Справа № 11- 256,
2007року Головуючий
в 1-й інстанції фанда В.П.
постанову Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня
2007 року колегія
суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області
у складі:

головуючого Ковтуна В.П.,

суддів Бойко
Л.В., Бережного С.Д.,

з участю прокурора Кондратюка П.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали
справи за апеляцією ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду від
31 жовтня 2006 року.

Цією постановою ОСОБА_1 відмовлено в звільненні його від
відбування покарання на підставі Закону України „Про амністію" від
31.05.2005 року.

У своїй апеляції ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову суду у зв'язку
з тим, що вона є незаконною та необгрунтованою, вказує, що в матеріалах справи
відсутня постанова Снятинського районного суду Івано-Франківської області від
08.09.1997 року про застосування щодо нього амністії, яку застосували без його
згоди.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_1, який просив постанову суду скасувати, думку
прокурора про скасування постанови суду через неповноту судового слідства,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів,

Знаходить

Що апеляція
ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п „ж" ст. 7 Закону України „Про амністію" від 31
травня 2005 року амністія не застосовується до осіб, до яких протягом 1995 -
2005 років було застосовано амністію незалежно від зняття чи погашення
судимості та які знову вчинили умисний злочин.

Проте, в матеріалах справи відсутні відповідні документи, які б
підтверджували той факт, що до засудженого ОСОБА_1 раніше вже застосовувалась
амністія.

В матеріалах справи наявні лише довідки-повідомлення
начальника Коломийського MB КВІ УДДУПВП в Івано-Франківській області та голови
Снятинського районного суду Івано-Франківської області про те, що за постановою
вищезазначеного суду від 1.08.1997 року ОСОБА_1 був звільнений від відбування
покарання по амністії згідно Закону України „Про амністію" від 1997 року.
Однак ці повідомлення не можуть бути підставою для відмови у задоволенні
прохання засудженого. Сам засуджений ОСОБА_1 категорично заперечує те, що на
підставі закону про амністію він був звільнений від відбування покарання,
призначеного за вироком суду від 4.09.1996 року, мотивуючи тим, що покарання у
вигляді одного року виправних робіт він повністю відбув на протязі всіх 12
місяців з його заробітку регулярно проводили відрахування 15% .

В даному випадку для повного і всебічного з'ясування зазначених обставин
необхідна постанова суду про застосування до нього раніше закону про амністію,
яка являється основним і достовірним доказом, який підтверджує сам факт
застосування амністії. Якщо оригінал такої постанови знищений у зв'язку із
закінченням строку зберігання матеріалів, то її копія в силу Інструкції про
діловодство повинна зберігатись у кримінальній справі засудженого. Проте, ці
обставини не перевірені. Крім того, в матеріалах справи відсутня довідка з Щ
УВВ в Івано-Франківській області.

Отже, в матеріалах
справи відсутні достовірні докази, які підтверджують факт застосування

до засудженого Закону
України „Про амністію" від 26.06.1997 року.

Виходячи
з наведеного, колегія суддів вважає необхідним скасувати постанову суду та
запропонувати суду першої інстанції зобов'язати відповідні органи надати
вищевказані документи.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляцію ОСОБА_1
частково задоволити, постанову Хмельницького міськрайонного суду від 31.10.2006
року щодо нього скасувати, а матеріали направити на новий судовий розгляд в той
же суд в іншому складі суду.