Сколівський районний суд Львівської
Справа № 1320/94/12
№ провадження 1/453/9/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2013 року Сколівський
районний суд Львівської області у
складі:

головуючого - судді Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута Т.Б.;

прокурора Масяка Ю.М.;

та адвокатів ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області кримінальну справу
по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя АДРЕСА_1 Львівської області,
українця, громадянина України, із
середньою освітою, не одруженого,
військовозобов'язаного, депутатом не
являється, працюючого кочегаром
Труханівського лісництва ДП
«Сколівське лісове господарство» та
різноробочим у ПП «ОСОБА_20», раніше не
судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2
ст. 286 та ч. 3 ст. 135 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_4 05.05.2012 року близько 02
год. 00 хв. поблизу с. Тишівниця
Сколівського району Львівської
області, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння та керуючи
технічно справним автомобілем НОМЕР_1,
рухаючись у напрямку автодороги
Київ-Чоп, на відстані близько 300 м. від
залізничного переїзду та 200 м. від моста
через ріку Стрий навпроти бетонної
електроопори № 19, проявив неуважність
до дорожньої обстановки, не
переконався про безпечність і не
створення перешкоди іншим учасникам
дорожнього руху, здійснив виїзд
вказаним автомобілем за межі проїзної
частини автодороги на праве за
напрямком руху узбіччя, де скоїв наїзд
на пішоходів ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
Внаслідок вказаної
дорожньо-транспортної пригоди пішохід
ОСОБА_6, згідно висновку
судово-медичної експертизи № 151 від
ІНФОРМАЦІЯ_6 року, отримав у сукупності
тяжкі тілесні ушкодження за ознакою
небезпеки для життя та тяжкі тілесні
ушкодження, від яких згодом помер на
місці дорожньо-транспортної пригоди, а
пішохід ОСОБА_5, згідно висновку
судово-медичної експертизи № 152 від
18.06.2012 року, отримала у сукупності легкі
тілесні ушкодження, тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості, що
спричинило тривалий розлад здоров'я,
тяжкі тілесні ушкодження за ознакою
небезпеки для життя. Дана
дорожньо-транспортна пригода настала
внаслідок порушення підсудним ОСОБА_4
правил безпеки руху, передбачених
діючими Правилами дорожнього руху
України, зокрема п. п. 1.3., 1.5. ч. 1, 2.3. «б»,
2.9. «в», 10.1., 11.2., 13.1.. Допущені підсудним
ОСОБА_4 порушення правил безпеки руху є
у прямому зв'язку з наслідками, що
настали.

Він-же 05.05.2012 року близько 02 год. 00 хв.
поблизу с. Тишівниця Сколівського
району Львівської області, перебуваючи
у стані алкогольного сп'яніння, після
скоєння вказаної вище
дорожньо-транспортної пригоди, втік з
місця події, завідомо залишивши без
допомоги травмованих пішоходів ОСОБА_5
та ОСОБА_6, які були позбавлені
можливості вжити заходів для
самозбереження через отримані
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди тілесні ушкодження. При цьому,
підсудний ОСОБА_4 мав змогу надати
зазначеним пішоходам допомогу, зокрема
повідомити, або ж самому доставити їх у
медичний заклад. Такі дії підсудного
ОСОБА_4 призвели до того, що один із
пішоходів - ОСОБА_6, у якого, згідно
висновку судово-медичної експертизи №
151 від ІНФОРМАЦІЯ_6 року, не виявлено
тілесних ушкоджень, котрі б були
абсолютно несумісними із життям на
момент їх заподіяння, у подальшому
помер, хоча ймовірність запобігти
смерті пішохода ОСОБА_6 існувала.

Підсудний ОСОБА_4 у судовому засіданні
винним себе визнав повністю та пояснив,
що дійсно він 05.05.2012 року поблизу с.
Тишівниця Сколівського району
Львівської області, керував
автомобілем НОМЕР_1, рухався у напрямку
автодороги Київ-Чоп з метою заправити
автомобіль пальним. Переїхавши міст
через ріку Стрий, неподалік
залізничного переїзду, виїхавши
автомобілем за межі проїзної частини
дороги на праве за напрямком руху
узбіччя, він здійснив наїзд
автомобілем на двох пішоходів, які
отримали тілесні ушкодження. Таке
сталося, очевидно, внаслідок того, що
було темно, а він перед цим вживав трохи
спиртного. Він пішоходів не бачив, а
відчув лише сильний удар по автомобілю,
після чого зрозумів, що здійснив наїзд
на когось. Вийшовши з автомобіля, він
побачив лише потерпілу ОСОБА_5, яка
лежала на узбіччі дороги і щось
говорила, іншого потерпілого ОСОБА_6
він не побачив, очевидно через те, що
той, як виявилось згодом, лежав дещо
далі, у глибокій обочині. Побачивши
вказане та зрозумівши, що сталося, у
нього був шоковий стан, паніка та страх,
через що він раптово сів у автомобіль і
поїхав, не знаючи, що робити та не
усвідомлюючи, що робить. Він це зробив
не умисно, а внаслідок своєї
безпорадності та страху, а також не
знаючи, як діяти у такій ситуації. До
того ж, тоді ще він не знав, що здійснив
наїзд на двох пішоходів, а не на одного,
як думав. Однак він допускає та не
заперечує того факту, що міг здійснити,
та й здійснив, очевидно, наїзд на обох
пішоходів. Проте він не бажав настання
таких тяжких наслідків для обох
потерпілих, а особливо для потерпілого
ОСОБА_6 що помер. На даний час він
усвідомив свою вину, щиро кається у
скоєному, просить його суворо не
карати, зокрема не призначати йому
реальної міри покарання і позбавляти
волі, так як він влаштувався і працює на
двох роботах з метою відшкодовувати
шкоду потерпілим, що робить уже
тривалий час щомісячно, надаючи гроші
на лікування потерпілій ОСОБА_5, стан
здоров'я якої з моменту
дорожньо-транспортної пригоди значно
покращився внаслідок оперативного
втручання, за що він також оплатив. Він
буде оплачувати лікування потерпілої
ОСОБА_5 і надалі, аж до часу її повного
одужання, а також надавати майнову
допомогу її малолітній дитині аж до
досягнення нею повноліття, про що він
та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди. Інша
потерпіла ОСОБА_7 категорично
відмовляється від отримання будь-якої
майнової допомоги, а тому він згоден
повністю відшкодовувати їй той розмір
шкоди, який буде визначений судом при
постановленні вироку, не заперечуючи,
при цьому, її позовних вимог у повному
обсязі.

