АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого
судді Шевченко Н.О.

суддів Мажари
С.Б., Чумак Н.А.

при секретарі
Євтодій К.С.

за участю
прокурора Буйленкової І.М.

потерпілого
ОСОБА_1

законного
представника потерпілого ОСОБА_2

розглянула 17 грудня 2013 року у
відкритому судовому засіданні в
м.Кривому Розі апеляційну скаргу
прокурора на ухвалу Дзержинського
районного суду м.Кривого Рогу від 5
листопада 2013 року, якою закрито
кримінальне провадження за
обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.286 ч.1 КК України, на
підставі ст.46 КК України у зв'язку з
його примиренням з потерпілим.

Як вбачається з матеріалів
провадження, ОСОБА_3 16.10.2012р. близько
14.30год, керуючи автомобілем «ВАЗ-2104»
регістраціонний номер НОМЕР_1, рухався
по вул.Димитрова з боку пр.Миру в
напрямку пр.Металургів в м.Кривому Розі
зі швидкістю близько 50 км на годину.

В цей же час перед перехрестям з
пр.Металургів по регульованому
світлофором пішохідному переходу
позначеному дорожньою розміткою 1.14.3
ПДР «Регульований світлофором
пішохідний перехід» та дорожнім знаком
5.35 «Пішохідний перехід» ПДР України
зліва направо по ходу руху автомобіля
«ВАЗ-2104» під керуванням водія ОСОБА_3
проїзну частину вул.Димитрова стали
перетинати два неповнолітніх пішохода
ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

ОСОБА_3, будучи неуважним до дорожньої
обстановки та її змін, порушуючи вимоги
п.п.1.5; 2.3 (б); 8.7.3 є) Правил дорожнього
руху України, проїжджав через
регульований пішохідний перехід на
червоний сигнал світлофору, керуючи
автомобілем «ВАЗ-2104» скоїв наїзд на
пішохідному переході на
неповнолітнього пішохода ОСОБА_1

Внаслідок ДТП неповнолітньому
пішоходу ОСОБА_1 згідно висновку
експерта №2617 від 18.12.2012р. були
спричинені тілесні ушкодження у
вигляді: садна обличчя, закритий
перелом хірургічної шийки правої
плечової кістки зі зміщенням, перелом
верхнього края крижа, тріщина бокових
мас ліворуч, розрив
крижово-здухвинного зчленування
праворуч, які відносяться до тілесних
ушкоджень середнього ступеню тяжкості
за ознакою тривалого розладу здоров'я
більше 21 доби.

В п.п.1.5; 2.3 (б); 8.7.3 є) Правил дорожнього
руху України вказано:

1.5 - дії або бездіяльність учасників
дорожнього руху не повинні створювати
небезпеку або перешкоди для руху,
загрожувати життю або здоров'ю
громадян, спричиняти матеріальні
збитки;

2.3 - для забезпечення безпеки
дорожнього руху водій повинен:

б) - бути уважним, слідкувати за
дорожніми обставинами, своєчасно
реагувати на їх зміну;

8.7.3 сигнали світлофора мають наступні
значення:

є) - червоний сигнал, в тому числі
мигаючий, або два червоних мигаючих
сигнала забороняє рух.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м.Кривого Рогу від 5.11.2013р. клопотання
обвинуваченого ОСОБА_3 та його
захисника задоволено та на підставі
ст.46 КК України ОСОБА_3 звільнено від
кримінальної відповідальності в
зв'язку з його примиренням з потерпілим
ОСОБА_1.

Своє рішення суд мотивував тим, що
ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні
злочину, який відповідно до ст.12 КК
України відноситься до злочинів
невеликої тяжкості, повністю
відшкодував потерпілому завдані
збитки та примирився з ним, не судимий.

