Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/648/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді, матеріали подання про застосування умовно-дострокового звільнення за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26 травня 2015 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, проживає: АДРЕСА_1 , засуджений 11.10.2013 року вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за ч.3 ст. 185 і ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,
відмовлено у задоволенні подання начальника Устинівського виправного центру № 37 Кіровоградської області та заступника голови спостережної комісії при Устинівській райдержадміністрації Кіровоградської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
НачальникУстинівського ВЦ №37 Кіровоградської області та заступник голови спостережної комісії при Устинівській райдержадміністрації Кіровоградської області звернулися до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки останній, за період відбування покарання, відбув 3/4 частини призначеного строку покарання, посередньо себе зарекомендував, заохочень та стягнень не мав.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26.05.2015 року, у задоволенні вказаного подання відмовлено, оскільки не встановлено головної умови застосування ст. 81 КК України, якою є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що під час відбування покарання засуджений сумлінною поведінкою, в формі активної поведінки, спокутував вину за вчинений злочин перед потерпілим, чим довів своє виправлення, а також через те, що засудженим не відшкодовано матеріальну шкоду потерпілим та процесуальні витрати, покладені на нього за вироком суду.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Свої доводи мотивує тим, що процесуальні витрати сплатив частково і в подальшому прагне відшкодувати їх та матеріальну шкоду потерпілому в повному обсязі, що свідчить про його активну поведінку спокутувати вину за вчинений ним злочин. Крім того, під час перебування в Устинівському ВЦ №37 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, проте йому не оплачують його працю, а тому він не мав змоги відшкодувати шкоду потерпілим.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною другою цієї норми закріплено, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ч. 3 ст. 154 КВК України - стосовно засудженого, щодо якого відповідно статей 81,82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку встановленому кримінально-процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань, після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання, зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Як вбачається з матеріалів подання ОСОБА_7 останній раз засуджений за вчинення тяжкого злочину, а саме вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11.10.2013 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Однак, після відбуття ним 2/3 частини від призначеного строку покарання, ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.01.2015 року задоволено подання Старобабанівської ВК № 92 та на підставі ст. 82 КК України ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці 2 дні. Тому, з 30.03.2015 року він відбуває покарання в Устинівському ВЦ №37, на підставі наряду УДПтС України в Кіровоградській області № 142 від 19.03.2015 року.
Як зазначено у клопотанні, за час відбуття покарання в Устинівському ВЦ №37 ОСОБА_7 заохочень та стягнень не мав, характеризується посередньо, працевлаштований різноробочим.
Також, згідно вироку Смілянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.10.2013 року, з ОСОБА_7 стягнуто на користь потерпілих в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 19418, 97 грн. та судові витрати в сумі 791,64 грн. Будь-яких доказів про те, що засудженим відшкодовано вказані збитки та судові витрати суду не надано. Відсутні в матеріалах клопотання і докази щодо сумлінного відношення засудженого ОСОБА_7 до праці і його зразкової поведінки.

Крім того, 01 липня 2015 року з Устинівського ВЦ №37 до апеляційного суду надійшли характеристика на засудженого від 25.06.2015 року та довідка про його заохочення та стягнення, відповідно до якої 15.06.2015 року начальником УВЦ № 37 ОСОБА_7 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення (3 доби ДІЗО за вживання спиртних напоїв).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в матеріалах подання відсутні достатні докази того, що засуджений сумлінною поведінкою, в формі активної поведінки, спокутував вину за вчинений злочин перед потерпілими, чим довів своє виправлення.

Більше того, відповідно до ч.8 ст. 154 КВК України, особи, яким невідбуту частину покарання замінено більш м`яким та направлено в місця обмеження волі, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутого покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення в місця обмеження волі або позбавлення волі.
Проте, з дня винесення ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.01.2015 року (а.с.10), про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, на обмеження волі ще не минуло одного року, а тому відповідно до вимог ч.8 ст. 154 КВК України він не може бути знову представлений до умовно-дострокового звільнення.

Доводи засудженого про те, що процесуальні витрати він сплатив частково і в подальшому прагне їх відшкодувати та сплатити матеріальну шкоду потерпілому в повному обсязі, що свідчить про його активну поведінку спокутувати вину за вчинений ним злочин, а також, що під час перебування в Устинівському ВЦ №37 він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Доказів про те, що засуджений процесуальні витрати сплатив, суду апеляційної інстанції не надано, однак з Устинівського ВЦ №37 до апеляційного суду надано довідку про вчинення засудженим дисциплінарного проступку, за що на нього 15.06.2015 року накладено начальником установи стягнення.

За таких обставин колегія суддів, вважає необхідним ухвалу районного суду стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26 травня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4