УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007
року

Колегія суддів
судової палати в
кримінальних справах

Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Коваленка Є.П.

Суддів - Гавриш Г.П.,
Подковського О.А.

з участю
прокурора - Гузіка
Й.М.

захисника - ОСОБА_2

потерпілої - ОСОБА_3

представника
потерпілої - ОСОБА_4

розглянула
у відкритому судовому засіданні в М.Тернополі кримінальну справу за апеляціями
захисника ОСОБА_2 на
вирок Лановецького районного суду від 23
лютого 2007 року,
яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
уроджен-

нець
м.Городок Хмельницької області, украї­

нець,
гр. України, одружений, не працюючий,

проживаючий
у АДРЕСА_1, раніше
судимий:

27.05.1994 року
Тернопільським міським су­

дом за
ч.3 ст.140 КК України до 3-х
років

позбавлення
волі, з застосуванням ст.45 КК

України
та іспитовим строком на 3
роки;

10.08.1995 року
Тернопільським міським су­

дом за
ч.3 ст.140 КК України до 3-х
років поз-

бавлення
волі з конфіскацією майна, з засто-

суванням ст.46
КК України та відстрочкою

Справа № 11 -116 Головуючий у 1 -й інстанції - Щербата Г.Р.

Категорія
ст.286 ч.2, 395 КК
України Доповідач
- Гавриш Г.П.

виконання вироку на 2
роки; 19.12.1997 року
Дарницьким районним судом м. Києва за ч.З ст.141 КК України до 8-ми років
позбавлення волі з конфіскацією майна Звільнений 02.07.2005 року по відбуттю строку покарання, засуджений за
ч.2 ст.286 КК
України до 3-х років
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними
засобами на строком на 3
роки;

- за
ст.395 КК України до арешту строком на 6-ть місяців На підставі ст.70 КК
України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш
суворим остаточне покарання засудженому ОСОБА_1. визначено
у вигляді 3-х років позбавлення
волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу
залишена попередня - підписка
про невиїзд з постійного місця проживання.

Цивільний позов
задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_1. в користь ОСОБА_3 677
грн.85 коп. спричиненої їй матеріальної та 20000 грн. моральної шкоди.

Згідно вироку суду ОСОБА_1. визнаний винним та засуджений за вчинення
слідуючих злочинів.

Так ОСОБА_1., будучи раніше судимий 3.07.1997
року Дарницьким районним судом м.Києва за ч.3 ст.141 КК України до 8-ми років
позбавлення волі з конфіскацією майна, 2
липня 2005 року
після відбуття покарання був звільнений з місць позбавлення волі та переїхав
проживати уАДРЕСА_2

Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від
25.06.2005року відносно ОСОБА_1. встановлений адміністративний нагляд строком
на 1 рік 6 місяців та
слідуючі обмеження:

заборона залишення квартири (будинку) в період з 22 години до 06 години
наступного дня;

заборона перебувати в закладах громадського харчування де дозволяється
розпиття спиртних напоїв;

заборона виїзду
в особистих справах за межі району (міста);

зобов'язання реєстрації в органах внутрішніх справ чотири
рази на місяць.

Проте в середині грудня 2005 року, з метою ухилення від адміністративного нагляду,
ОСОБА_1. самовільно залишив місце свого постійного проживання та переїхав на
проживання у М.Тернопіль.

Крім
цього 29 жовтня 2006 року близько 16 год., у світлу пору
доби, ОСОБА_1., керуючи автомобілем "BMW - 525" державний
номерний знак НОМЕР_1, шини
якого знаходилися у технічно несправному стані та не відповідали вимогам
п.п.31.4.5 (а), ЗҐ.4.5 (г) Правил дорожнього руху України по автодорозі
Кременець-Біла Церква-Ланівці-Збараж ,
наблизившись до аварійно-
небезпечного повороту, що
регулюється інформаційно -

попереджувальним дорожнім знаком 5.45
"Початок населеного пункту" та забороненим знаком 3.29 Обмеження
максимальної швидкості" -
50 км/год, в порушення вимог плі. 1.5,
2.3, 12.1, 12.4, 12.9 "б", 31.4.5.V, 31.4.5.V, вимог дорожніх
знаків 5.45, 3.29 Правил
дорожнього руху України, неправильно вибравши безпечну швидкість, не врахувавши
дорожню обстановку та перевищивши на вказаній ділянці дороги допустиму
швидкість руху, втратив контроль над керуванням автомобіля, що втратив
поперечну стійкість, виїхав на узбіччя, де скоїв наїзд на ОСОБА_5., яка
переганяла худобу в напрямку с.Вишгородок Лановецького району.

В результаті грубого порушення ОСОБА_1. Правил дорожнього руху України
потерпіла ОСОБА_5. отримала тілесні ушкодження від яких 29 жовтня 2006 року померла.

В своїй апеляції захисникОСОБА_2., посилаючись на те, що суд не в повній
мірі врахував всі наявні по справі обставини, що пом"якшують
відповідальність засудженого, призначив йому занадто суворе покарання. В
зв"язку з цим апелянт просить пом"якшити ОСОБА_1 покарання,
призначивши таке, яке б не було пов"язане з ізоляцією його від
суспільства.

Заслухавши доповідача, виступи засудженого ОСОБА_1. та його захисника,
потерпілої ОСОБА_3 та її представника, міркування прокурора, який вважає, що
вирок суду слід залишити без змін, розглянувши матеріали кримінальної справи та
дослідивши доводи поданої апеляції, колегія суддів прийшла до переконання, що
апеляця до задоволення не підлягає.

Висновки суду, викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам
справи. Винність ОСОБА_1. у вчиненні злочинів, за які його засуджено,
стверджується, як повним визнанням своєї вини самим засудженим, так і доказами
зібраними під час проведення досудового слідства та дослідженими в судовому
засіданні.

Кваліфікація дій ОСОБА_1. за ст.ст.286 ч.2, 395 КК України є вірною і ніким не оспорюється.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_1 суд у відповідності до вимог
ст.ст.50,65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним
злочинів, особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної
відповідальності за злочини, судимість за які на даний час в установленому
законом порядку не знята та не погашена, те що він вчинив тяжкий злочин, який
призвів до загибелі людини.

Врахував також суд і ряд наявних обставин, що пом"якшують
відповідальність ОСОБА_1.,
в тому числі і ті, на які посилається апелянт в своїй апеляції. Зокрема
врахував суд щире каяття засудженого у вчиненому та усвідомлення небезпечності
своїх дій, його позитивні характеристики, стан здоров"я, оскільки він є
постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, часткове відшкодування
завданих потерпілій збитків, в зв"язку з чим призначив йому мінімальне
покарання передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України.

На думку
колегії суддів, визначена судом 1-ї
інстанції міра покарання засудженому ОСОБА_1 відповідає вчиненому ним та
даним про його особу і є необхідною для його виправлення та перевиховання , а тому за таких

обставин вирок в
цій частині до зміни не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.356,365,366 КІЖ
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
захисника ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок Лановецького районного суду від 23 лютого 2007 року відносно
ОСОБА_1- без змін.