УХВАЛА

Іменем України

27.12.2013 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцов Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Чайківській Н.М.,

прокурора Жука О.В.,

слідчого Демянюка Р.М.,

підозрюваного ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання старшого слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_2, погоджене старшим прокурором прокуратури м. Житомира ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; уродж. ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працюючий, прописаний, АДРЕСА_1, прож: ІНФОРМАЦІЯ_4. кв. 123. раніше судимий Богунським районним судом м. Житомира 27.10.2009 року за ст.ст. 186 ч. 2, 71, 72 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 років 25 днів,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням в обґрунтування якого зазначив наступне.

12.12.2013 року, близько 12 години, ОСОБА_1, разом з невстановленою слідством особою, знаходився біля квартири № 49, що по вул. Кібальчича 3 в м. Житомирі. В цей час у них виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, яке знаходилось у вказаній квартирі. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_1 за попередньою змовою із невстановленою слідством особою діючи в межах злочинної змови, згідно розподілених ролей, став спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у випадку появи сторонніх осіб попередити про це невстановлену слідством особу. В свою чергу невстановлена слідством особа скориставшись тим, що біля квартири нікого окрім нього не було, та за його злочинними діями ніхто не спостерігав, в цей же день, час та місці, під виглядом працівника спеціальної газової служби зайшов до приміщення вищезазначеної квартири. Перебуваючи у приміщенні квартири невстановлена слідством особа запропонувала господарю квартири ОСОБА_4 пройти до приміщення кухні. В цей час ОСОБА_1 згідно розподілених ролей непомітно для господаря зайшов до приміщення квартири, та одягнувши на голову панчоху зайшов до приміщення спальної кімнати, де в цей час знаходилась ОСОБА_5 та відпочивала. На вимогу надати усі цінні речі, які знаходились у спальній кімнаті ОСОБА_5 вказала на мобільний телефон марки «Нокіа С-3» в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_4 вартістю 1000 грн. В цей час ОСОБА_1 тримаючи розкладний ніж підійшов до ОСОБА_5 та забрав вказаний мобільний телефон, та швидко вийшов до приміщення коридору вказаної квартири, де в цей час помітив господаря ОСОБА_4, до якої підійшов, та у вимогливій формі наказав мовчати. Після чого швидким рухом правої руки прикладаючи фізичну силу зняв з безіменного пальця лівої руки золоту каблучку 583 проби вагою 3 гр., вартістю 750 грн., та з правої руки зняв з безіменного пальця золоту каблучку 583 проби вагою 2 гр. вартістю 750 грн. Після чого ОСОБА_1 разом із невстановленою особою залишили приміщення вказаної квартири.

Таким чином, як вказує у клопотанні слідчий, ОСОБА_1 відкрито, повторно викрав чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_4 а саме: мобільний телефон марки «Нокіа С-3» в корпусі чорного кольору, вартістю 1000 грн., золоту каблучку 583 проби вагою 3 гр., вартістю 750 грн., та з правої руки зняв з безіменного пальця золоту каблучку 583 проби вагою 2 гр. вартістю 750 грн. чим заподіяв останній матеріальної шкоди на загальну суму 3500 грн.

Підставою до внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні тощо.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити. Додав, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду оскільки він не працює, не навчається, раніше був судимий 27.10.2009 року до позбавлення волі на строк 4 роки 25 днів за аналогічний злочин, може негативно впливати на потерпілого, та свідка, зашкодити їх життю, та здоровю. Прокурор послався на те, що ОСОБА_1 підозрюється у повторному вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких правопорушень, та за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від чотирьох до шести років та враховуючи це, менш суворі запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризикам. Підозрюваний заперечував щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати інший запобіжний захід, а саме особисте зобовязання, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, зазначивши, що не вчиняв даного кримінального порушення і не перебував 12.12.2013 у квартирі по вул. Кібальчича. Слідчий додав, що слідством доведені наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, окрім цього на підозрюваного ОСОБА_1, як на субєкта кримінального правопорушення вказали свідок і потерпілий під час впізнання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії доданих до нього матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матеріалів, обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України становлять належним чином оформлені протоколи слідчих (розшукових) дій, зокрема, протоколи предявлення особи для впізнання, оскільки під час проведення даної процесуальної дії і свідок і потерпіла особа однозначно вказали на підозрюваного як на особу, що вчинила зазначене вище кримінальне правопорушення.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_1, слідчий суддя враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Окрім цього, згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. За санкцією частини другої статті 186 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_1, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, їх кількість, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров'я, міцність соціальних зв'язків, факт того, що він офіційно не працює і не навчається, немає постійного доходу, неповнолітніх дітей на утриманні немає, а також враховуючи, що існує реальний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення і можливості підозрюваного переховатися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_1

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов'язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов'язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_2, погоджене старшим прокурором прокуратури м. Житомира ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання, тобто з 13 год. 00 хв. 25 грудня 2013 року.

Відповідно до ч. 5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, з урахування наведених вище обставин, що характеризують підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов'язків 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії ухвали до 24 лютого 2014 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Д.В. Кузнєцов