Окрім визнання підсудним ОСОБА_4 своєї
вини, його вина у скоєному знайшла своє
підтвердження у ході судового
засідання, зокрема підтверджується
наступними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 у судовому
засіданні надала пояснення, згідно з
якими у ніч з 04. на 05.05.2012 року вони із
чоловіком ОСОБА_6, посперечавшись перед
цим у будинку, одягнулись та вийшли
пройтись. Вони йшли із с. Тишівниця
Сколівського району Львівської
області по дорозі у напрямку
автодороги Київ-Чоп. В цей час,
неподалік залізничного переїзду на них
наїхав автомобіль, який саме, вона не
бачила. Самої події
дорожньо-транспортної пригоди вона не
пам'ятає, так як все сталося раптово. До
того ж, вона кілька разів втрачала
свідомість. Прийшовши через деякий час
до тями від болю, вона зрозуміла, що має
травми та згадала, що у неї біля себе
наявний мобільний телефон. Набравши
номер швидкої медичної допомоги, вона
повідомила про те, що лежить на узбіччі
дороги у вказаному місці і потребує
медичної допомоги, вказавши, зокрема,
що впала і зламала ногу. Надалі вона
нічого не пам'ятає, як і не пам'ятає,
чому саме повідомила працівників
швидкої про те, що впала і зламала ногу.
Скільки часу вона пролежала на узбіччі
дороги, також не пам'ятає. Зазначила, що
злочинними діями підсудного ОСОБА_4 їй
завдані майнові збитки та моральна
шкода, про підстави і розмір яких вона
зазначила у поданому цивільному
позові, уточненому у ході судового
розгляду справи. Разом з тим, її рідними
17.05.2012 року отримано від підсудного
ОСОБА_4 10000 грн. на операцію, а у
подальшому нею регулярно отримувались
кошти у рахунок відшкодування шкоди,
загальна сума яких на даний час складає
35500 грн.. Вона усвідомлює, що чоловіка
ОСОБА_6 уже не повернеш, а вона потребує
лікування, її малолітня дитина
потребує утримання, у зв'язку з чим вони
з підсудним ОСОБА_4 дійшли з цього
приводу згоди. Так, підсудний ОСОБА_4
буде надалі їй надавати кошти на
лікування, а також на утримання її
малолітньої дитини до досягнення
дитиною повноліття, що зможе робити
виключно на волі, працюючи та отримуючи
певний заробіток. Позбавлення його
волі унеможливить такі дії, через що
вона просила підсудного ОСОБА_4 суворо
не карти, зокрема не позбавляти його
волі, а обмежитись умовним покаранням.

Потерпілий ОСОБА_9 у судовому
засіданні надав пояснення, згідно з
якими він являється батьком потерпілої
ОСОБА_5. Він не був очевидцем та
учасником дорожньо-транспортної
пригоди, що мала місце 05.05.2012 року
близько 02 год. 00 хв. на дорозі неподалік
с. Тишівниця Сколівського району
Львівської області, а дізнався про
вказану обставину близько 06 год. ранку
з телефонного дзвінка. Коли він одразу
ж пішов на місце дорожньо-транспортної
пригоди, то побачив свого зятя ОСОБА_6
ще живим, одразу ж викликали швидку
медичну допомогу. Його дочки ОСОБА_5 там
не було і потім йому стало відомо, що
вона знаходиться у лікарні. Чому саме
швидка медична допомога, котра
виїжджала на місце вночі за викликом
його дочки ОСОБА_5, не забрала також
зятя ОСОБА_6 та чому дочка не повідомила
медпрацівників про те, що на узбіччі
неподалік лежить ще одна особа, яка
потребує медичної допомоги, йому не
відомо. Зять ОСОБА_6 помер вже у кареті
швидкої. Він цивільного позову не
заявляв, однак підтвердив, що дійсно
підсудний ОСОБА_4 у добровільному
порядку виплачує його дочці ОСОБА_5
кошти на лікування, оплатив операцію і
надалі має намір це робити. З огляду на
вказане, він також просив суд при
визначенні міри покарання підсудному
ОСОБА_4 не позбавляти його волі, а
обмежитись умовним покаранням,
враховуючи невідворотність скоєного,
щире покаяння підсудного та
усвідомлення ним своїх дій із
необхідністю відшкодування всіх
заподіяних збитків.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні
надала пояснення, згідно з якими вона
являється матір'ю покійного ОСОБА_6 і до
дня смерті останнього не проживала з
ним в одному будинку, так як той створив
вже свою сім'ю. Про смерть сина вона
дізналася вранці 05.05.2012 року, зокрема їй
повідомив про це інший син. Про самі
обставини дорожньо-транспортної
пригоди та залишення місця події їй
нічого не відомо. Зазначила, що
злочинними діями підсудного ОСОБА_4 їй
завдані майнові збитки та моральна
шкода, про підстави і розмір яких вона
зазначила у поданому цивільному
позові, уточненому у ході судового
розгляду справи. Зазначила, що смерті
сина вона вибачити підсудному ОСОБА_4
не зможе ніколи, незважаючи на
відшкодування ним у майбутньому
заподіяних збитків і такі їй сина не
замінять, хоча при цьому повністю
підтримала заявлені нею і уточнені
позовні вимоги, оцінивши, таким чином,
розмір заподіяної їй шкоди. Наполягала
на призначенні підсудному ОСОБА_4
покарання у вигляді позбавлення волі і
відправлення його у місця відбування
покарання.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні
надала покази, згідно з якими вона
працює фельдшером швидкої медичної
допомоги лікарської амбулаторії смт.
Верхнє Синьовидне Сколівського району
Львівської області. У ніч з 04.05.2012 року
на 05.05.2012 року вона заступила на
чергування. Уночі об 02 год. 10 хв.
надійшло повідомлення із Сколівської
ЦРЛ Львівської області, що впала жінка
і зламала ногу на дорозі неподалік с.
Тишівниця. Вони з черговим водієм
виїхали на місце, де побачили потерпілу
ОСОБА_5, оглянули її та занесли у
автомобіль. По дорозі у лікарню вона
повідомила, що впала і зламала ногу,
хоча візуально було видно, що насправді
це не так. Вже у лікарні, після огляду
ОСОБА_5 лікарем-травматологом, стало
зрозуміло, що насправді відбулася
дорожньо-транспортна пригода, про що
було повідомлено правоохоронні органи.
На місці дорожньо-транспортної пригоди
вона не бачила більше нікого, а
територію не обшукувала, так як на той
момент не знала, що насправді
відбулось. Близько 06 год. 00 хв. за
телефонним повідомленням вони знову
виїхали на вказане місце, де побачили
потерпілого ОСОБА_6, що згодом помер.
Чому саме потерпіла ОСОБА_5 вчасно не
повідомляла про дорожньо-транспортну
пригоду та про наявність ще одного
потерпілого, їй не відомо, однак
припускає, що такі дії викликані
постійною втратою свідомості та
маренням.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні
надав покази, згідно з якими він працює
лікарем-ортопедом та травматологом
Сколівської ЦРЛ Львівської області. У
ніч з 04.05.2012 року на 05.05.2012 року він
заступив на чергування. Близько 03 год. 00
хв. у приймальний покій доставили
потерпілу ОСОБА_5, у якої, при огляді,
виявлено черепно-мозкову травму та
поломані кінцівки. Тоді він визначив,
що такі могли бути одержані нею
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди. Потім потерпілу
госпіталізували та відвезли у
реанімаційне відділення. Що з нею
трапилось, вона точно не вказала і не
могла пригадати.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні
надала покази, згідно з якими вона
працює медсестрою приймального покою
Сколівської ЦРЛ Львівської області. У
ніч з 04.05.2012 року на 05.05.2012 року вона
заступила на чергування. Близько 03 год.
00 хв. у приймальний покій доставили
потерпілу ОСОБА_5 і вона одразу ж
викликала лікаря травматолога, для
огляду. Потерпіла повідомляла, що впала
і зламала ногу, однак при огляді
виявлено важкі травми, після чого лікар
дав вказівку повідомити правоохоронні
органи, так як очевидно була
дорожньо-транспортна пригода.
Потерпілу ОСОБА_5 у цей час
госпіталізували та відвезли у
реанімаційне відділення.

