Справа № 1-662008р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2008 року Сумський районний суд Сумської
області в складі головуючого судді Клочко Б.М., при секретарі Безверхій Г.О., з
участю прокурора Іщенко Д.В., адвоката ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Суми кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народженння, уродженця смт.Низи Сумського району Сумської області,
українця, гр. України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого,
мешканця АДРЕСА_1, раніше несудимого,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2н., уродженця м.Суми, українця, гр. України, з
неповною середньою освітою, неодруженого, учня 9 класу Низівської
загальноосвітньої школи, мешканця АДРЕСА_2, раніше несудимого,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3н, уродженця м.Суми, українця, гр. України, з неповною
середньою освітою, неодруженого, учня 7 класу Низівської загальноосвітньої
школи, мешканця АДРЕСА_2, раніше несудимого,

в скоєнні
злочину, передбаченого ст..
185 ч.2 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1 06.11.2007
року достовірно знаючи, що сини його співмешканки неповнолітні ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, знаходячись на території перегону ст. Гребениківка - ст. Низи
Південної залізниці, за попередньою змовою, діючи умисно з корисних спонукань,
шляхом вільного доступу, скоїли крадіжку контррейки марки Р-50 довжиною 11
метрів, чим завдали Сумський дистанції колії Південної залізниці матеріального
збитку на суму 726 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185
КК України визнав повністю і суду пояснив, він проживає зі своєю співмешканкою
- ОСОБА_6 і її синами - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. 06 листопада 2007 року він
перебував дома. У зв'язку з тим, що його співмешканка була хвора, їй були
необхідні ліки, але грошей у родині не було, тому він, за пропозицією ОСОБА_3,
який раніше бачив, що на залізничному переїзді, який розташований за селом,
лежить рейка погодився викрасти її, яка була не закріплена. Тому 06 листопада
2007 року, він разом з неповнолітніми синами своєї співмешканки, вирішив скоїти
крадіжку. Про те, що може виникнути загроза безпеки руху він не думав, тому що
не бачив, щоб по цій залізничній колії рухалися поїзди.

У той же день, близько 17 годин, він, за попередньою
змовою з ОСОБА_3, запропонував ОСОБА_4 поїхати разом із ним, щоб заробити
грошей, куди саме вони їхали він йому не пояснив. Він запряг коня, на
прізвисько ОСОБА_7 і вони виїхали убік виїзду із села. У той момент додому
повернувся ОСОБА_3, він також запропонував йому поїхати разом із ним та

ОСОБА_4.
Виїхавши з будинку, на шляху, він пояснив ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про мету їхньої
поїздки, та вказав, що здавши рейку на пункт прийому металобрухту, вони
отримають гроші. Хлопці погодилися на його пропозицію. Виїхавши за село, вони
поїхали убік залізничного переїзду. Приїхавши на переїзд він взяв з візка
залізне монтування, що він спеціально взяв із собою. Підійшовши до переїзду він
побачив, що там знаходиться рейка, довжиною близько 11-14 метрів. Підійшовши до
рейки, він взяв монтування і відсунув рейку від залізничного полотна. Відсунув
рейку він без особливих ускладнень, тому що кріплення рейки було старе. Після
чого, він, разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відсунули рейку та почали завантажувати
її на візок. Він, разом із хлопцями, за допомогою мотузок закинули рейку на
край візка, після чого, він, разом з ОСОБА_4 вантажили рейку на візок, а
ОСОБА_3 відводив коня назад, намагаючись їм допомогти. Завантаживши рейку вони
поїхали назад у село. Приїхавши в село, вони поїхали до пункту прийому
металобрухту, що був ближче по дорозі. Коли вони їхали, ОСОБА_3 побачив свій
знайомого - ОСОБА_8, адресу вказати не може. Він попросив ОСОБА_8 допомогти їм
вивантажити рейку, тому що вона була дуже важка, на цю пропозицію ОСОБА_8
погодилася. Про те, де вони взяли вказану рейку ОСОБА_8 нічого не запитував.
Він також був не проти допомоги ОСОБА_8. Приїхавши на пункт прийому
металобрухту, вони, всі разом, скинули рейку з візка, після чого почали
піднімати її, щоб покласти на ваги. Рейку зважувала дівчина на ім'я ОСОБА_9.
Зваживши рейку, вона повідомила їх, що її вага становить 470 ( чотириста
сімдесят ) кг. Після чого вона віддала ОСОБА_3 гроші в сумі 400 ( чотириста)
гривень. Одержавши гроші ми всі разом виїхали додому. ОСОБА_8 виїхав по своїх
справах відразу після того, як допоміг їм вивантажити рейку. За його роботу
ніхто нічого не платив. Приїхавши додому він нічого не говорив своїй
співмешканці. Про те, що він, разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 скоїли крадіжку він
розповів своїй співмешканці через кілька днів, після того, як до них додому
приїхали працівники міліції.

