АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
14 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
Секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ревда, Ловозірського району Мурманської області, Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 ,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України: за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі; за ч.2 ст. 289 КК України із врахуванням положень ст. 69 КК України у виді 3-х років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.
За вироком суду, ОСОБА_6 28.06.2014 року приблизно о 18 год. 30 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , будучи впевненим в тому, що власниці будинку ОСОБА_8 немає вдома, за допомогою електро болгарки, зрізав кріплення металевих грат, які знаходились із зовнішнього боку вікна першого поверху будинку тапроник у будинок. Після цього ОСОБА_6 , обстежив будинок та із ящика, який знаходився в одній із кімнат на другому поверсі викрав: ланцюжок із золота вагою 3 г., вартістю 2000 грн., ланцюжок із золота, вагою 4 г., вартістю 2500 грн., пару сережок вагою 3 г. з камнями феоніту вартістю 2000 грн., пару сережок вагою 3 г. у формі кулі вартістю 2000 грн., хрестик із золота вагою 1.5 г. вартістю 1.500 грн, підвіску із золота у вигляді кулі інхрустованої каменями феоніту вагою 1 г. вартістю 1000 грн.
Після цього, ОСОБА_6 , 28.06.2014 року, в невстановлений досудовим слідством час знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих спонукань, вирішив вчинити незаконне заволодіння автомобілем "NISSAN QASHQAI" д.н.з. НОМЕР_2 та реалізовуючи свій злочинний умисел, за допомогою ключів, які взяв із будинку, відкрив передні ліві дверці автомобіля, проник у салон, запустив двигун та на вказаному автомобілі покинув місце вчинення злочину.
Запобіжний захід тримання під вартою.
По справі вирішено питання щодо речових доказів.
Не погоджуючись з таким рішенням суду захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 289 КК України, призначити йому покарання за ч.2 ст. 289 КК України із врахуванням ст. 69 КК України, у виді 2 років 10 місяців позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі Згідно ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити останньому покарання за сукупністю злочинів у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши останньому іспитовий строк 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Зазначає, що місцевий суд не в повній мірі врахував те, що обвинувачений ОСОБА_6 ніколи не перебував та не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, за місцем проживання характеризується позитивно, працює, є громадянином Російської Федерації та звернувся за захистом в Україні, раніше до кримінальної відповідальності не притягався та засудженим не був.
Вказує, що призначене місцевим судом покарання у виді позбавлення волі занадто суворе та надмірне для виправлення обвинуваченого та може негативно вплинути на перевиховання обвинуваченого в гіршу сторону, оскільки за своєю натурою ОСОБА_6 є людиною неконфліктною, доброзичливою, ввічливою, порядною, повністю переосмислив своє ставлення до оточуючих та змінив свої пріоритети.
Крім того, вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги думку потерпілої, яка в судовому засіданні просила суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Вважає, що сукупність даних про особу обвинуваченого, який повністю визнавав вину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдану потерпілій матеріальну та моральну шкоду, свідчать проте, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого та потерпілої, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, і учасники судового провадження у такому випадку позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції про призначене ОСОБА_6 покарання.
Дії ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК Україникваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, місцевий суд при його обранні обґрунтовано виходив із вимог ст. 65 КК України враховуючи характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про його особу, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, є громадянином Російської Федерації, не має реєстрації в Україні, позитивно характеризується за місцем тимчасового проживання, працює, звернувся за захистом в Україні, свою вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдану потерпілій матеріальну та моральну шкоду.
Крім того, районний суд з урахуванням відсутності обставин, які обтяжують покарання, наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, із врахуванням особи винного, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 289 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України. Також, врахував ті обставини, на які посилається захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність і достатність для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів саме такого виду і міри покарання та в ході апеляційного перегляду не вбачає підстав, для зміни вироку та пом`якшення покарання обвинуваченому, а тому вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Судді

________________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/261/2015
Категорія КК: ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1