Крім того, вина підсудного ОСОБА_4 у
скоєному стверджується також
наступними письмовими доказами,
зібраними у матеріалах кримінальної
справи:

- Протоколом огляду місця події
від 05.05.2012 року та протоколом огляду
дорожньо-транспортної пригоди від
05.05.2012 року, схемою та
таблицею-ілюстрацією до них (том 1, а. с.
5-7, 9-13, 14, 15-29), з яких вбачається місце
вчинення злочинів;

- Протоколом огляду і перевірки
технічного стану транспортного засобу
від 05.05.2012 року, протоколом огляду та
затримання транспорту від 05.05.2012 року
та протоколом огляду місця події від
05.05.2012 року, схемою та
таблицею-ілюстрацією до них (том 1, а. с.
31-35, 36-42, 43, 44-45), з яких вбачається
знаряддя вчинення злочинів;

- Протоколом медичного огляду для
встановлення факту вживання
психоактивної речовини та стану
сп'яніння № 77 від 05.05.2012 року (том 1, а. с.
51), з якого вбачається, що підсудний
ОСОБА_4 на час вчинення злочинів
перебував у стані сп'яніння внаслідок
вживання алкоголю, а також висновком
судово-медичної експертизи крові
підсудного ОСОБА_4 № 1542/12-Т від 07.05.2012
року (том 1, а. с. 54), з якого вбачається,
що при судово-медичній експертизі
крові останнього виявлено етиловий
спирт у кількості в кров 0, 52 % (проміле);

- Висновком судово-медичної
експертизи крові потерпілої ОСОБА_5 №
1625/12-т від 11.05.2012 року (том 1, а. с. 86), з
якого вбачається, що при
судово-медичній експертизі крові
останньої етилового, метилового,
пропілового, бутилового та амілового
спиртів не виявлено;

- Протоколом очної ставки від
17.05.2012 року (том 1, а. с. 96-97), проведеної
між підсудним ОСОБА_4 та потерпілою
ОСОБА_5;

- Висновком судової автотехнічної
експертизи № 1/275 від 22.05.2012 року (том 1, а.
с. 111-115), згідно якого система рульового
управління та гальмівна система
досліджуваного автомобіля НОМЕР_1 до
дорожньо-транспортної пригоди
знаходилася у працездатному стані та
могла виконувати функції, передбачені
конструкцією. Що стосується
несправностей системи освітлення, яке
полягає у непрацездатності лампи
розжарювання лівої передньої фари
дальнього світла, то при умові
виникнення даної несправності до
моменту дорожньо-транспортної пригоди
водій мав можливість її виявити шляхом
загальноприйнятих методів перевірки
та включенням світла фар у відповідні
режими;

- Висновком судової
транспортно-трасологічної експертизи
№ 5/373 від 11.06.2012 року (том 1, а. с. 123-125),
згідно якого представлені на
дослідження п'ять уламків пластмаси
чорного кольору, що були вилучені 05.05.2012
року при здійсненні огляду місця події,
являються фрагментами правої частини
передньої декоративної накладки
панелі радіатора автомобіля і у
минулому становили одне ціле з
декоративною накладкою панелі
радіатора автомобіля НОМЕР_2;