Допитані в судовому засіданні неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою вину у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнали повністю і суду
пояснили, що за пропозицією ОСОБА_3, через скрутне матеріальне становище в
сім'ї вирішили викрасти рейку, що була присунута до залізничного полотна. Вони
разом з дядьком ОСОБА_1, що проживає разом з ними, поїхали до залізничного
полотна відчепили рейку, погрузили
її на воза і здали її на металобрухт, за що отримали гроші в сумі 400 грн.,
які використали на придбання ліків для мами та на продукти харчування.

Крім того вина
підсудних стверджується:

- рапорт ст. оу ВКР ЛВ на ст.
Суми, ст. лейтенанта міліції Страшненко Р.В.( а.с.9);

повідомленням про скоєння злочину (а.с.8)

протоколом
огляду місця по дії (а. с. 10, 12-13)

- протоколом огляду контрейки марки Р-50
довжиною 11 метрів, яка передана під охоронну

розписку
ОСОБА_10 ( а.с. 58)

Аналізуючи в сукупності добуті і вивчені в судовому засіданні докази, суд
вважає, що вина підсудних в інкримінованому їм злочині доказана повністю.

Дії підсудних суд кваліфікує за ст..
185 ч.2 КК УКраїни, так як вони за попередньою змовою в групі осіб вчинили
таємне викрадення чужого майна.

При визначенні виду і міри покарання суд враховує
характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу
підсудних позитивні характеристики на них з місця проживання і навчання,
визнання ними своєї вини і розкаювання у вчиненому злочині, те що до
кримінальної відповідальності вони притягуються вперше.

Те, що підсудні щиросердечне розкаялися у вчиненому
злочині, повністю визнали свою вину, добровільно відшкодували заподіяну шкоду,
знаходяться в скрутному матеріальному становищі, підсудні ОСОБА_3 і ОСОБА_5
вчинили злочин в неповнолітньому віці, якими є і на даний час, суд визнає
пом'якшуючими їх відповідальність обставинами.

Обтяжуючих
обставин суд не вбачає.

За наявності таких даних про особу підсудних, сукупності пом'якшуючих
обставин , суд вважає, їх виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від
суспільства, відносно ОСОБА_1 маються
підстави для застосування положень ст..
75 КК УКраїни, а відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підстав передбачених ст.. 105 КК України,
тобто звільнення їх від покарання із застосуванням примусових заходів виховного
характеру.

По справі прокурором заявлявся цивільний позов про
відшкодування збитків в сумі 726 гривень, але поскільки в суді було
встановлено, що шкода підсудними відшкодована в повному обсязі прокурор
відмовився від заявленого позову.

Судові витрати відсутні, питання речових доказів необхідно вирішити
відповідно до вимог ст..
81 КПК УКраїни.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 185 ч.2 КК
України і призначити покарання:

ОСОБА_1 за ст.. 185 ч.2 КК
УКраїни у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст.. 75 КК
України засудженого від відбування призначеного покарання звільнити з
випробуванням встановивши йому іспитовий строк терміном на 1( один) рік.

Відповідно до ст.. 105 КК
УКраїни неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від покарання звільнити із
застосуванням до них примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі
їх під нагляд їхньої матері ОСОБА_6.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1
до вступу вироку в законну силу залишити ту ж підписку про невиїзд.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасувати.

Речові докази: рейку, що знаходиться на відповідальному
зберіганні у начальника станції Низи ПЗ залишити в його розпорядженні, а коня
та візок, що знаходяться на зберіганні у ОСОБА_6 залишити їй.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської
області через Сумський районний суд протягом 15 діб з моменту його
проголошення..