Справа № 369/3474/15-к
В И Р О К
іменем України
23.04.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
потерпілого: ОСОБА_4
представника потерпілого - адвоката: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
Рухаючись у вказаному напрямку, на перехресті вул. Шевченка та вул. Польова в м. Боярка, водій ОСОБА_6 , проявивши неуважність, не слідкувавши за дорожньою обстановкою та її зміною, на ділянці дороги з обмеженням максимальної швидкості «40» (знак 3.29 ПДР України ), перевищивши дозволену швидкість для руху та під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу ОСОБА_6 не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину вул. Шевченка по нерегульованому пішохідному переходу з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля та мав перевагу в русі.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому шийки лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, перелом лівої п`яткової кістки, субкапітальний лівої перелом малогомілкової кістки, садна обличчя. Згідно висновку судово-медичної експертизи №197/Д від 29.12.2014 вказані тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, так як для зрощення переломів необхідно більше 21 дня.
В даній дорожній обстановці ОСОБА_6 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме п.п.:
1.5. (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків);
2.3. «б» (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі);
12.9. «б» (Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 (Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості"), 3.31 (Знак 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості") або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил);
18.1. (Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.)
Порушення ОСОБА_6 вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.9. «б» та 18.1. Правил дорожнього руху України стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
Рухався він з вімкненим ближнім світлом фар. Дорожнє покриття було вологим. Рухався він в межах своєї смуги для руху, а саме по її центру. Швидкість руху його автомобіля складала, приблизно 60 км/год.
Попереду свого автомобіля в своїй смузі для руху побачив пішохода. Вказаний пішохід, яким виявився ОСОБА_4 , перетинав проїздну частину вулиці Шевченка з права на ліво відносно напрямку його руху. Вперше пішохода побачив, приблизно посередині своєї смуги для руху.
Побачивши, що зараз відбудеться наїзд на вказаного пішохіда, він намагаючись його уникнути застосував екстрене гальмування . В ході гальмування трапився наїзд на пішохідному переході на потерпілого. Наїзд відбувся правим переднім крилом, від чого пішохіда закинуло на капот, а в подальшому на переднє лобове скло.
По приїзду швидкої медичної допомоги потерпілого забрали до лікарні.
Стверджує, що дорожньо-транспортна пригода трапилася внаслідок його неуважності і із-за перевищення швидкості.
У вчиненому злочині щиро кається.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні злочину, його винність також підтверджується іншими доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні суду пояснив, що 16 жовтня 2014 року, близько 22 годин 30 хвили, він повертався до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Він підійшов до пішохідного переходу, який розташований по вул. Шевченка в м. Боярка зупинився подивився на ліво, а потім на право, впевнився, що не має автомобілів і розпочав рух. Зробивши два кроки по пішохідному переходу, відчув удар в лівий бік тіла, від чого його відкинуло в сторону і після цього він втратив свідомість.
В лікарні він прийшов до свідомості, де дружина його повідомила, що під час того, як він переходив дорогу, його збив автомобіль.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні суду пояснив, що 16 жовтня 2014 року, близько 22 год. 35 хв., він та його дружина ОСОБА_8 вийшли на подвір`я для того, щоб викурити сигарету.
В той час, коли вони стояли на подвір`ї в АДРЕСА_3 , то бачили, що на пішохідному переході стояла людина та хотіла перейти дорогу.
Він побачив, що пішохід зробив два кроки на пішохідному переході, відразу же почув хлопок і гальмування автомобіля. Автомобіль збив на пішохідному переході потерпілого, який виявився ОСОБА_4 .
Коли вийшов зі свого подвір`я, то побачив на проїздній частині лежить людина, яка виявилася його сусідом ОСОБА_9 . Вважає, що автомобіль рухався зі швидкістю, близько 80 км/год.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала аналогічні покази показам свідка ОСОБА_7 , при цьому уточнила, що дійсно 16 жовтня 2014 року вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 знаходилася близько 22 год. 35 хв., на подвір`ї в м. Боярка по вул. Шевченка, 58 і бачила, як на пішохідному переході, який розташований по вул. Шевченка, людина яка ступила два кроки, її автомобіль збив.
Коли вийшла на вулицю, то побачила, що пішоходом виявився її сусід ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду пояснив, що 16 жовтня 2014 року, близько 22 год. 40 хв., він йшов по вул. Шевченка в м. Боярка до свого місця проживання.
Після цього він побачив, як водій вибіг з автомобіля і хотів підняти пішохода, але йому це не вдалося.
Потім він пішов до свого місця проживання та розповів про це батькам.
Крім того, винність обвинуваченого у вчиненні злочину також підтверджується дослідженими судом письмовими доказами в процесі судового розгляду, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 16.10.2014 року і схемою до нього, фототаблицею (т. 1 а.с. 5-7, 9 ,10); протоколом огляду технічного стану автомобіля ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 11); простановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 17.10.2014 року (т. 1 а.с. 13); висновком судово-медичної експертизи за № 197/Е від 29.12.2014 року, згідно якого, у ОСОБА_4 мали місце такі тілесні ушкодження: перелом шийки лівої плечової кістки зі зміщенням уламків. Перелом лівої п`яткової кістки. Субкапітальний лівої перелом малогомілкової кістки. Садна обличчя. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого (их) предмету (ів), можуть відповідати строку та обставинам вказаним у постанові, і відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, так як для зрощення переломів необхідний строк більше 21-го дня.
Суд, визнає, що обвинувачений, потерпілий і свідки давали суду правдиві покази, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні під час судового розгляду.
Але, посилання обвинуваченого на місце, де відбувся наїзд на пішохода суд визнає не правдивими і спростовуються показами, як потерпілого, так і свідків, які вказали, що наїзд був здійснений на першому пішохідному переході, які судом визнаються достовірними, бо вони відповідають фактично встановленим судом обставинам справи.
А тому, оцінюючи досліджені в процесі судового розгляду докази суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину доведена повністю і його дії суд кваліфікує: за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого визнається: його щире каяття у вчиненому злочині.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який не працює, раніше не судимий, на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, вважає за доцільне призначити покарання у відповідності зі ст. 286 ч. 1 КК України в межах санкції даної статті у виді обмеження волі, звільнивши його від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку, оскільки суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, покладаючи на нього частину обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, при цьому не знаходить підстав для призначення відносно нього іншого виду покарання, враховуючи часткове відшкодування матеріальної шкоди.
З врахуванням вчиненої ДТП обвинуваченим суд застосовує до нього додатковий вид покарання - у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.
Розмір витрат, пов`язаних із залученням експерта, суд вирішує у відповідності зі ст.. 126 КПК України, стягуючи з обвинуваченого ОСОБА_6 в дохід держави 613 грн 80 коп. за проведення судової автотехнічної експертизи, який згоден відшкодувати.
Враховуючи наведене і керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд,
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Зобов`язати ОСОБА_6 в період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
До вступу вироку в законну силу залишити відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 613 грн. 80 коп. за проведення судової автотехнічної експертизи.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 : матеріальну шкоду в сумі 13 тис. 130 грн. і моральну шкоду в сумі 50 000 грн.
Вирок може бути оскарженим до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення обвинуваченим і потерпілим, його представником, прокурором.

Суддя ОСОБА_1