- Висновком судово-медичної
експертизи № 151 від ІНФОРМАЦІЯ_6 року
(том 1, а. с. 141-146), з якої вбачається, що
при дослідженні трупа ОСОБА_6 були
виявлені тілесні ушкодження: при
зовнішньому дослідженні - рана, садна
та синці на голові ліворуч, повний
вивих двох передніх зубів на верхній
щелепі, садна у ділянці лівого
надпліччя та на грудях ліворуч, синець,
садна та поверхневі рани на правім
стегні, садно на правій гомілці; при
внутрішньому дослідженні - крововиливи
в м'які тканини голови ліворуч,
крововиливи під оболонки та у речовину
головного і спинного мозків,
крововилив у шлуночки головного мозку,
частковий розрив хрящового з'єднання
між шостим та сьомим шийними хребцями
спереду, крововилив у м'які тканини
правого стегна, які утворились від дії
тупих предметів та тупих предметів з
обмеженою контактуючою поверхнею. Всі
виявлені на трупі ОСОБА_6 тілесні
ушкодження утворилися у межах
дванадцяти годин до смерті і
перебувають у прямому причинному
зв'язку з її настанням. Забій головного
мозку тяжкого ступеню має ознаки
тяжкого тілесного ушкодження за
ознакою небезпеки для життя. Рани,
синці та садна мають ознаки легкого
тілесного ушкодження. Причиною смерті
гр. ОСОБА_6 є травма тупим предметом,
поєднана тупа травма голови, шиї,
тулуба та кінцівок, закрита тупа травма
голови: рана, садна та синці на голові
ліворуч; повний вивих двох передніх
зубів на верхній щелепі, крововиливи в
м'які тканини голови ліворуч,
субдуральна гематома ліворуч об'ємом 70
см. куб. переважно рідкої крові,
субарахноїдальний крововилив,
крововиливи у речовину головного і
спинного мозків, крововилив у шлуночки
головного мозку, що призвело до
стиснення життєво-важливих центрів у
головному мозку, а. відтак, зупинки
дихання та кровообігу, це
підтверджується даними розтину та
судово-гістологічного дослідження.
Враховуючи ступінь розвитку трупних
змін, а саме охолодження,
ідіомускулярної пухлини, трупних плям
та задубіння, слід вважати, що смерть
настала приблизно за 1-6 годин до часу
огляду трупних змін на місці виявлення
трупа. В умовах вказаних обставин
(наїзд транспортним засобом на
пішохода) послідовність утворення
ушкоджень могла бути наступною: садно
на правій гомілці, синець, садна та
поверхневі рани на правім стегні,
крововиливи у м'які тканини правого
стегна - утворилися внаслідок
первинного удару виступаючими або
деформованими від удару частинами
транспортного засобу; садна на грудях
ліворуч та лівім надпліччі, поверхнева
рана, садна та синці на обличчі ліворуч,
крововиливи у м'які тканини голови,
крововиливи під оболонки головного
мозку - утворилися при наступному
падінні тіла на капот автомашини з
ударом головою до лобового скла та
падінням тіла на дорогу. У момент
первинного удару потерпілий був
повернутим до транспортного засобу
передньою правою поверхнею тіла з
наступним поворотом тіла довкола
вертикальної осі лівої ноги за
годинниковою стрілкою. Тілесних
ушкоджень, котрі б були абсолютно не
сумісними з життям (грубих руйнувань
голови, грудної клітки, живота) при
дослідженні трупа ОСОБА_6 не виявлено.
Ймовірність запобігти смерті ОСОБА_6
шляхом надання йому своєчасної
кваліфікованої медичної допомоги,
зокрема якби підсудний ОСОБА_4 сам
доставив його у лікарню, існує;

- Висновком судово-медичної
експертизи № 152 від 18.06.2012 року (том 1, а.
с. 149-152), з якої вбачається, що у гр.
ОСОБА_5 були виявлені: відкритий
перелам обох кісток (великогомілкової
та малогомілкової) лівої гомілки у
середній третині, травматичний шок І-ІІ
ступеню, закритий перелам правої
стегнової кістки у середній третині,
струс головного мозку, рани, садна,
подряпини та синці на голові і тілі, які
утворилися від дії тупих предметів та
тупих предметів з обмеженою
контактуючою поверхнею, можливо 05.05.2012
року. Відкритий перелам лівої
великогомілкової кістки у середній
третині ж тяжким тілесним ушкодженням
за ознакою небезпеки для життя.
Відкритий перелам лівої
малогомілкової кістки у середній
третині є тілесним ушкодженням
середнього ступеню тяжкості, що
спричинило тривалий розлад здоров'я.
Закритий перелам правої стегнової
кістки у середній третині є тілесним
ушкодженням середнього ступеню
тяжкості, що спричинило тривалий
розлад здоров'я. Струс головного мозку
є легким тілесним ушкодженням , що
спричинило короткочасний розлад
здоров'я. Рани, садна, подряпини та
синці є легким тілесним ушкодженням. В
умовах вказаних обставин (наїзд
легковим автомобілем на пішохода)
послідовність утворення ушкоджень
могла бути наступною: рана та садно у
середній третині лівої гомілки,
перелам обох кісток лівої гомілки у
середній третині - утворилися
внаслідок первинного удару
виступаючими, або деформованими від
удару частинами транспортного засобу;
садна на правім коліні , перелам
правого стегна, синці, садна та рани на
обличчі - утворилися при наступному
падінні тіла на капот автомашини з
ударом головою до лобового скла; садна
та синці на руках - утворилися
внаслідок падіння на дорогу. У момент
первинного удару потерпіла могла бути
повернутою до транспортного засобу
передньою поверхнею тіла. Відкритий
перелам лівої великогомілкової кістки
утворився від однієї дії тупого
предмету і у момент утворення був
тяжким тілесним ушкодженням за ознакою
небезпеки для життя. Своєчасне надання
кваліфікованої медичної допомоги не
змінило б важкості отриманої ОСОБА_5
травми;

- Висновком транспортної
трасологічної експертизи № 1/276 від
14.06.2012 року (том 1, а. с. 179-181), згідно якого
наїзд автомобіля НОМЕР_1 під керуванням
водія ОСОБА_4 на пішоходів ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 відбувся на правому по напрямку
руху до автодороги Київ-Чоп узбіччі на
ділянці, що передує розташуванню
уламків пластмаси чорного кольору та
жіночого шльопанці на ліву ногу.
Встановити абсолютні величини
(координати) місця наїзду автомобіля на
пішоходів відносно елементів дороги чи
нерухомих орієнтирів не видається
можливим у зв'язку з відсутністю
зафіксованої на місці події уточнюючої
слідової інформації (слідів коліс,
пошкоджень дорожнього покриття та
інше). Встановити, як був розташований
автомобіль НОМЕР_1 по відношенню до
елементів дороги у момент наїзду на
пішоходів не видається можливим у
зв'язку з відсутністю зафіксованої на
місці події уточнюючої слідової
інформації (слідів коліс), аналізуючи
яку можливо було б встановити
розташування автомобіля та,
відповідно, відтворити траєкторію руху
автомобіля до моменту наїзду на
пішоходів відносно елементів проїзної
частини дороги;

- Висновком судової трасологічної
експертизи № 2197 від 25.06.2012 року (том 1, а.
с. 197-200), згідно якого на підошвах взуття
потерпілої ОСОБА_5 є сліди, характерні
для утворення внаслідок ковзаючого
контакту підошви з твердою жорсткою
поверхнею (дорожнім полотном) під час
наїзду транспортного засобу на
пішохода, який знаходився у
вертикальному положенні, у напрямку
спереду назад та зліва направо;

- Протоколом відтворення обставин
та обстановки події від 21.06.2012 року,
схемою та фото таблицею до нього (том 1,
а. с. 216-220), з яких вбачається, як саме та
при яких обставинах був здійснений
наїзд на потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5;

