Галицький районний суд Івано-Франківської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2010 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Мельника І.І.

секретаря - Матейко О.С.

прокурора - Головашкіна В.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Галичі справу про обвинувачення ОСОБА_1, 21 листопада 1990 року / народження, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1

Коломийського району, жительки с. Тенетники Галицького району Івано-Франківської області, українки, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженої, непрацюючої, судимої Галицьким районним судом 02.12.2009 року за ст. 185 ч. 1 КК України до 850 грн. штрафу, громадянки України, за ст. 185 ч. 2 КК України, -

встановив:

ОСОБА_1 повторно вчинила крадіжку чужого майна при слідуючих обставинах:

Будучи засудженою вироком Галицького районного суду від 02 грудня 2009 року за ст. 185 ч. 1 КК України до 850 грн. штрафу, ОСОБА_1 на шлях виправлення не стала, а повторно вчинила новий корисливий злочин.

Так, працюючи офіціантом в магазині-кафе «Галичанка», що по вул. Шухевича, 11 в м. Бурштині Галицького району, ОСОБА_1 04 січня 2010 року близько 21 год., в кінці її робочого дня, зайшла до приміщення кладової- гардеробної магазину, де працівники даного закладу залишають свою одежу та взуття. Переконавшись в тому, що нікого із сторонніх осіб поблизу немає, з метою викрадення чужого майна та особистої наживи, підсудна взяла та заховала у свою спортивну сумку жіночі шкіряні чоботи чорного кольору вартістю 400 грн., що належать працівниці вказаного магазину ОСОБА_2 З викраденими чобітьми підсудна з магазину вийшла і занесла їх до себе додому в с. Тенетники.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою винність в предявленому їй обвинуваченні визнала повністю і суду пояснила, що працювала офіціантом в магазині-кафе «Галичанка», який знаходиться по вул. Шухевича в м. Бурштині. 4 січня 2010 року в кінці робочого дня вона зайшла в

гардеробну, де побачила в кладовій жіночі шкіряні чоботи, які вирішила викрасти. Про те, що чоботи належать ОСОБА_2 вона знала. Помістивши чоботи в свою спортивну сумку, вона вийшла на вулицю і автобусом приїхала додому. Матері сказала, що чоботи відкупила у сусідки і ще має повернути за них гроші. Ранком, 11 січня 2010 року їй на мобільний телефон зателефонувала мати, яка сказала, щоб вона негайно привезла в м. Бурштин чоботи, оскільки вже стало відомо, що чоботи вона викрала у ОСОБА_2. В цей же день, близько 13 год. вона приїхала в м. Бурштин і віддала ОСОБА_2 чоботи.

У вчиненому розкаюється, просила не застосовувати щодо неї надто суворої міри покарання.

Вважає за недоцільне досліджувати інші докази, оскільки вину визнає повністю і не оспорює фактичних обставин справи.

Заслухавши пояснення підсудної та міркування прокурора, який теж вважає за недоцільне досліджувати інші докази суд вважає, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 2 КК України, оскільки вона повторно вчинила крадіжку чужого майна і вину свою у скоєному злочині визнала повністю.

Призначаючи підсудній покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка розкаюється у вчиненому, є молодою за віком, завдані збитки потерпілій відшкодовано.

Як особа, за місцем проживання підсудна характеризується позитивно.

З врахуванням вищенаведених обставин, які помякшують покарання і в сукупності істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого злочину суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання з випробуванням.

Керуючись єт.ст. 323, 324, 327 КІТЕС України суд, -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винною за ст. 185 ч. 2 КК України і призначити їй покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Застосувавши ст. 75 КК України, ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік і на підставі ст. 76 КК України зобовязати засуджену періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально- виконавчої системи.

Запобіжний захід щодо засудженої до вступлення вироку у законну силу залишити раніше обраний - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 15 діб з часу проголошення вироку через Галицький районний суд.

Головуючий