АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 621/345/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/911/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001174, від 25.12.2014 року, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 26 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чернеччина Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянин України, не одружений, з середньою спеціальною освітою, не працюючий, судимий 14.10.2009 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.296 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 14.04.2011 року за відбуттям покарання. 22.08.2013 року тим же судом за ч.1 ст.121 КК України з застосуванням ст.69 КК України до 2-х pоків позбавлення волі. На підставі ст.6 ЗУ «Про амністію в 2014 році», відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10.06.2014 р., покарання на не відбуту частину скорочено на половину. 20.12.2014 р. звільнений із виправної колонії № 43 за відбуттям строку покарання, фактично проживав в АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, з призначенням покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою. Строк відбування покарання відраховано з 25 грудня 2014 року, з часу затримання.

Стягнуто з ОСОБА_8 витрати на залучення експертів та проведення експертиз - 391 гривню 20 копійок.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тім, що 20.12.2014 року, близько 14-00 годин, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , вживав спиртні напої з ОСОБА_10 . В той же день за вказаною адресою, близько 15-00 години, між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виникла сварка через ніби причетність ОСОБА_10 до відбування ОСОБА_8 кримінального покарання, в ході якої ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , наніс йому один удар ножем в шию.

Внаслідок вказаних дій, ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи №300 Змт/14 від 10.02.2015 року, заподіяв ОСОБА_10 проникаюче колото-різане поранення на передній поверхні шиї ліворуч з лінійним ушкодженням щитонадгортанного і черпалонадгортанного м`язів з подальшим лінійним ушкодженням верхньої щитовидної артерії в області лівої бічної поверхні шиї.

За ступенем тяжкості вказане проникаюче колото-різане поранення шиї кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя (згідно п.2.1.3 «Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року)

В результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_8 , в той же день настала смерть ОСОБА_10 . Причиною смерті стало проникаюче колото-різане поранення на рівні ушкодженням судин шиї, що призвело до розвитку гострої крововтрати і стало безпосередньо причиною смерті.

Потерпіла ОСОБА_9 в поданній апеляційній скарзі просить про зміну вироку в частині призначення покарання ОСОБА_8 , просить призначити йому 15 років позбавлення волі. Вважає, що винесене ОСОБА_8 покарання винесене без врахування того, що після вбиства ОСОБА_10 , він порубав його тіло сокирою на частини, склав у мішки та закопав у лісі, що є глумлінням над трупом та скоєнням злочину з особливою жорстокістю, невдовзі після звільнення з виправної колонії. ОСОБА_8 - раніше неодноразово судимий, до нього застосовувалось більш м`які покарання, однак він продовжував вчиняти злочини, користуючись «поблажливим» відношенням судових органів. Вважає, що ОСОБА_8 шанс на виправлення не використав. Після чергового звільнення з виправного закладу вчинив більш тяжкий злочини, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого для суспільства.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 позбавив її, та трьох малолітніх дітей: 2006 року народження, 2011 року народження, 2014 року народження - єдиного годувальника, обмеживши в подальшому дітей в соціальному розвитку, та позбавив їх батьківської опіки та турботи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляціійної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, докази щодо фактичних обставин справи не досліджувалися, а сам обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Технічний звукозапис судового засідання свідчить про те, що головуючий ретельно роз`яснив участникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України. Встановив, що вони правильно розуміють її зміст та наслідки судового розгляду без дослідження усіх доказів позбавлення права оскаржити фактичні обставини справи. Про наведене обвинувачений, його захисник, потерпіла ОСОБА_9 зазначали в судовому засіданні, що це їх добровільна позиція. /а.с.103/.

При таких обствинах, суд першої інстанції не мав сумнівів в тім, що участники судового провадження правильно розуміють зміст обставин обвинувачення, не оспорюють їх, тому положення ч.3 ст.349 КПК України судом дотримані.

Розглянувши апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 в межах її доводів встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначенного судом обсягу, дослідив обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, обгрунтовано прийшов до висновку про його винуватість за ч.1 ст.115 КК України. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування у будь-якому разі судового рішення, колегією не встановлено.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання ОСОБА_8 колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано, з дотриманням вимог ст.65 КК України, обрав йому покарання в виді позбавлення волі строком на 10 років. При цьому врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, його наслідки. В достатній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, данний злочин вчинив незадовно після звільнення з місць позбавлення волі, позитивно характеризується, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. До пом`якшуючих покарання обставини суд обгрунтовано відніс: активне сприяння у розкритті злочину, наявність на утриманні неповнолітніх дітей. До обтяжуючих вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів. Обставини, на які вказує потерпіла в апеляційній скарзі, судом враховані.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, являється необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України, що не дає підстав для посилення чи пом`якшення йому обранного судом покарання. Таким чином, підстав для задоволеня апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 26 лютого 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних та кримінальниї справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_4