В апеляційній скарзі прокурор просить
ухвалу скасувати, а кримінальне
провадження призначити на новий
судовий розгляд в суді першої
інстанції у зв'язку з неправильним
застосуванням закону. В обґрунтування
посилається на те, що вчиненим
обвинуваченим злочином, передбаченим
ст.286 ч.1 КК України заподіяна шкода
безпосередньо державі, на яку
покладено обов'язок забезпечення
безпеки дорожнього руху, а заподіяння
тілесних ушкоджень як кваліфікуюча
ознака вказує на вчинення злочину
відповідної частини ст.286 КК України.
Тому вчинення вказаного злочину не
може бути умовою звільнення особи від
кримінальної відповідальності,
оскільки є відносини, які забезпечують
безпеку дорожнього руху та
експлуатації всіх видів транспорту, і
важливою умовою безпечної роботи
транспортних засобів є дотримання
нормативних актів, за допомогою яких
держава в особі спеціальних органів
регулює порядок дорожнього руху та
експлуатації механічного транспорту.

В даному випадку шкода заподіяна
державі і винна особа не понесла
відповідальності за порушення Правил
безпеки дорожнього руху України.

Отже, оскільки ст.286 КК України
врегульовано відносини, пов'язані з
безпекою руху та експлуатацією
транспорту, що є основним та
безпосереднім об'єктом злочину, а
здоров'я потерпілого є лише додатковим
об'єктом, факт примирення потерпілого з
ОСОБА_3 є недостатньою підставою для
звільнення від кримінальної
відповідальності.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, прокурора, який
підтримав скаргу прокурора,
потерпілого ОСОБА_1 та його законного
представника, які заперечували проти
задоволення апеляційної скарги
прокурора, вивчивши матеріали
провадження, перевіривши аргументи
апеляційної скарги, зіставивши їх з
наявними матеріалами, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга прокурора
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріали
кримінального провадження, його
розгляд судом першої інстанції
проведено з дотриманням вимог
кримінального процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги прокурора
про те, що вчинення злочину,
передбаченого ст.286 ч.1 КК України, не
може бути умовою звільнення особи від
кримінальної відповідальності, у
зв'язку з примиренням обвинуваченого з
потерпілим, не грунтуються на вимогах
закону.

З матеріалів кримінального
провадження вбачається, що відповідно
до вимог ст.55 КПК України потерпілим
визнано ОСОБА_1 (а.с.65). Будь-яких даних
щодо інших потерпілих матеріали
кримінального провадження не містять.

Об'єктивна сторона злочину,
передбаченого ст.286 КК України, полягає
в порушенні правил безпеки дорожнього
руху, суспільно-небезпечних наслідках
та причинному зв'язку між порушенням і
наслідками, і їх відсутність виключає
кримінальну відповідальність особи за
ст.286 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що
ОСОБА_3 обвинувачувався у вчиненні
порушення правил безпеки дорожнього
руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_1
середньої тяжкості тілесні ушкодження,
за що передбачена відповідальність
ст.286 ч.1 КК України. Відповідно до ст.12
КК України вказаний злочин відноситься
до злочинів невеликої тяжкості.

Суд першої інстанції перевірив
наявність вказаних у ст.46 КК України
підстав звільнення ОСОБА_3 від
кримінальної відповідальності та
дійшов правильного висновку про
можливість задоволення клопотання
обвинуваченого ОСОБА_3 та його
захисника ОСОБА_5 про застосування ст.46
КК України.

Ухвала суду першої інстанції є
вмотивованою і відповідає вимогам ст.372
КПК України.

ОСОБА_3 вперше вчинив злочин невеликої
тяжкості, примирився з потерпілим та
повністю відшкодував завдані збитки.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити
без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 5 листопада 2013 року,
якою закрито кримінальне провадження
за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.286 ч.1 КК України, у
зв'язку з примиренням з потерпілим -
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня
проголошення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

________________________________________________________________________
_____

провадження №11-кп/774/338/К/2013
Суддя 1 інстанції Чайкіна
О.В.

категорія ст.286ч.1 КК України
Доповідач суддя
Шевченко Н.О.