Єдиний унікальний номер 725/7567/14-к
Номер провадження 1-кп/725/295/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2015 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

та обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці кримінальне провадження за №0000139 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 в листопаді 2014 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 при наступних обставинах:

Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем мобілізованим на особливий період, і проходячи військову службу на посаді старшого офіцера 2-ї батареї гаубично-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший лейтенант», через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, близько 08:00 год. 17 листопада 2014 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно вибув до місця постійного проживання в с.Топорівці, Новоселицького району Чернівецької області, де проводив час на власний розсуд до 01 грудня 2014 року, тобто більше 10 діб, чим скоїв самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад десять діб але не більше місяця, чим вчинив кримінальне правопорушення,передбачене ч. 2 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю, однак, скориставшись ст.63 Конституції України, відмовився давати покази.

Крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому діяння, його вина повністю доведена наступними дослідженими та проаналізованими судом письмовими доказами, зокрема:

· Заявою ОСОБА_4 від 05.12.2014 року, в якій він вказує про те, що 17 листопада 2014 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 . Усвідомлює, що вчинив військовий злочин та у вчиненому розкаюється.
· а.с.4;
· копією телеграми, де міститься доповідь про факт самовільного залишення 17.11.2014 року ОСОБА_4 військової частини НОМЕР_1 ;
· а.с.5;
· наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2014 року про результати проведення розслідування по факту самовільного залишення території військової частини ОСОБА_4 ;
· а.с.7-11;
· витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №69 від 08.04.2014 року, згідно якого ОСОБА_4 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 08.04.2014 року, слід вважати таким, що справи та посаду прийняв;
· а.с.27;
· послужною картою, з якої вбачається, що 23.07.2011 року ОСОБА_4 прийняв військову присягу на вірність народу України;
· а.с.28.
Таким чином, проаналізувавши всі наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України повністю доведена.

Суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.407 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив самовільне залишення військової частини.

При призначенні ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те, що він відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, зокрема те, що він є особою молодого віку, свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаюється, раніше не судимий, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно з`явився до військової частини та написав заяву про зізнання у самовільному залишенні військової частини, по місцю проживання та проходження військової служби характеризується позитивно.

Наведені обставини суд на підставі ст.66 КК України визнає такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 .

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати відносно нього покарання у вигляді штрафу.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити прокурору та ОСОБА_4 негайно.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_5