисника
відмовився, що підтверджується його власноручними записами у протоколах
зазначених слідчих дій (а.с. 28, 30, 32, 43, 110).

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 у письмовій формі заявляв клопотання
про надання йому захисника, але в подальшому від заявленого клопотання
відмовився, що зазначено у протоколі судового засідання (а.с.164, 205).

Отже, органом досудового слідства та судом були дотримані вимоги
кримінально-процесуального закону щодо забезпечення права на захист
обвинуваченого та підсудного ОСОБА_1

Твердження засудженого у касаційній скарзі про те, що під час досудового
слідства він не в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінальної справи,
а під час судового розгляду справи його клопотання про це залишено без
розгляду, чим істотно порушені вимоги кримінально-процесуального закону, також
є надуманими.

Як видно з протоколу оголошення обвинуваченому ОСОБА_1 про закінчення
досудового слідства і пред'явлення йому матеріалів справи (а.с.142), він
власноручно зробив запис, що з матеріалами кримінальної справи ознайомлений в
повному обсязі і доповнень та клопотань не має.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 подав письмове клопотання про
ознайомлення його з усіма матеріалами справи, але в подальшому він від свого
клопотання відмовився, про що зазначено у протоколі судового засідання
(а.с.165,205).

Таким чином, орган досудового слідства та суд виконали всі вимоги
кримінально-процесуального закону, які стосуються пред'явлення обвинуваченому
та підсудному матеріалів справи для ознайомлення, та вирішення клопотань з
цього приводу.

Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину та його особі є необґрунтованими.

Суд, обираючи покарання ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.65 КК України,
врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані,
що характеризують його особу, обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання,
в тому числі і ті, на які він посилається у касаційній скарзі, його сімейний
стан і наявність на утриманні неповнолітніх дітей, а тому обрав покарання, яке
за розміром наближене до мінімального, передбаченого санкцією ч.2 ст.121 КК
України. Таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення і
попередження нових злочинів. Підстав для зміни виду покарання чи його строку не
убачається.

З урахуванням викладеного, підстав для призначення кримінальної справи до
касаційного розгляду з повідомленням осіб, зазначених у ст.384 КПК України,
немає.

Керуючись ст.394 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

засудженому ОСОБА_1 у задоволенні касаційної скарги відмовити.

С У Д Д І :

Федченко О.С. Косарєв
В.І. Таран
Т.С.