- Висновком судової автотехнічної
експертизи № 1/345 від 27.06.2012 року (том 1, а.
с. 226-228), згідно якого покази водія
автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_4 відносно
механізму розвитку даної пригоди є
технічно не спроможні. В обстановці
дорожньо-транспортної пригоди водій
автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_4 під час руху в
юзовому стані погасив частину дійсної
швидкості в 46…51 км./год.. У даній
дорожній ситуації водій автомобіля
НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був керуватись
технічними вимогами п. п. 11.2., 12.2. та 13.1.
Правил дорожнього руху України. В
даному випадку, при технічно
спроможному варіанті розвитку даного
дорожнього випадку, технічна
можливість водієм автомобіля НОМЕР_1
ОСОБА_4 уникнути вказаної пригоди
визначалась виконанням ним технічних
вимог п. п. 11.2., 12.2. та 13.1. Правил
дорожнього руху України, для
дотримання яких у нього не було завад
технічного характеру. З технічної
точки зору при заданих слідством
вихідних даних, технічно спроможному
його варіанті, невідповідність дій
водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_4
технічним вимогам п. п. 11.2., 12.2. та 13.1.
Правил дорожнього руху України
знаходиться у прямому
причинно-наслідковому зв'язку з
настанням даної пригоди - виїзд
автомобіля за межі проїзної частини
дороги.

Допитаний у судовому засіданні лікар
судово-медичний експерт Сколівського
районного відділення Бюро СМЕ ГУ
охорони здоров'я Львівської ОДА ОСОБА_14
підтримав надані ним висновки № 151 від
ІНФОРМАЦІЯ_6 року судово-медичної
експертизи трупа потерпілого ОСОБА_6 та
№ 152 від 18.06.2012 року судово-медичної
експертизи потерпілої ОСОБА_5 щодо
отримання тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні
старший експерт сектора автотехнічних
досліджень відділу
інженерно-технічних та економічних
досліджень НДЕКЦ при ГУМВС України у
Львівській області ОСОБА_15 підтримав
надані ним висновки судової
автотехнічної експертизи № 1/275 від
22.05.2012 року щодо технічної справності
систем автомобіля НОМЕР_1, яким керував
підсудний ОСОБА_4 у момент здійснення
наїзду на пішоходів, судової
транспортно-трасологічної експертизи
№ 5/373 від 11.06.2012 року щодо дослідження
уламків вказаного автомобіля,
транспортної трасологічної експертизи
№ 1/276 від 14.06.2012 року щодо визначення
місця наїзду на пішоходів автомобілем,
його розташування відносно пішоходів
та залишення слідів наїзду.

Допитаний у судовому засіданні
старший судовий експерт відділу
трасології та балістики лабораторії
криміналістичних досліджень
Львівського НДІСЕ МЮ України ОСОБА_16
підтримав наданий ним висновок судової
трасологічної експертизи № 2197 від
25.06.2012 року щодо визначення напрямку
наїзду на пішохода ОСОБА_5.

Аналіз вказаних вище зібраних та
перевірених у судовому засіданні
доказів безперечно свідчить про те, що
у діях підсудного ОСОБА_4 наявний склад
злочину, передбачений ч. 2 ст. 286 КК
України і суд вважає, що дії підсудного
ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286
КК України, як порушення правил безпеки
дорожнього руху особою, яка керує
транспортним засобом, що спричинило
смерть одного потерпілого та заподіяло
тяжкі тілесні ушкодження іншому
потерпілому. Разом з тим, суд дійшов до
висновку, що у ході досудового слідства
та у судовому засіданні не було здобуто
жодних доказів, які б свідчили про
наявність у керованому підсудним
ОСОБА_4 автомобілі таких несправностей,
за яких його експлуатація була б
заборонена. За таких обставин
кваліфікуюча ознака ч. 2 ст. 286 КК
України - «порушення правил
експлуатації транспорту» не
відповідає матеріалам справи та
підлягає виключенню з об'єму
обвинувачення, як зайва.

У діях підсудного ОСОБА_4 також
наявний склад злочину, передбачений ч. 3
ст. 135 КК України і його дії також вірно
кваліфіковані за ч. 3 ст. 135 КК України,
як завідоме залишення без допомоги
особи, яка перебуває у небезпечному для
життя стані і позбавлена можливості
вжити заходів для самозбереження через
безпорадний стан, що виник у зв'язку із
заподіянням тілесних ушкоджень
дорожньо-транспортною пригодою, коли
підсудний ОСОБА_4 сам поставив
потерпілого ОСОБА_6 у небезпечний для
життя стан і такі дії спричинили
подальшу смерть потерпілого ОСОБА_6.
Суд вважає таку кваліфікацію вірною,
так як підсудний ОСОБА_4 повинен був
передбачити тяжкість наслідків
вчиненої ним дорожнього-транспортної
пригоди як обставини, що позбавила
потерпілого ОСОБА_6 вжити заходів для
самозбереження, незважаючи на те, що
його ставлення, як винної особи, до
наслідків, передбачених ч. 3 ст. 135 КК
України, характеризується
необережністю (підсудний ОСОБА_4 не
бажав настання смерті потерпілого
ОСОБА_6.). Разом з тим, у випадку, коли б
підсудний ОСОБА_4 не втік з місця події,
то міг би побачити, що здійснив наїзд ще
й на ОСОБА_6, якого відкинуло неподалік
на узбіччя дороги і, шляхом надання
необхідної допомоги, запобігти його
смерті.

Обтяжуючою вину підсудного ОСОБА_4 у
вчиненні злочинів обставиною,
передбаченою ст. 67 КК України, суд
вбачає вчинення злочинів особою, що
перебуває у стані алкогольного
сп'яніння.

Пом'якшуючими вину підсудного ОСОБА_4 у
вчиненні злочинів обставинами,
передбаченими ст. 66 КК України, суд
вбачає щире каяття; часткове
відшкодування завданого збитку.

