Дата документу Справа № 310/1123/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/802/15
Єдиний унікальний № 310/1123/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 190 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0005260, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 лютого 2015 року, якою

обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бердянськ Запорізької області, громадянки України, приватного підприємця - агентства нерухомості, одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 190 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Згідно ухвали, до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 190 КК України, виходячи з якого відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II мереж прийняття в експлуатацію об`єктів, здійснюється територіальними органами Держархбудінспекції України за результатами технічного обстеження цих об`єктів шляхом реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

20.05.2014 року згідно нотаріально посвідченої довіреності ОСОБА_8 уповноважила ОСОБА_9 бути її представником з усіма необхідними повноваженнями з питань продажу (обміну), за ціну та на умовах, визначених попередньою усною домовленістю, належних їй на праві приватної власності квартир, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та надала дозвіл на оформлення документів по прийняттю в експлуатацію прибудов до квартир, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж.

В один із днів наприкінці квітня 2014 року згідно усної домовленості ОСОБА_9 надав ОСОБА_7 повноваження щодо збору та подачі документів на прийняття в експлуатацію самовільних споруд, оформлення їх як квартири з отриманням правовстановлюючих документів та пошуку покупців на них.

30.04.2014 року приблизно о 20 годині, знаходячись у приміщенні агентства нерухомості ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, не маючи наміру виконання попередньої домовленості з ОСОБА_9 , повідомила ОСОБА_10 , що вона зможе переоформити право власності на приміщення, розташоване другим за рахунком зліва в прибудові до будинку АДРЕСА_2 , яке збудоване без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження його будівельних конструкцій та інженерних мереж. При цьому, ОСОБА_7 ввела ОСОБА_10 в оману щодо обсягу своїх повноважень та з метою надання видимості законності своїх дій склала попередній договір, відповідно до якого ОСОБА_7 повинна була отримати 13 000 доларів США та зобов`язувалась до 30.05.2014 року вирішити питання щодо прийняття в експлуатацію приміщення, розташованого другим за рахунком зліва в прибудові до будинку АДРЕСА_2 , оформити його як квартиру та переоформити право власності на ОСОБА_10 .

Того ж дня, приблизно о 20.30 годині ОСОБА_10 , будучи введена в оману щодо намірів ОСОБА_7 , не розуміючи її злочинних намірів, перебуваючи у приміщенні агентства нерухомості ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , погодилась на пропозицію ОСОБА_7 та передала їй перший внесок - гроші в сумі 3 000 доларів США, що згідно встановленого 30.04.2014 року НБУ офіційного курсу до іноземної валюти 100 доларів США дорівнює 1 140, 1 581 гривням, та еквівалентно 34 204, 74 гривням, які ОСОБА_7 обернула на свою користь.

Таким чином, ОСОБА_7 шахрайським шляхом заволоділа чужим майном, чим завдала ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 34204,74 гривень.

Крім того, 08.05.2014 року приблизно о 13 годині, знаходячись у приміщенні агентства нерухомості Лідер, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману у великих розмірах, не маючи наміру виконання попередньої домовленості з ОСОБА_9 , повідомила ОСОБА_11 , що вона зможе переоформити право власності на приміщення, розташоване першим за рахунком зліва в прибудові до будинку АДРЕСА_2 , яке збудоване без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження його будівельних конструкцій та інженерних мереж. При цьому ОСОБА_7 ввела ОСОБА_11 в оману щодо обсягу своїх повноважень та, з метою надання видимості законності своїх дій, склала попередній договір, відповідно до якого ОСОБА_7 повинна була отримати 14 000 доларів США та зобов`язувалась до 31.05.2014 року вирішити питання щодо прийняття в експлуатацію приміщення, розташоване другим за рахунком зліва в прибудові до будинку АДРЕСА_2 , оформити його як квартиру та переоформити право власності на ОСОБА_11 .

Того ж дня приблизно о 14.00 год., ОСОБА_11 , будучи введена в оману, не розуміючи злочинних намірів ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні агентства нерухомості ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , погодилась на її пропозицію та передала ОСОБА_7 перший внесок - гроші в сумі 500 доларів США, що згідно встановленого 08.05.2014 р. НБУ офіційного курсу до іноземної валюти 100 доларів США дорівнює 1 159, 3 833 гривням, та еквівалентно 5 796, 92 гривням.

