УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14
березня 2007 року м.
Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого -
Дорчинець С.Г., судців - Машкаринця М.М., Дідика В.М., з участю прокурора -
Сирохман Л.І. засудженого ОСОБА_1

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду
кримінальну справу за апеляцією представника потерпілого - адвоката ОСОБА_2 на
вирок Хустського районного суду від 6 грудня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, раніше
не судимого, громадянина України,-

засуджено за
ст.128 КК України до обмеження волі на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного
покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі
ст.76 КК України зобов'язано ОСОБА_1 повідомляти органи

кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання, роботи або

навчання;
періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої

системи.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь фінансового відділу Хустської РДА
1055, 26 грн. у відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілого
ОСОБА_3

Справа: №
11-136/07

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що
він 21 вересня 2006 року о 23-ій годині 30 хвилин, знаходячись на сходах до
кафе-бару „У Лемака" в с.
Кошелево Хустського району схопив двома руками потерпілого ОСОБА_3
за плечі, потягнув на себе і відпустив. Внаслідок цих дій ОСОБА_1 потерпілий
ОСОБА_3 впав на сходи і отримав тілесне ушкодження середньої тяжкості.

В апеляції представник потерпілого адвокат ОСОБА_2
порушує питання про скасування судового рішення щодо ОСОБА_1, посилаючись на
те, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам
справи, вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
засудженого ОСОБА_1, промову прокурора про залишення вироку без зміни,
дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в апеляції, апеляційний суд
вважає, що апеляція не підлягає до задоволення з таких підстав.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні ним злочину, за який його
засуджено, при обставинах, вказаних у вироку, повністю доведена зібраними у
справі і перевіреними судом доказами, зокрема, показаннями самого засудженого,
даними ним як під час провадження в справі досудового слідства, так і в
судовому засіданні, з яких вбачається, що 21 вересня 2006 року приблизно о 23-й
годині 30 хвилин він намагався піднятися по сходах до кафе-бару „У Лемака"
в с. Кошелево Хустського
району. Перед ним, на сходах, стояв потерпший ОСОБА_3 і перешкоджав йому у
цьому. Тому він схопив ОСОБА_3 за плечі, потягнув на себе і відштовхнув його.
ОСОБА_3 впав на сходи і вдарився спиною у східці (а.с, а.с. 66-67,102).

Вказані обставини стверджені і показаннями потерпшого ОСОБА_3 (а.с,
а.с.20-21,103), свідків ОСОБА_4 (а.с.22-23), ОСОБА_5 (а.с.24-25), ОСОБА_6
(а.с.26-27), ОСОБА_7 (а.с.28-29), ОСОБА_8 (а.с.30-31), ОСОБА_9 (а.с.32-33).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи за №620 від 11 жовтня
2006 року у потерпілого ОСОБА_3 при його медосвідуванні виявлені тілесні
ушкодження у вигляді травматичного вивиху акромеального кінця правої ключиці,
садна в ділянках ока, верхньої губи, правого плечового суглобу.

Вказані тілесні ушкодження могли виникнути від дій твердого тупого предмету
по механізму удару та ковзання і відносяться до тілесних ушкоджень середньої
тяжкості.

За таких
обставин, як органом досудового слідства, так і судом першої інстанції
суспільно небезпечні дії ОСОБА_1 за ст.128 КК України кваліфіковано правильно,
як заподіяння ним потерпілому необережного середньої тяжкості тілесного
ушкодження.

Посилання
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_2 у апеляції на те, що як органом
досудового слідства, так і судом помилково кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ст.128
КК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ні під час провадження в
справі досудового слідства, ні в судовому засіданні не здобуто доказів того, що
ОСОБА_1 скоєно хуліганство.

Судом достовірно встановлено, що тілесне ушкодження середньої тяжкості
потерпілому ОСОБА_1 заподіяв внаслідок злочинної недбалості, тобто не
передбачав можливості настання вказаної шкоди для здоров'я потерпілого, але
повинен був і міг передбачити це.

Посилання апелянта на те, що потерпілого ОСОБА_3 вдарив і громадянин
ОСОБА_10 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовані показаннями
ОСОБА_3 на досудовому слідстві (а.с, а.с.20-21), показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 (а.с, а.с. 26-30).

Твердження представника потерпілого у апеляції про те, що як ОСОБА_1, так і
ОСОБА_10 грубо порушували громадський
порядок з мотивів явної неповаги до суспільства також не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки суперечать зібраним у справі доказам, зокрема, показанням
засудженого ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9

В судовому засіданні суду першої інстанції потерпший ОСОБА_3 не заперечував
правильності кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст.128 КК України (а.с.103).

За таких обставин апеляційний суд вважає, що посилання представника
потерпілого в апеляції на те, що висновки суду, вказані у вироку, не
відповідають фактичним обставинам справи, вимогам закону не підтверджуються
зібраними у справі доказами.

З врахуванням тих обставин, що ОСОБА_1 в судовому засіданні свою винність
визнав повністю, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів
стосовно тих обставин, як ніким не оспорювалися. Проти такого порядку
дослідження доказів не заперечив і потерпший ОСОБА_3 (а.с.102).

Покарання шодо ОСОБА_1 судом призначено відповідно до вимог ст.65 КК
України, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, його особи та
обставин, що пом'якшують покарання.

З врахуванням
наведеного покарання призначено необхідне й достатнє для його виправлення та
попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України,
апеляційний суд

УХВАЛИВ:

апеляцію
представника потерпшого - адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок
Хустського районного суду від 6 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.