Справа № 1-КП/359/30/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«02» лютого 2015 року
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
цивільних позивачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника цивільних позивачів ОСОБА_7 ,
при секретарі ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вітачов, Обухівського району, Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, працівника ТОВ «ІТАК», неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
10.08.14р., біля 13 години 30 хвилин, в денний період доби, ОСОБА_3 , керуючи технічно- справним автомобілем «ДЕУ ЛАНОС», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год. по автодорозі Київ-Рогозів, на території с.Рогозів Бориспільського р-ну. Київської області, в напрямку м. Київ.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3 , який грубо порушив Правила дорожнього руху:
п. 2.3 ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 16.11 ПДР, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху…
Порушення ОСОБА_3 п.п. 2.3 «б», 16.11 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з ДТП та отриманням ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Крім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) знайшла своє підтвердження в оголошених в судовому засіданні письмових матеріалах провадження, а саме в наступному:
Даними посвідчення водія обвинуваченого, якими підтверджується, що обвинувачений, під час керування транспортним засобом, мав право на керування ним;
Даними висновку СМЕ, якими підтверджено наявність, характер, локалізація, механізм утворення та тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 ;
Даними висновку СМЕ, якими підтверджено наявність, характер, локалізація, механізм утворення та тяжкість тілесних ушкоджень у цивільного позивача ОСОБА_5 ;
Даними постанови про визнання автомобілів речовими доказами та передачу їх на зберігання, якими підтверджено наявність автомобілів, які приймали участь у ДТП;
Даними висновків судової інженерно-технічної експертизи, якими підтверджено відсутність в обох автомобілях, що приймали участь у ДТП, технічних несправностей, які могли за собою потягнути зіткнення автомобілів;
Даними протоколу огляду місця ДТП зі схемою та фото таблицею, якими підтверджено та зафіксовано наявність слідів та речових доказів на місці пригоди;
Показами потерпілого, цивільних позивачів, які вони дали в судовому засіданні.
Таким чином, ОСОБА_10 своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху (п.п. 2.3 «б», 16.11 ПДР) особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Отже, суд вважає ОСОБА_9 винним у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення (злочину).
Суд вважає, що ОСОБА_10 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення (злочин), оскільки доказів іншого учасниками судового провадження суду надано не було.
При обранні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного злочину, особу винного.
Обвинувачений скоїв злочин невеликої тяжкості з необережності, тяжких наслідків від цього не настало.
Обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце роботи та проживання, де характеризується посередньо, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, вину свою визнав у повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся, цивільні позови визнав частково.
Обставиною, що згідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.
Обставин, що згідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Згідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
На підставі наведеного суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і єдиним і достатнім покаранням для обвинуваченого буде засудження його до сплати штрафу в доход Держави, але враховуючи те, що до скоєння даного злочину призвело грубе порушення обвинуваченим ПДР, суд вважає за необхідне позбавити його права керування транспортними засобами.
Крім того, обвинувачений в судовому засіданні фактично визнав цивільні позови в частині заподіяння своїми діями моральної та матеріальної шкоди, а з розміром заподіяної матеріальної шкоди фактично погодився, тому цивільні позови цивільних позивачів по стягненню матеріальної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки обставини, визнані сторонами доказуванню не підлягають і вважаються такими, що встановлені.
Що стосується заподіяння діями обвинуваченого моральної шкоди цивільним позивачам, суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо фактичного визнання цих обставин, особу обвинуваченого, його майновий і сімейний стан, вважає за можливе зменшити розмір сум, що підлягають стягненню.
Речові докази по справі повернути власникам, а саме:
Автомобіль «Деу Ланос», № НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_11 .
Також підлягають стягненню з обвинуваченого на користь Держави судові витрати за проведення експертиз.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, Суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.286 ч.1 КК України.
ОСОБА_12 призначити покарання за ст.286 ч.1 КК України у виді стягнення штрафу в доход Держави у розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час винесення вироку складає 5100 (п`ять тисяч сто) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, рахуючи строк відбуття додаткового покарання з моменту оголошення вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання чинності вироком не обирати.
Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вітачов, Обухівського району, Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , ІДПН НОМЕР_3 на користь Держави судові витрати за проведення експертиз у розмірі 982 (дев`ятсот вісімдесят дві) грн.. 20 коп.
Речові докази по справі повернути власникам, а саме:
Автомобіль «Деу Ланос», № НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_11
На вирок може бути принесено апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення.
Після закінчення строку на апеляційне оскарження вирок набирає законної сили.
Копія вироку вручається прокурору і засудженому негайно, після оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1