При визначенні міри покарання
підсудному ОСОБА_4 суд враховує ступінь
тяжкості вчинених злочинів та
сукупність усіх обставин, що їх
характеризують, зокрема необережну
форму вини, і, відповідно, відсутність
мотивів злочину, передбаченого ч. 2 ст.
286 КК України, умисну форму вини та
ставлення, як винної особи, до
наслідків, передбачених ч. 3 ст. 135 КК
України, обставини вчинення злочинів, а
також особу підсудного та обставини, що
обтяжують та пом'якшують його
покарання. Так, підсудний ОСОБА_4
повністю визнав свою вину, щиро
розкаявся у вчиненому, частково,
зокрема у розмірі 35500 грн. відшкодував
потерпілій ОСОБА_5 завдані ним збитки
(том 2, а. с. 43, 44, 45, 65, 66, 67, 94, 95, 96, 97, 98, 112, 113,
127, 128, 129, 151, 152, 153, 154, 178, 179) і обіцяє
надалі їх відшкодовувати у розмірі, що
буде визначений судом. Завдяки оплаті
ним коштів на лікування потерпілої
ОСОБА_5 за час розгляду справи судом її
стан здоров'я значно покращився (вона
стала на ноги і може самостійно ходити).
Підсудний ОСОБА_4 також мав намір
почати відшкодовувати завдані ним
збитки і потерпілій ОСОБА_7, однак
остання категорично відмовилась,
мотивуючи малим розміром
відшкодування. Підсудний ОСОБА_4
позитивно характеризується за місцем
проживання та реєстрації у АДРЕСА_1
Львівської області (том 1, а. с. 260) та за
місцем праці у ПП «ОСОБА_20» (том 2, а. с. 56)
і у Труханівському лісництві ДП
«Сколівське лісове господарство» (том
2, а. с. 182), вперше притягається до
кримінальної відповідальності (том 1, а.
с. 266), на диспансерних обліках у лікаря
нарколога та лікаря психіатра
Сколівської ЦРЛ Львівської області не
перебуває (том 1, а. с. 263), він працює, а за
час розгляду справи судом влаштувався
офіційно ще на одне місце праці (том 2, а.
с. 181). Підсудний ОСОБА_4 є єдиним сином у
сім'ї, а за час розгляду справи судом у
нього померла матір, залишивши на повне
утримання підсудного його
непрацездатного батька 1946 року
народження, який являється інвалідом
І-ої групи захворювання (том 2, а. с. 180).
На даний час підсудний ОСОБА_4 є
піклувальником свого батька, який
самостійно пересуватись не може. Суд
також бере до уваги ставлення
потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 до
скоєних підсудним ОСОБА_4 злочинів,
призначення йому покарання. Так,
потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_9 просять
підсудного ОСОБА_4 суворо не карати і
призначити йому покарання, реально не
позбавляючи волі, так як вони вибачили
підсудному і претензій до нього не
мають. До того ж, вони покладають на
нього надії щодо надання фінансування
на подальше лікування ОСОБА_5 та
утримання її малолітньої дитини до
досягнення повноліття, з приводу чого
досягли згоди. Вважають, що умовного
покарання йому буде достатньо для
подальшого виправлення, а виправлення
буде можливим лише завдяки довгій та
наполегливій праці підсудного. Що
стосується ставлення потерпілої
ОСОБА_7 до призначення міри покарання
підсудному ОСОБА_4, то така хоча і
просить призначити реальну міру
покарання, проте підтримує повністю
свої позовні вимоги і наполягає на
відшкодуванні збитків у досить
значному розмірі, розуміючи, що таке
буде неможливим у згаданому випадку.

З урахуванням наведених обставин суд,
у відповідності до вимог ст. 65 КК
України під час вирішення питання про
обрання міри покарання підсудному
ОСОБА_4, вважає за необхідне призначити
йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286
КК України у вигляді позбавлення волі
на певний строк із позбавленням права
керувати транспортними засобами на
максимальний строк, визначений
вказаною статтею, так як він на час
вчинення дорожньо-транспортної
пригоди та залишення місця вчинення
такої перебував у стані алкогольного
сп'яніння. Крім того, можливість
керування транспортним засобом
необхідна йому виключно для власних
потреб, а не для роботи, пов'язаної із
професійною діяльністю тощо. Суд
вважає за необхідне також призначити
покарання підсудному ОСОБА_4 у межах
санкції ч. 3 ст. 135 КК України у вигляді
позбавлення волі на певний строк. Суд
також вважає за можливе та необхідне
застосувати до підсудного ОСОБА_4 ст. 75
КК України - звільнення від відбування
покарання з випробуванням, встановивши
достатній для цього іспитовий строк, а
також згідно ст. 76 КК України покласти
на нього певні обов'язки.

Таким чином, враховуючи ступінь
тяжкості вчинених злочинів, сукупність
зазначених вище даних про особу
підсудного, а також думку потерпілих,
міру покарання у вигляді позбавлення
волі на певний строк за обома статтями,
які інкримінуються підсудному, з
позбавленням за однією із них права
керувати транспортними засобами на
максимальний строк та із звільненням
від відбування покарання з
випробувальним терміном на достатній
строк суд вважає такою, що відповідає
призначеному покаранню, є необхідною і
достатньою для виправлення підсудного
та попередження вчинення ним нових
злочинів. При цьому, обов'язкову
ізоляцію підсудного ОСОБА_4 від
суспільства та взяття його під варту з
зали суду, як про це зазначає державний
обвинувач, суд не вважає необхідною.
Така позиція органу державного
обвинувачення є необґрунтованою
виходячи із зібраних матеріалами
справи доказів щодо особи підсудного
(наявність подвійного
працевлаштування, кошти від яких
спрямовуються на відшкодування шкоди,
піклування та догляд за
батьком-інвалідом, часткове
відшкодування заподіяних збитків
потерпілій, щире каяття у скоєному,
відсутність судимостей та випадків
притягнення до адміністративної
відповідальності тощо).

Прокурором у кримінальній справі про
обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 3
ст. 135 КК України заявлено цивільний
позов в інтересах КЗ Сколівської
районної ради «Сколівська центральна
районна лікарня» про відшкодування з
підсудного ОСОБА_4 витрат на лікування
потерпілої ОСОБА_5 у розмірі 1110 грн..

Потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у
кримінальній справі про обвинувачення
ОСОБА_4 у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 3 ст. 135 КК
України заявлено цивільні позови,
уточнені у ході судового розгляду
справи, про відшкодування кожному з них
майнових збитків та моральної шкоди.
Так, потерпіла ОСОБА_7 просить стягнути
з ПАТ «Страхова компанія «Провідна»» у
свою користь майнову шкоду у розмірі
30000 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000
грн., а з підсудного ОСОБА_4 у свою
користь моральну шкоду у розмірі 50000
грн.. Потерпіла ОСОБА_5 просить стягнути
з ПАТ «Страхова компанія «Провідна»» у
свою користь майнову шкоду у розмірі
83668 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000
грн., а з підсудного ОСОБА_4 у свою
користь моральну шкоду у розмірі 50000
грн..

