Справа № 148/1483/14-к
Провадження №11-кп/772/174/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8
розглянувши 10 лютого 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали кримінального провадження № 0000608 від 10.07.2013 року за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року, яким, -
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,
з середньою спеціальною освітою, неодруженого,
працюючого головою фермерського господарства «Зерно Поділля»,
судимого 21.02.2012 року Тульчинським районним судом
Вінницької області за ст.ст. 185 ч. 3, 289 ч. 2, 70 КК України
до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України
звільненого від відбування покарання з випробуванням
з іспитовим строком 2 роки, -
визнано винним та засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 1 п.п. «в», «е» Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання.
Вирішено питання речових доказів, цивільного позову та судових витрат, -
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з вироку суду, 07 липня 2013 року біля 00 год. 35 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, скориставшись тим, що ніхто не бачить, незаконно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з подвір`я домогосподарства АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , два світильники у вигляді півників, які вона за свій рахунок придбала 28.06.2013 року в магазині «Інтер`єр», який знаходиться в м. Тульчині по вул. Леніна, що підтверджується накладною від 28.06.2013 року, після чого з місця злочину зник. Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 727 від 27.08.2013 року вартість світильників становить відповідно 264,20 грн. та 219,34 грн. на момент вчинення крадіжки.
Таким чином, вчиненням крадіжки було заподіяно матеріальну шкоду ОСОБА_9 на загальну суму 483,54 грн.
На даний вирок суду заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Також, заступник прокурора Вінницької області просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України з урахуванням вироку Тульчинського районного суду від 21.02.2012 року остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.
На апеляцію прокурора надійшло заперечення захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , в якому він просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін, посилаючись на те, що Тульчинський районний суд Вінницької області вірно застосував відносно ОСОБА_7 норми Закону України «Про амністію у 2014 році».
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги своєї апеляції, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_10 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами та є обґрунтованим, а тому апеляційною скаргою прокурора в цій частині не оскаржується.
Що стосується міри покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 , то, оцінивши докази в сукупності, суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 2 КК України та призначив йому покарання, яке в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Так, при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд І інстанції вірно врахував ступінь суспільної небезпеки і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.
Також, судом І інстанції вірно застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_7 . Закон України «Про амністію у 2014 році».
Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи - особи, які підпадають під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
За приписами п. «в» ч.1 ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробовуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Відповідно матеріалам кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджується за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України. Враховуючи розмір максимальної санкції, встановленої ч. 2 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі, відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України даний злочин віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.
ОСОБА_7 являється особою - потерпілим 4 категорії, яка має право, пільги і компенсації, встановлені законом та яка підпадає під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданим 04.12.1997 року.
Також в ОСОБА_7 є неповнолітні діти, а саме: ОСОБА_11 , 1999 року народження та ОСОБА_12 , 2012 року народження, що підтверджено свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_2 , виданого 15 вересня 1999 року та серії НОМЕР_3 , виданого 25 липня 2012 року, відносно яких він не позбавлений батьківських прав.
Тому, на підставі наведеного, суд І інстанції вірно прийшов до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 підпадає під дію ст. 1 п.п. «в» та «е» Закону України «Про амністію в 2014 році».
Таким чином, доводи апеляцій прокурора в тому, що вирок суду незаконний і висновки суду, які викладені в ньому, не відповідають обставинам справи є безпідставними.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, Апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляцію заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 2 КК України залишити без змін.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту її оголошення.

Судді:
З оригіналом згідно: