Справа № 682/2795/14-к
Провадження № 1-кп/682/129/2014
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2014 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000579, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славути Хмельницької області, українця, гр.. України, з освітою середньою, не одруженого, жителя АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого, - за ст. 263 ч. 1 КК України,

Сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_4

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 13.07.2014 року біля 13 год. на звалищі побутових відходів поблизу с. Берездів Славутського району знайшов поліетилений пакет, в якому знаходилась осколкова ручна граната Ф-1 з підривником Ковешникова, що згідно висновку судової вибухотехнічної експертизи являється боєприпасом, виготовленим промисловим способом та є придатною до здійснення вибуху. Цього ж дня боєприпас, він переніс до місця свого проживання у будинок АДРЕСА_1 , де відєднавши від корпусу гранати підривник , зберігав їх у серванті з метою самозахисту. 6.08.2014 року працівниками міліції під час провелення санкціонованого огляду будинку було виявлено та вилучено зазначений боєприпас, який обвинувачений зберігав без відповідного дозволу.

Його дії кваліфіковані за ст.. 263 ч. 1 КК України, як зберігання , носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування між прокурором Славутської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 ,.та підозрюваним ОСОБА_5 укладено та підписано угоду про визнання винуватості, у якій викладено формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст. 263 ч. 1КК України, що ніким не оспорюється, зазначено істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та зобовязався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погодили, що підозрюваний понесе покарання у вигляді трьох років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, наслідки невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро кається. Також пояснив суду, що розуміє права, надані йому законом, угоду укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження угоди йому зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор ОСОБА_4 , вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить її затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 314 ч. 3 п. 1 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ст.ст. 468 ч. 2, 469 ч. 4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості за своїм змістом і порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, що передбачена санкцією ст. 263 ч.1 КК України. Вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України є правопорушенням середньої тяжкості.

Суд переконався в тому, що угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Обвинуваченому розяснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобовязаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання, суворішого за узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами пятою-сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі нерозяснення йому наслідків укладення угоди.

Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України ,обвинуваченому зрозумілі і він не заперечує проти затвердження угоди.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ст. 474 ч. 7 КПК України, відсутні.

Міра покарання, узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам закону та загальним засадам призначення покарання. При його призначенні враховано обставини, що помягшують та обтяжують відповідальність обвинуваченго, його особу.

Обставинами, що помягшують його відповідальність є визнання своєї вини у скоєному, щире каяття, позитивна характеристика з місця проживання, Обставин, що обтяжують відповідальність, по справі не встановлено.

Отже,за наслідками розгляду угоди у підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 263 ч. 1 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 314,315,368 - 374, 395, 468 - 470,472, 474, 475 КПК України, суд

засудив:

затвердити угоду від 14 серпня 2014 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Славутської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000579.

Визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити йому покарання за ст.. 263 ч. 1 КК України 3(три) роки позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, якщо протягом цього строку він не вчинить нового злочину.

Розяснити ОСОБА_5 ,що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, повязані з проведенням НДЕКЦ УМВС України в Хмельницькій області судової вибухотехнічної експертизи в сумі 590 грн. 30 коп.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 ч. 4 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя: