Справа № 1-48/07
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2007
року Романівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого -
судді Бабича С.В.,

при
секретарі Руднику М.І.,

з участю
прокурора Мазуркевич В.П.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Романові кримінальну справу по
обвинуваченню:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця та мешканця с. Колодяжне Романівського району
Житомирської області, не працюючого,
освіта неповна середня, не одруженого, раніше судимого 13 червня 2005 року
Романівським районним судом Житомирської області за ст. 307 ч. 2 КК України до
5 років позбавлення волі без конфіскації майна з іспитовим строком - 2 роки,

26 лютого 2007
року Романівським районним судом Житомирської області за ст.ст. 307 ч. 2, 310
ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

за ст. 396 ч. 1
КК України,-

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_1, заздалегідь не обіцяючи після скоєння
особливо тяжкого злочину - умисного вбивства приховати його та, усвідомлюючи,
що приховує саме такий злочин, в період часу з 02.01.2007 року по 07.01.2007
року, достовірно знаючи, що ОСОБА_2 скоїв умисне вбивство, надав останньому для
переховування від правоохоронних органів своє житло поАДРЕСА_1 чим скоїв
приховування злочину.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину у скоєному злочині визнав повністю і
показав, що протягом 2004-2007 років
працівники міліції неодноразово цікавились чи не відвідував його ОСОБА_2,
попереджали про необхідність повідомлення правоохоронним органам, якщо останній
прийде до нього. 2 січня 2007 року
ОСОБА_2 прийшов до його будинку і попросив надати можливість на кілька днів
ночувати в нього. Він погодився і надав ОСОБА_2 своє житло, правоохоронні
органи про це не повідомив через співчуття ОСОБА_2 Останній розповідав йому, що
скоїв вбивство і тому переховується.

Вина
підсудного, крім його показань,
підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Так,
допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 - сільський голова с. Колодяжне показав,
що протягом 2004-2007 років працівники
міліції кілька разів в його присутності попереджали ОСОБА_1 про необхідність
повідомити правоохоронні органи, якщо він побачить ОСОБА_2 та наголошували на
тому, що останній знаходиться у розшуку в зв»язку зі скоєнням умисного
вбивства.

Свідки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - працівники міліції показали, що протягом кількох останніх
років вони неодноразово попереджали
ОСОБА_1 про необхідність повідомити правоохоронні органи, якщо він побачить
ОСОБА_2 та наголошували на тому, що останній знаходиться у розшуку в зв»язку зі
скоєнням умисного вбивства.

Свідки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали суду, що в період часу з 2 по 7 січня 2007 року
ОСОБА_2 протягом дня знаходився в їх будинку, а ночувати він ходив до ОСОБА_1

Крім
цього вина підсудного ОСОБА_1 стверджується
наявними в кримінальній справі документами - матеріалами УМВС України в
Хмельницькій області та Шепетівської міжрайонної прокуратури стосовно розшуку
обвинуваченого ОСОБА_2( а.с.82-87)

Суд, дослідивши всі зібрані по справі докази,
оцінивши їх в своїй сукупності приходить до висновку, що вина підсудного
ОСОБА_1 доведена в судовому засіданні.

Дії підсудного ОСОБА_1, які виразились у заздалегідь необіцяному приховуванні особливо
тяжкого злочину суд кваліфікує за ст. 396 ч. 1
КК України.

При призначенні
покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує, що злочин, скоєний ним в період іспитового строку, при
засудженні його до позбавлення волі, даний злочини є середньої тяжкості, за
місцем проживання підсудний характеризується посередньо, обставину, що
пом»якшує покарання - його щире каяття, обставину, що обтяжує покарання -
скоєння рецидиву злочинів. За таких
обставин суд приходить до висновку, що виправлення підсудного
можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначає йому покарання саме у вигляді позбавлення волі в
межах санкції ст. 396 ч. 1 КК України, вважаючи, що застосування інших більш
м»яких покарань, передбачених санкцією вищевказаної статті не буде достатнім
для запобігання вчиненню підсудним в майбутньому нових злочинів.

При призначенні
терміну покарання суд враховує, що ОСОБА_1 після скоєння ним даного злочину був
засуджений 26 лютого 2007 року Романівським районним судом Житомирської
області за ст. 307 ч. 2 ст. 310 ч. 2 КК
України до семи років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, що йому
належить і вважає за необхідне, на
підставі ст. 70 ч. 4 КК України, визначити підсудному покарання шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим та зарахувати йому частково
відбуте покарання за вищевказаним вироком.

Цивільний позов
по справі не заявлений.

Судових витрат
немає.

Керуючись ст.ст.
323,324 КПК України, суд-

З А С У
Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винним за ст. 396 ч. 1 КК України та призначити покарання - 1 (один) рік позбавлення
волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання визначити шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком
Романівського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2007 року, у
вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що йому
належить.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_1
рахувати з 16 січня 2007 року,
зарахувавши йому у призначений строк покарання частково
відбуте покарання за вироком Романівського районного суду від 26 лютого 2007 року.

Запобіжний захід
засудженому до вступу вироку в законну силу залишити попередній - взяття під
варту.

На вирок може бути подана апеляційна скарга
до апеляційного суду Житомирської області через Романівський райсуд протягом
15-ти діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_1 - в цей же строк з
часу отримання копії вироку.

Головуючий: С.В.Бабич