Справа № 462/6863/14-к

У Х В А Л А

20 жовтня 2014 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України в Львівській області ОСОБА_4 від 16.09.2014 року про закриття кримінального провадження № 0002081,

встановив:

Потерпілий в кримінальному провадженні № 0002081 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою про скасування постанови слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України в Львівській області ОСОБА_4 від 16.09.2014 року про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. У своїй скарзі потерпілий ОСОБА_3 посилається на те, що в оскаржуваній постанові жодним чином не обґрунтовано підставу закриття кримінального провадження, не зазначено, які саме докази були зібрані у провадження, не дано їм оцінку. В результаті цього слідчий зробила невірні висновки про те, що в даному випадку складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, немає, а дії ОСОБА_5 через малозначність не становлять суспільної небезпеки, оскільки це не відповідає фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні потерпілий скаргу підтримав, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду скарги була повідомлена належно, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши доводи скаржника, дослідивши скаргу і матеріали, долучені до неї, а також матеріали кримінального провадження № 0002081, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга обгрунтована та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно вимог ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається з витягу із кримінального провадження № 0002081, 30.06.2014 року близько 21.50 год. ОСОБА_5 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_3 .

Кримінальне правопорушення кваліфіковане за ч.1 ст.125 КК України.

Постановою слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України в Львівській області ОСОБА_4 від 16.09.2014 року дане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Як достовірно встановлено, вказану постанову про закриття кримінального провадження потерпілий ОСОБА_3 отримав лише 23.09.2014 року і оскаржив таку 26.09.2014 року, тобто у строк, визначений ч.1 ст.304 КПК України.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, інших актів законодавства. Зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Перевірка обставин події, викладених в заяві про злочин, здійснюється слідчим за допомогою процесуальних дій, у порядок і спосіб, передбачених главою ІІІ КПК України.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 16.09.2014 року, в такій викладено показання потерпілого, а також пояснення ОСОБА_5 , яке не є джерелом доказів, наведено дані висновку судово-медичної експертизи від 02.07.2014 року. Вказано про те, що згідно ст.11 КК України у діях ОСОБА_5 , хоча формально містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, але через малозначність не становлять суспільної небезпеки, а тому відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі чого слідчий закрила кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Як зазначено у ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Разом з тим, слідчий органу досудового розслідування при прийнятті постанови про закриття кримінального провадження не обґрунтовує своє процесуальне рішення дослідженими ним доказами, взагалі не дала оцінки таким.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час розслідування справи були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , про допит яких в постанові від 16.09.2014 року взагалі не зазначено, 24.07.2014 року проведено слідчий експеримент, про що також не вказано у постанові, тому, з огляду на наведені вимоги закону щодо оцінки кожного доказу і всіх доказів в їх сукупності, слідчий суддя вважає недопустимим, що слідчий не дав належної правової оцінки всіх отриманих під час досудового розслідування доказів.

Зі змісту ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого складається з вступної, мотивувальної і резолютивної частини, при цьому мотивувальна частина повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу та резолютивна частина повинна

містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Проте в мотивувальній частині постанови міститься лише висновок слідчого про те, що через малозначність дії ОСОБА_5 не становлять суспільної небезпеки, без наведенння будь-якого обгрунтування такого висновку, без оцінки доказів та обставин події, що могли би бути підставою для такого висновку. Відтак, наявність правової підстави для закриття кримінального провадження є необгрунтованою слідчим.

Крім цього, слідчий в резолютивній частині не зазначила відповідний злочин, з посиланням на статтю (частину статті) Особливої частини КК України, склад якого відсутній.

Відтак, враховуючи наведене, вважаю, що слідчий прийшла до передчасного висновку, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення, оскільки, з огляду на вказану неналежну оцінку доказів, нею не могло бути об`єктивно встановлено, що діяння є малозначним, тобто не становить суспільної небезпеки, не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству та державі.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено неповноту проведення слідчим ОСОБА_4 досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002081, а саме, нею не встановлено всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на прийняття рішення у кримінальному провадженні, не оцінено, в порушення ст.94 КПК України, кожного доказу та не використано такої сукупності доказів, яка б не залишала місця сумнівам і обґрунтовувала би зроблені висновки про те, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення.

Оскільки під час кримінального провадження слідчим не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, не надана їм належна правова оцінка, то її постанова від 16.09.2014 року про закриття кримінального провадження винесена передчасно, не може вважатися законною і підлягає скасуванню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 91-94, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Скаргу потерпілого ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України в Львівській області ОСОБА_4 від 16.09.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2014 року за № 0002081, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1