Справа № 405/4434/15-к

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно змісту п.1 ч.1 ст.91 КПК України, підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Оскаржувана постанова прийнята передчасно, оскільки при її вирішенні не додержавні вимоги п.2 ч.5 ст.110, згідно якого мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на постановлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення права і законних інтересів учасників процесу.
У статті 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені.
Предметом розгляду скарги є перевірка законності прийнятого слідчим в порядку п.2 ч.1 ст. 284 КПК України рішення.
Проте, у оскаржуваній постанові слідчим не прийнято жодного рішення і не наведено будь-яких мотивів з приводу оцінки правомірності дій ОСОБА_5 , а також підтвердження або спростування доводів ОСОБА_3 , а тому є незаконною.
Зокрема, як встановлено, вказане кримінальне провадження було розпочато у зв`язку зі зверненнями народного депутата України ОСОБА_6 (до якого звернулися громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо ситуації, яка склалася в Кіровоградській Облспоживспілці. Автори яких повідомляють про протиправні дії голови правління Облспоживспілки ОСОБА_5 його брата ОСОБА_5 і гр. ОСОБА_9 , які розпоряджаються майном пайовиків спілки для власного збагачення. У звернені також повідомляється, що фінансового господарська діяльність спілки ведеться з порушенням законодавства, а майно передається іншим юридичним особам чи громадянам, крім того ОСОБА_5 звільняє голів районних спілок та залякує підлеглих, створюючи умови для їх звільнення з підприємств) в якому він просить розглянути звернення громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , здійснити перевірку викиданих фактів та вжити заходів щодо упередження і припинення будь яких протиправних дій, а також заяв ОСОБА_3 , в яких він просить притягнути до відповідальності ОСОБА_5 , який за період з 2006 року по 2012 рік, займав посаду голови Кіровоградської обласної спілки споживчих товариств, та використовуючи своє службове становище та його підпорядкованість, особисто або через підлеглих, зокрема ОСОБА_10 , систематично вимагав від нього грошові кошти під реалізацію комерційних проектів ОСС та змушував його укладати господарські договори та виконувати роботи на користь підконтрольної йому організації. Зазначаючи, що особисто ОСОБА_10 (в інтересах ОСОБА_5 ) отримано від нього у 2008 році 10 000 доларів США на погашення заборгованості перед ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_5 , зловживаючи службовим становищем протиправним шляхом заволодів належними йому грошовими коштами на загальну суму 1 259 971,0 грн. та 159 000,0 доларів США.
Матеріали досудового розслідування за вказаними заявами долучено в одне кримінальне провадження, яке надано суду, та за результатами розслідування винесено оскаржувану постанову.
Проте, при винесенні постанови слідчий вказав як на підставу такого рішення «відсутність в діянні невстановлених досудовим розслідуванням осіб складів кримінальних правопорушень», що потребує встановлення особи, яка вчинила діяння та прийняття рішення стосовно неї, чого також зроблено не було.
В оскаржуваній постанові слідчого про закриття кримінального провадження вказано про призначення позапланових документальних перевірок господарської діяльності підприємств, а саме: «Кооперативний ринок», «Кіровоградська гуртово-роздрібна асоціація Об`єдання Облкоопторг», «Автотранспортне підприємство «Кооптранс» та інших підприємств. При цьому, слідчий не зазначає конкретної дати проведення перевірок, не аналізує їх по конкретному підприємству та за відповідні періоди, що як на підставу скасування постанови обгрунтовано зазначає скаржник.
Крім того, надані суду матеріали кримінального провадження належним чином не оформленні, у них відсутній опис документів, а тому слідчому судді не зрозуміло на які аркуші справи слідчий посилався при прийнятті ним вказаного вище рішення.
Також, слідчий суддя звертає увагу, що після закриття кримінального провадження , слідчий формує та збирає 20 том матеріалів провадження, які під час закриття кримінального провадження слідчим не були враховані.
Таким чином, перевірочні дії не забезпечили потерпілому гарантованого державою права та закріпленого у ст.ст.6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язку здійснювати повне й ефективне розслідування та ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Тобто позбавили потерпілого права на повне, справедливе, публічне, безстороннє дослідження повідомлених ним обставин.
Більше того, потерпілий має право на повний і всебічний розгляд поданої ним заяви про злочин. Ці положення кримінально процесуального закону фактично були порушені слідчим при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження, та є передчасними, а рішення слідчого в цій частині незаконним та необгрутованим.
За таких підстав, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження та задоволення внесеної ОСОБА_3 скарги.
Разом з тим, слідчому необхідно з метою усунення наявних недоліків належним чином оформити справу; проаналізувати усі здобуті під час досудового розслідування докази в рамках даного кримінального провадження; прийняти рішення по всіх вимогах ОСОБА_3 , у разі необхідності повторно його допитати по поданим ним заявам про злочини; провести у разі необхідності інші слідчі (розшукові) дії.
На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.303, ст.ст.304-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя,
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1