Прокурор у судовому засіданні позовні
вимоги, заявлені в інтересах КЗ
Сколівської районної ради «Сколівська
центральна районна лікарня» підтримав
у повному обсязі з підстав, викладених
у позовній заяві (том 2, а. с. 2-3), просив
їх задовольнити.

Потерпіла-цивільний позивач ОСОБА_5 та
її представник - адвокат ОСОБА_2 у
судовому засіданні уточнені позовні
вимоги підтримали у повному обсязі з
підстав, викладених у позовній заяві
(том 2, а. с. 14-16) та уточненій позовній
заяві (том 2, а. с. 166-168), просили їх
задовольнити у повному обсязі.

Потерпіла-цивільний позивач ОСОБА_7 та
її представник - адвокат ОСОБА_3 у
судовому засіданні уточнені позовні
вимоги підтримали у повному обсязі з
підстав, викладених у позовній заяві
(том 2, а. с. 11-12) та уточненій позовній
заяві (том 2, а. с. 164-165), просили їх
задовольнити у повному обсязі.

Підсудний ОСОБА_4 у судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
прокурора, заявлених в інтересах КЗ
Сколівської районної ради «Сколівська
центральна районна лікарня» не
заперечував, визнав їх у повному
обсязі. Позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_7
у частині, що заявлені до нього, також
визнав у повному обсязі та не
заперечував проти стягнення з нього у
користь потерпілої ОСОБА_7 50000 грн.
заподіяної моральної шкоди і у користь
потерпілої ОСОБА_5 50000 грн. заподіяної
моральної шкоди, за виключенням уже
сплачених 35500 грн..

Відповідач ПАТ «Страхова компанія
«Провідна»» явку компетентного
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду справи (том 2, а. с. 162),
однак надіслав на адресу суду письмові
заперечення проти уточнених позовів
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вх. № 5545 від 06.12.2013 року
(том 2, а. с. 172-175), в яких проти
задоволення позовних вимог заперечив
посилаючись на відсутність звернення
потерпілої ОСОБА_5 у встановлені строки
із заявою про страхове відшкодування
майнової шкоди, подачу нею відповідних
документів про дорожньо-транспортну
пригоду. Що стосується потерпілої
ОСОБА_7, то така зверталася із
відповідною заявою про страхове
відшкодування у зв'язку із видатками на
поховання загиблого у розмірі 2975 грн.,
що і було зроблено. У частині
відшкодування моральної шкоди
заперечує у повному обсязі, так як
вважає, що така повинна бути стягнена з
самого підсудного ОСОБА_4.

Судом встановлено, що підсудний
ОСОБА_4 у момент здійснення
дорожньо-транспортної пригоди, уклав
договір страхування цивільно-правової
відповідальності із ПАТ «Страхова
компанія «Провідна»» і йому було
видано Поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серії АА № 4863157 (том 1, а. с. 265).
Згідно вказаного Полісу строк його дії
становив з 00 год. 00 хв. 16.07.2011 року по
15.07.2012 року включно, а також був
встановлений відповідний ліміт у
розмірі 100000 за шкоду, заподіяну життю і
здоров'ю на одного потерпілого та 50000
грн. за шкоду, заподіяну майну (на
одного потерпілого), без франшизи.
Відтак, майнова шкода у межах заявлених
і доведених позовних вимог підлягає до
стягнення з відповідача - ПАТ «Страхова
компанія «Провідна»».

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними діями особистим
немайновим правам фізичної особи,
відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала. При цьому особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоду завдано не з її вини. Відповідно
до ч. 1 ст. 1167 вказаного Кодексу моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України
право на відшкодування шкоди у разі
смерті потерпілого мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на таке утримання (діти, чоловік,
дружина, батьки, усиновлювачі, інваліди
і інші непрацездатні особи, які були на
утриманні потерпілого). Частини 2-4
вказаної статті визначають порядок та
розмір відшкодування такої шкоди.

У даному випадку непрацездатними
особами, які мають право на
відшкодування шкоди внаслідок смерті
потерпілого ОСОБА_6, являється його
малолітній син - ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_5,
оскільки такий на день смерті
потерпілого не досяг
вісімнадцятирічного віку, а також його
матір - ОСОБА_7, оскільки така на день
смерті потерпілого досягла пенсійного
віку. Інші потерпілі, зокрема дружина
потерпілого - ОСОБА_5 має право на
відшкодування шкоди (майнової та
моральної), у разі її доведеності у
судовому засіданні, у загальному
порядку, визначеному чинним цивільним
законодавством (за винятком шкоди,
заподіяної їй внаслідок тілесних
ушкоджень). Що стосується малолітнього
сина потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_18, то
відповідного позову у інтересах
останнього ніким не заявлено.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільно-правову
відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої шкоди,
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Як вбачається з товарного чеку від
05.05.2012 року (том 2, а. с. 13), потерпілою
ОСОБА_7 оплачено кошти за придбання
речей на поховання потерпілого ОСОБА_6
у розмірі 2975 грн.. Інших доказів щодо
понесення потерпілою ОСОБА_7 майнової
шкоди суду не представлено і такі у
матеріалах справи відсутні. Натомість
та майнова шкода, яка підтверджена,
тобто у розмірі 2975 грн., уже
відшкодована відповідачем ПАТ
«Страхова компанія «Провідна»».
Відтак, позовна вимога про стягнення
майнової шкоди потерпілій ОСОБА_7
задоволенню не підлягає.

Як вбачається з копій товарних чеків
(том 2, а. с. 17-37), потерпілою ОСОБА_5
оплачено кошти за придбання ліків,
медикаментів та інших речей,
необхідних для лікування і одужання, у
тому числі і на придбання набору
імплантів для остеосинтезу стегна і
гомілки, у загальному розмірі 26655 грн. 23
коп. і саме на таку суму є відповідні
підтвердження. Інших доказів щодо
понесення потерпілою ОСОБА_5 майнової
шкоди суду не представлено і такі у
матеріалах справи відсутні, а копія
укладеного іншим потерпілим - ОСОБА_19
кредитного договору з ПАТ «Альфа-Банк»
( том 2, а. с. 38-41) на загальну суму 19500 грн.
та сплатою відсотків не може вважатися
належним доказом для підтвердження
заподіяння майнової шкоди на вказану
суму. Відтак, позовні вимоги про
стягнення майнової шкоди потерпілій
ОСОБА_5 підлягають до часткового
задоволення, а саме у розмірі 26655 грн. 23
коп..

