У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Гриціва М.І. і Школярова В.Ф.,

за участю прокурора

Колесниченка О.В.,

розглянувши в
судовому засіданні в м. Києві 11 грудня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього,

в с т а н о в и л а:

вироком Феодосійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 23 грудня
2005 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
раніше неодноразово судимого, останній раз
17 лютого 2002 року за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 2 місяці
позбавлення волі і 8 жовтня 2004 року звільненого від відбування покарання
умовно-достроково на 11 місяців 16 днів, -

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 9 березня 2006 року вказаний вирок щодо ОСОБА_1
змінено - з мотивувальної частини виключено вказівку суду про визнання як
обтяжуючої його покарання обставини - рецидив злочину.

У решті зазначений вирок
залишено без зміни.

Цим самим вироком
засуджено ОСОБА_2, судові рішення щодо якого в касаційному порядку не
оскаржено.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано
винним у тому, що він 11 жовтня 2005 року приблизно о 23-й годині, за
попередньою змовою з ОСОБА_2,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, за
обставин, встановлених судом та детально наведених у вироку, на АДРЕСА_1з
автомобіля марки "Опель-Омега" д/н НОМЕР_1повторно відкрито викрав
майно ОСОБА_3 на загальну суму 198 грн.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1посилається на
однобічність та неповноту досудового і судового слідства, суворість
призначеного йому покарання, істотні порушення кримінально-процесуального
закону, зокрема, застосування до нього органом досудового слідства недозволених
методів ведення слідства та порушення права на захист. З урахуванням наведених
у касаційній скарзі та доповненнях до неї доводів засуджений просить скасувати
судові рішення щодо нього, а справу направити на новий судовий розгляд або на
додаткове розслідування. Одночасно просить
пом'якшити йому покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення касаційної скарги
засудженого без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши
наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у вироку злочину підтверджена
сукупністю зібраних у справі, вірно оцінених та обґрунтовано покладених
судом в основу вироку доказів, зокрема,
послідовними показаннями самого засудженого про обставини вчинення ним злочину
щодо потерпілого та показаннями ОСОБА_2, який підтвердив, що разом з ОСОБА_1
відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_3

У зв'язку з тим, що учасники судового процесу не заперечували дослідження
доказів щодо фактичних обставин справи, суд відповідно до вимог ст. 299 КПК
України визнав недоцільним дослідження цих обставин. До того ж суд, з'ясувавши
можливість розгляду справи за скороченим порядком, роз'яснив наслідки такого
розгляду.

Таким чином висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи,
які не оспорювалися і стосовно яких відповідно до вимог ч.1 ст.299 цього
Кодексу докази не досліджувалися, не перевіряються.

Викладені у скарзі засудженого доводи про те, що суд дійшов безпідставного
висновку про вчинення ним відкритого викрадення майна потерпілого, перевірені й
визнанні необґрунтованими.

Тому доводи скарги в частині однобічності і неповноти досудового і судового
слідства та неправильності його засудження є безпідставними.

Доводи засудженого про неправильну кваліфікацію його дій перевіряв
апеляційний суд і обґрунтовано визнав такими, що не відповідають матеріалам
справи.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите
викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Позбавлені підстав і доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 про те,
що при розгляді кримінальної справи щодо нього були порушені норми
кримінально-процесуального законодавства, зокрема, щодо застосування до нього у
ході досудового слідства недозволених методів ведення слідства та порушення
його права на захист. Ці доводи були ретельно проаналізовані та перевірені
судом апеляційної інстанції і не знайшли свого підтвердження, з чим
погоджується і колегія суддів.

Посилання ОСОБА_1 на те, що в судовому засіданні він був позбавлений права
мати захисника, безпідставні і спростовані матеріалами справи. Зокрема, йому як
підозрюваному, а потім обвинуваченому і підсудному роз'яснялось право мати
захисника, проте він відмовився від його послуг, про що в матеріалах справи є
відповідні рішення.

Матеріалами справи спростовуються і доводи засудженого про наявність у
нього психічних вад, що перешкоджали самостійно захищатися від обвинувачення.

Як встановив суд, ОСОБА_1 ніякими психічними захворюваннями не страждав і
не страждає. Згідно довідки головного лікаря Феодосійської міської
психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 на обліку у психоневрологічному диспансері
не перебуває ( а.с. 133 ).

З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи судом першої
інстанції, у відповідності до ст.319 КПК України, ОСОБА_4 було надано останнє
слово ( а.с. 167 ), а тому
доводи скарги засудженого і у цій частині є безпідставними.

Покарання засудженому призначено відповідно до вимог ст.
65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, даних про
його особу та обставин, що обтяжують та пом'якшують покарання. Тому колегія
суддів не вбачає підстав для його пом'якшення.

Порушень вимог кримінально-процесуального законодавства,
які могли б бути підставою для зміни чи скасування постановленого у цій справі
вироку, не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а:

відмовити засудженому ОСОБА_1. у задоволенні його
касаційної скарги.

с у д д і:

Паневін В.О. Гриців М.І. Школяров
В.Ф.