Далі, 24.05.2014 року приблизно об 11.00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні агентства нерухомості Лідер, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , продовжуючи свій злочинний намір, діючи з єдиним умислом, з метою заволодіння чужим майном у великих розмірах, під приводом оформлення документів на зазначене приміщення отримала від ОСОБА_11 другу частину задатку - грошові кошти в сумі 2 500 доларів США, що згідно встановленого 24.05.2014 року НБУ офіційного курсу до іноземної валюти 100 доларів США дорівнює 1 171, 5 143 гривням, та еквівалентно 29 287, 86 гривням.

Приблизно в 20-х числах червня 2014 року об 11.00 год., перебуваючи за місцем тимчасово мешкання ОСОБА_11 у квартирі АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного наміру, діючи з єдиним умислом, направленим на заволодіння чужим майном у великих розмірах, під приводом як найшвидшого оформлення документів на приміщення, отримала від ОСОБА_11 гроші в сумі 7 000 доларів США, що згідно встановленого 20.06.2014 р. НБУ офіційного курсу до іноземної валюти 100 доларів США дорівнює 1 185, 4 613 гривням, та еквівалентно 82 982, 29 гривням.

Далі, 26.06.2014 року приблизно о 16.00 год., перебуваючи у приміщенні агентства нерухомості ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, діючи з єдиним умислом, направленим на заволодіння чужим майном, ввівши в оману ОСОБА_11 , повідомила, що приміщення в прибудові до будинку АДРЕСА_2 вона продати не зможе та запропонувала ОСОБА_11 придбати квартиру АДРЕСА_5 , яка належить їй на праві приватної власності, сплативши різницю в ціні в сумі 5 000 доларів США. При цьому, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про неможливість відчуження вказаної квартири, не повідомила ОСОБА_11 про те, що 31.07.2013 року на зазначену квартиру відділом Державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції накладено арешт у зв`язку із стягненням заборгованості за договором позики.

04.07.2014 року приблизно об 11.00 год., перебуваючи у приміщенні агентства нерухомості Лідер, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, діючи з єдиним умислом, направленим на заволодіння чужим майном у великих розмірах, отримала від ОСОБА_11 різницю у вартості квартир - грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, що згідно встановленого 04.07.2014 р. НБУ офіційного курсу до іноземної валюти 100 доларів США дорівнює 1 182, 7 096 гривням, та еквівалентно 59 135, 48 гривням. З метою, надання законності своїх дій, ОСОБА_7 склала попередній договір, відповідно до якого ОСОБА_7 отримала 15 000 доларів США та зобов`язувалась до 04.08.2014 р. переоформити на ОСОБА_11 право власності на квартиру АДРЕСА_5 .

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи з єдиним умислом, повторно, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману у великих розмірах, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_11 у розмірі 177 202,55 гривень, що в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є великим розміром, які витратила на власні потреби, чим завдала ОСОБА_11 майнову шкоду на зазначену суму.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а також за ч. 3 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, у великих розмірах.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, суд мотивував свої висновки тим, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення є неконкретним, чим порушує право обвинуваченої на захист.

Так, судом зазначено, що з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 вчинила шахрайство шляхом обману потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Між тим, в обвинувальному акті не зазначено, що саме скоїла обвинувачена ОСОБА_7 , яким чином вона ввела в оману потерпілих, що вона не зробила згідно до укладених з потерпілими договорів, внаслідок чого заволоділа грошима, можливо ОСОБА_7 шляхом повідомлення неправдивих відомостей потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не виконала свої конкретні обов`язки, які були зазначені у договорах, або взагалі не мала права та наміру їх виконувати.

Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 вчинила злочини, знаходячись у приміщенні агентства нерухомості Лідер, розташованому за адресою: м. Бердянськ, пр. Праці, 43. Проте в обвинувальному акті не конкретизовано, чому саме там вона знаходилася та складала договори з потерпілими, чи можливо вона там працює та виконує певні повноваження, яке відношення до обвинувачення мають ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ..

З огляду на вказане, суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону зазначає, що повертаючи обвинувальний акт через неконкретність пред`явленого ОСОБА_7 обвинуваченого, суд не надав уваги тому, що ані обвинуваченою, ані її захисником жодних клопотань з цього приводу заявлено не було. Крім того, у разі встановлення під час судового розгляду інших фактичних даних прокурор в порядку ст. 338 КПК України не позбавлений право змінити обвинувачення.