Винними діями підсудного ОСОБА_4
потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 була
заподіяна ще й моральна шкода, яка
полягає у тривалому шоковому стані,
депресіях та пролонгованому
стресовому впливі, неможливості
ведення попереднього способу життя,
фізичних стражданнях, порушенню
нормальних життєвих зв'язків,
вимушеній зміні у житті, моральних
стражданнях і переживаннях - внаслідок
смерті їхнього сина (чоловіка) у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди. Окрім того, щодо визначення
розміру моральної шкоди, заподіяної
потерпілій ОСОБА_5, суд враховує також
тяжкість тілесних ушкоджень, які їй
заподіяно, її душевні страждання та
страждання членів її сім'ї з вказаного
приводу, час перебування у медичному
закладі і неможливість реалізації нею
своїх звичок та бажань.

З урахуванням їх характеру та обсягу,
а також уже часткового відшкодування
самим підсудним ОСОБА_4 потерпілій
ОСОБА_5 35500 грн. у рахунок завданої
моральної шкоди, суд вважає, що з
підсудного ОСОБА_4 у користь потерпілої
ОСОБА_5 підлягає до задоволення
моральна шкода у розмірі 14500 грн.; у
користь непрацездатної матері
потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7, з
урахуванням позиції самого підсудного
з цього приводу, підлягає до
задоволення моральна шкода у розмірі
50000 грн..

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» потерпілим відшкодовується
також моральна шкода. При цьому,
страховик відшкодовує не більше, ніж 5%
ліміту, визначеного у п. 9.3. ст. 9
вказаного Закону. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

З огляду на вказане, з ПАТ «Страхова
компанія «Провідна»» у користь
потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_7 слід
стягнути відшкодування за заподіяну
моральну шкоду у розмірі 2000 грн.
кожному, врахувавши вказані
відшкодування під час стягнення з
підсудного ОСОБА_4 у користь потерпілих
решти розміру моральної шкоди (різниці
між сумою відшкодування, визначеної
судом та сумою відшкодування, що
підлягає стягненню з страховика).

Суд також вважає за необхідне
стягнути з підсудного ОСОБА_4 у користь
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру ГУ
МВС України у Львівській області
витрати на проведення судової
автотехнічної експертизи № 1/275 від
22.05.2012 року (том 1, а. с. 110) у розмірі 735
грн. 60 коп.; витрати на проведення
судової транспортно-трасологічної
експертизи № 5/373 від 11.06.2012 року (том 1, а.
с. 122) у розмірі 470 грн. 40 коп.; витрати на
проведення транспортної трасологічної
експертизи № 1/276 від 14.06.2012 року (том 1, а.
с. 178) у розмірі 470 грн. 40 коп.; витрати на
проведення судової автотехнічної
експертизи № 1/345 від 27.06.2012 року (том 1, а.
с. 225) у розмірі 705 грн. 60 коп., а всього -
2382 грн. та у дохід державного бюджету
України витрати на проведення судової
трасологічної експертизи № 2196 від
25.06.2012 року (том 1, а. с. 191) у розмірі 980
грн. 80 коп.; витрати на проведення
судової трасологічної експертизи № 2197
від 25.06.2012 року (том 1, а. с. 196) у розмірі
1226 грн., а всього - 2206 грн. 80 коп..

Керуючись ст. ст. 323 - 324 КПК України 1960
року, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України і призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 5
(п'ять) років з позбавленням права
керувати транспортними засобами на
строк 3 (три) роки.

Його ж визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК
України і призначити покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 4
(чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України
остаточне покарання ОСОБА_4 за вказані
злочини призначити шляхом поглинання
менш суворого покарання більш суворим
та обрати йому міру покарання у вигляді
позбавлення волі строком на 5 (п'ять)
років з позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк 3 (три)
роки.

Згідно ст. 75 КК України засудженого
ОСОБА_4 звільнити від відбування
основного покарання у вигляді
позбавлення волі строком на 5 (п'ять)
років з випробуванням, якщо він
протягом 3 (трьох) років іспитового
строку не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього обов'язки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 2, 3, 4 КК України
зобов'язати засудженого ОСОБА_4 не
виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання або роботи та
періодично з'являтися у вказані органи
для реєстрації.

Міру запобіжного заходу засудженому
ОСОБА_4 - підписку про невиїзд до вступу
вироку у законну силу залишити без
змін.

Цивільний позов прокурора
Сколівського району Львівської
області в інтересах Комунального
закладу Сколівської районної ради
«Сколівська центральна районна
лікарня» до ОСОБА_4 про відшкодування
збитків задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 у користь
Комунального закладу Сколівської
районної ради «Сколівська центральна
районна лікарня» 1110 (одна тисяча сто
десять) грн..

Цивільний позов ОСОБА_5 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» та ОСОБА_4 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» у користь ОСОБА_5 26655 грн. 23
коп. заподіяної майнової шкоди та 2000
грн. заподіяної моральної шкоди, а
всього - 28655 (двадцять вісім тисяч
шістсот п'ятдесят п'ять) грн.. 23 коп..

Стягнути з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_5 12500
(дванадцять тисяч п'ятсот) грн.
заподіяної моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_7 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» та ОСОБА_4 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» у користь ОСОБА_7 2000 (дві
тисячі) грн. заподіяної моральної
шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_5 48000
(сорок вісім тисяч) грн. заподіяної
моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Речові докази: автомобіль НОМЕР_1,
розбите лобове скло з ущільнювачем до
вказаного автомобіля повернути
власнику - ОСОБА_8.

Речові докази: уламки пластмаси
чорного кольору, туфель чоловічий на
праву ногу, шльопанець жіночий на ліву
ногу, одяг чоловічий та туфель на ліву
ногу, одяг жіночий та шльопанець на
праву ногу - знищити.

Речовий доказ: CD диск з аудіо записом -
залишити при матеріалах кримінальної
справи.

Стягнути з ОСОБА_4 у користь
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру ГУ
МВС України у Львівській області 2382
(дві тисячі триста вісімдесят дві) грн..

Стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави 2206
(дві тисячі двісті шість) грн..

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом п'ятнадцяти днів з моменту
його проголошення, або з моменту
вручення копії вироку засудженому,
який перебуває під вартою.

Суддя
В.Я. Микитин