АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія ч. 2 ст. 205 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - старшого прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами податкової міліції Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2015 року, у кримінальному провадженні №0000061 щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 .

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2015 року задоволено заяву захисника - адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

Скасовано вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2014 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості від 25 липня 2014 року укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000061, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України та засуджено до штрафу в розмірі 51000 грн., звільнено від призначеного покарання на підставі ст. 1 п. г Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року.

Відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості від 25 липня 2014 року укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000061 на підставі п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України; кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України повернуто прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що проходження обвинуваченим ОСОБА_7 лікування в режимі стаціонару та прийняття ним препаратів, які відповідно до своїх побічних властивостей суттєво впливали на центральну нервову систему, унеможливлювали адекватне сприйняття обвинуваченим зовнішніх факторів під час укладання угоди з прокурором та під час її розгляду в суді, а також про те, що ухвалюючи вирок 05 серпня 2014 року суд не знав та не міг врахувати преюдиціальних висновків постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року, які мають значення для доведеності обвинувачення ОСОБА_7 та в обов`язковому порядку мають бути враховані при розгляді кримінального провадження.

На ухвалу суду від 12 січня 2015 року прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначене рішення суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, постановивши нову ухвалу, якою заяву захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що є безпідставними, не підтвердженими ні висновком судово-медичного експерта, ні будь-якими медичними документами та іншими об`єктивними даними посилання суду на факт прийняття ОСОБА_7 медичних препаратів, які суттєво впливали на центральну нервову систему, що унеможливлювало адекватне сприйняття обвинуваченим зовнішніх факторів, натомість, при укладенні угоди прокурора з ОСОБА_7 була присутня завідувач відділенням лікарні, де лікувався останній, що він підтвердив під час судового провадження за нововиявленими обставинами. Будь-яких застережень щодо стану здоров`я ОСОБА_7 від зазначеного медичного працівника не надходило. Право ОСОБА_7 на захист при укладенні угоди з прокурором не було порушено, оскільки був присутній захисник, який здійснював захист його законних інтересів, при цьому обвинувачений та його захисник не заявляли про наявність медичних даних, які б могли стати перешкодою для затвердження угоди про визнання винуватості. Разом з тим, державний обвинувач зазначає про те, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року не могла бути врахована судом, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводився під час підготовчого судового засідання без розгляду справи по суті, крім того, зазначена постанова на час розгляду угоди не набрала законної сили і нею не було встановлено порушення прав ОСОБА_7 . Також вказує на добровільність укладення сторонами угод, за участю захисника обвинуваченого.

На апеляційну скаргу прокурора надійшло заперечення від захисника ОСОБА_8 , відповідно до якого він не погоджується із твердженням прокурора, оскільки відсутні докази про звернення слідчого чи прокурора до лікарні з метою проведення слідчий дій щодо ОСОБА_7 , згода лікаря на проведення із ним слідчих дій відсутня, клопотання про проведення судово-медичної експертизи слідчий, прокурор чи захисник не подавали, захист інтересів ОСОБА_7 здійснювався на неналежному рівні, йому не було розяснено права, на момент затвердження укладеної угоди в судовому засіданні був присутній прокурор ОСОБА_10 , а укладав угоду ОСОБА_6 , в матеріалах провадження відсутні дані про призначення ОСОБА_10 процесуальним керівником, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року доводить неправильність вироку щодо ОСОБА_7 , а тому встановлені обставини є нововиявленими, судом було правильно надано оцінку наявним нововиявленим обставинам.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляції та частково дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Виходячи з наведеного обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Доводи прокурора щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Так, посилання суду як на нововиявлені обставини на хворобу обвинуваченого ОСОБА_7 , який на момент участі у судових засіданнях із затвердження угоди перебував на стаціонарному лікуванні і вживав сильнодіючі препарати, що суттєво впливали на його психічний стан та призвели до неможливості розуміння суті угоди про визнання винуватості, колегія суддів не може вважати нововиявленими обставинами, оскільки зі змісту угоди про визнання винуватості від 25 липня 2014 року та вироку суду вбачається, що вони були відомі суду при постановленні вироку, згідно якого у звязку із станом здоровя обвинуваченого ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання на підставі п.г) ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році.

Крім того, судом першої інстанції в порушення вимог ст.90 КПК України помилково визнано, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2014 року має преюдиціальне значення, оскільки станом на 05.08.2014 року зазначена постанова не набрала законної сили, цією постановою не було встановлено порушення прав обвинуваченого ОСОБА_7 , крім того, розгляд питання про затвердження угоди проводився у підготовчому судовому засіданні без розгляду справи по суті, під час якого надається оцінка доказам.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що доводи заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами про те, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_7 була не добровільною зі сторони останнього, є аналогічними до доводів апеляційної скарги захисника в інтересах ОСОБА_7 на вирок суду від 05 серпня 2014 року та вже були предметом розгляду судом апеляційної інстанції, за наслідками якого постановлено ухвалу від 29 жовтня 2014 року про залишення вироку щодо ОСОБА_7 без змін, та не є нововиявленими обставинами.

Посилання захисника на неналежний захист ОСОБА_7 не є в розумінні змісту ст.459 КПК України нововиявленими обставинами.

Відповідно до постанови про визначення групи прокурорів від 14 жовтня 2013 року (т.1, а.п.5,6) прокурор ОСОБА_10 та прокурор ОСОБА_6 є процесуальними керівниками в даному кримінальному провадженні, що спростовує доводи захисту про відсутність в матеріалах провадження даних про призначення ОСОБА_10 процесуальним керівником.

За вказаних обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави для скасування вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2014 року, відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості від 25 липня 2014 року, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000061, та повернення кримінального провадження для продовження досудового розслідування.

З огляду на викладене, враховуючи допущену невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів, виходячи із повноважень суду апеляційної інстанції згідно зі ст. ст.407 , 409 КПК України та ст.467 КПК України має право скасувати постановлену ухвалу повністю та ухвалити нову ухвалу про залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 467 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - старшого прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами податкової міліції Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2015 року задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2015 року, якою задоволено заяву захисника - адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, скасовано вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня 2014 року, відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості від 25 липня 2014 року, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000061 на підставі п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України; кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 повернуто прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України, - скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви захисника - адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 про перегляд вироку Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня 2014 року за нововиявленими обставинами.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4