Посилаючись на відповідність обвинувального акту вимогам КПК України зазначає, висновки суду про не встановлення способу заволодіння грошима потерпілих, не відповідають дійсності, оскільки зі змісту вказаного документу вбачається, що ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, не маючи наміру виконання попередньої домовленості з ОСОБА_9 , з яким була домовленість щодо збору та подачі документів на прийняття в експлуатацію самовільних споруд, оформлення їх як квартир з отриманням правовстановлюючих документів та пошуку покупців на них, ввела потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в оману щодо обсягу своїх повноважень з розпорядження самовільно збудованих споруд та з метою надання видимості законності своїх дій склала попередні договори, відповідно до яких ОСОБА_7 повинна була отримати гроші потерпілих та зобов`язувалась до певних дат, встановлених у попередніх договорах, вирішити питання з прийняття в експлуатацію приміщень, щодо яких в подальшому повинна переоформити право власності на потерпілих.

При цьому у формулюванні обвинувачення чітко і однозначно визначено, що ОСОБА_7 шляхом повідомлення потерпілим ОСОБА_11 і ОСОБА_10 неправдивих відомостей щодо обсягу повноважень по розпорядженню майном, заволоділа чужим майном шляхом обману, що в даному випадку і складає об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України. Виконання чи не виконання конкретних обов`язків, які були визначені в укладених з потерпілими попередніх договорах, у даному випадку є другорядним і похідним, оскільки гроші були передані обвинуваченій саме внаслідок повідомлення нею неправдивих відомостей (введення в оману), а не через укладення попередніх договорів, які були прикриттям її злочинних намірів Також в обвинувальному акті міститься посилання на ОСОБА_8 , визначену як власницю самовільно збудованих приміщень по вул. Кірова у м. Бердянську, представником якої з можливістю розпорядження вказаними приміщеннями є ОСОБА_9 , тому зі змісту зазначеного документу зрозуміла їх роль при заволодінні майном потерпілих, а їх відношення до обвинувачення ОСОБА_7 більш конкретно має бути встановлено під час судового розгляду.

Крім того, зазначає, що висновок суду про необхідність встановлення причин і мету перебування ОСОБА_7 у приміщенні агентства нерухомості Лідер, таким, що перебуває поза межами доказування та не має суттєвого значення у кримінальному провадженні.

Тому з урахуванням наведеного, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_7 в суді.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги; колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні в суді першої інстанції, задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також анкетні відомості кожного обвинуваченого.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема послався на те, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 пред`явлене обвинувачення є неконкретним, таким, що тягне порушення права на захист обвинуваченої.

Виходячи з норм закону, викладених у ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.

Згідно тексту обвинувального акту, орган досудового розслідування виклав формулювання обвинувачення таким чином, що дії, які обвинувачення вважає злочинними, описані не зрозуміло, деякі фактичні обставини не пов`язані між собою, що перешкоджає прийняттю судового рішення.

Колегія суддів вважає, що вказівки суду щодо невідповідності обвинувального акту відносно ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України, не суперечать нормі вказаного закону, а підстави, на які послався суд першої інстанції у своїй ухвалі, перешкоджають розгляду обвинувачення щодо ОСОБА_7 в судовому засіданні. Так, на початку формулювання обвинувачення є посилання на Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II мереж, але яке відношення ця правова норма впливає на дії всіх учасників подій, а також на обсяг повноважень будь-кого з осіб, що є учасниками подій, зокрема ОСОБА_7 , не зрозуміло. Тим не менш, обвинувачення посилається на факт введення в оману потерпілих щодо обсягу повноважень ОСОБА_7 .

Незважаючи на незрозумілість поняття повноваження, яке використане автором обвинувального акту, апелянт використовує вже інше поняття: повноваження з розпорядження самовільно збудованих споруд. Таким чином зміст скарги не співпадає зі змістом обвинувального акту і ще більше заплутує розуміння обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_7 .

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані обґрунтованими, а тому постанова суду не підлягає скасуванню за підстав, наведених в скарзі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в суді першої інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 лютого 2015 року відносно обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без змін.

Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4