Справа № 748/995/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/572/2015
Категорія - ч.3 ст.185 КК УкраїниДоповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000331 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , освіта повна середня, не працює, не одружений, раніше судимий 30.09.2014 року Чернігівським районним судом за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Чернігівського районного суду від 30.09.2014 року, та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 03 березня 2015 року з часу фактичного затримання.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 851грн. 70коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Як встановив місцевий суд, 13 лютого 2015 року, у вечірній час, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з двома особами, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження, повторно, шляхом зриву замків вхідних дверей, проник до будинку та господарських будівель господарства АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно на загальну суму 3437грн. 69коп., що належало потерпілій ОСОБА_9 .

Не погодившись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій, доведеність своєї вини, просив змінити вирок місцевого суду та пом`якшити призначене йому покарання. Зазначає, що судом не були в повній мірі досліджені та враховані при призначенні покарання такі обставини, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на його утриманні хворої матері, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі обвинуваченого не оскаржуються.

Посилання ОСОБА_7 на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та його особі внаслідок суворості, є непереконливими.

Так, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд з достатньою повнотою врахував його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, його вік, сімейний стан, відсутність обставин, що обтяжують покарання, тобто, врахував ті обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, а також те, що він раніше притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, формально посередньо характеризується за місцем проживання, скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку, та дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Враховуючи, що ОСОБА_7 раніше судимий за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення йому призначеного покарання.

Таким чином, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні йому покарання враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4