Справа № 639/3338/15-к 1-кс/639/520/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2015 року м.Харків
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , підсудного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові режимі відео конференції клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, останній раз 14.06.2010 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.190, ст.71 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про перевірку підстав тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі,
встановив:
08.04.2015 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням в інтересах підсудного ОСОБА_4 , щодо перевірки підстав тримання останнього під вартою в Харківському слідчому ізоляторі.
В обґрунтування скарги адвокат посилається на те, що 15 серпня 2014 року ОСОБА_4 засуджений вироком Дзержинського районного суду м.Харкова за ч.1 ст.309, ч.3 ст.296, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. До набрання вироком законної сили міра запобіжного заходу відносно засудженого залишена без змін у вигляді тримання під вартою, що було підставою відповідно до вимог п. 1 (а) ст.5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», для тримання ОСОБА_4 під вартою.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.04.2015 року, вирок Дзержинського районного суду м.Харкова відносно ОСОБА_4 скасовано, справа направлена на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.
Ухвала суду апеляційної інстанції, її резолютивна частина, не містить висновків суду щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Згідно ст.401 КПК України ( в ред. 1960р.), у разі подання апеляції, касаційної скарги вирок, якщо він не скасований, вступає в законну силу після розгляду справи судом відповідної інстанції.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог п.4 ст.5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», адвокат вважає, що на теперішній час ОСОБА_4 , утримується в Харківському слідчому ізоляторі незаконно, за відсутності відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, та просить суд звільнити ОСОБА_4 з під варти.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , підсудний ОСОБА_4 підтримали вимоги викладені у скарзі та просили її задовольнити.
Представник Харківського слідчого ізолятора - установи де ОСОБА_4 тримається під вартою, прокурор в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
Суд, вислухавши пояснення осіб учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані начальником відділу контролю за виконанням судових рішень Харківського слідчого ізолятора копії матеріалів особової справи ОСОБА_4 , на підставі яких останній тримається під вартою, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
При розгляді заяви судом встановлено, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.01.2013 року, підсудного ОСОБА_4 , 1976 року народження, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.296, ч.1 ст.309 КК України, оголошено у розшук із зміною запобіжного заходу з підписки про невиїзд з постійного місця мешкання на тримання під вартою у слідчому ізоляторі №27 ПСУ в Харківській області.
Згідно довідки начальника Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області від 16.02.2014 року, ОСОБА_4 , 15.02.2014 року був затриманий та направлений у СІЗО.
Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.08.2014 року, ОСОБА_4 , було визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.296 КК України та засуджено із застосуванням ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. До набрання вироком законної сили міра запобіжного заходу відносно засудженого залишена без змін у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 07.04.2015 року, вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.08.2014 року відносно ОСОБА_4 скасовано, справа направлена на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Резолютивна частина ухвали суду апеляційної інстанції не містить даних щодо продовження або скасування дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Однак, мотивувальна частина зазначеної вище ухвали суду апеляційної інстанції, останній абзац, містить дані щодо відсутності підстав для зміни відносно підсудного ОСОБА_4 раніше обраної міри запобіжного заходу.
Досудове розслідування по кримінальним справам у відношенні ОСОБА_4 , проводилось в період дії Кримінально процесуального Кодексу України в редакції 1960 року.
Відповідно до вимог ст. 156КПК України (1960 р.), тримання під вартою під час досудового розслідування не повинно тривати більше двох місяців.
Строк тримання під вартою обчисляються з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання.
Однак, при розгляді заяви суд враховує вимоги п.9 «Перехідних Положень» КПК України (2012р.), згідно з якими, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Таким чином, суд вважає, що тримання ОСОБА_4 під вартою у Харківському слідчому ізоляторі у період з 07.04.2015 року по теперішній час є законним, підстав для звільнення останнього з - під варти не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 372 КПК України (2012 р.), «Перехідними Положеннями» КПК України (2012р.), слідчий суддя,
ухвалив:
У задоволені заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах підсудного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.296 КК України, про звільнення ОСОБА_4 з - під варти - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1