Справа № 558/504/14-к
номер провадження 1-кп/558/1/15

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2015 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі: судді одноособово ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за № 0000164, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Набережне Демидівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, відповідно до вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження: державний обвинувач ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_4 , суд, -

в с т а н о в и в:
До суду надійшов обвинувальний акт згідно якого ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він в ніч на 29 березня 2014 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу із земельної ділянки, що належить потерпілому ОСОБА_8 і знаходиться на захід від господарства Фидрик, та розташоване по АДРЕСА_1 , таємно викрав належні останньому 39 саджанців дерев яблуні, а саме: сорту Канділь Сінап в кількості 5 шт. по ціні 39 гривень за один, сорту Флоріна в кількості 2 шт. по ціні 37 гривень за один; сорту Грені Сміт в кількості 3 шт. по ціні 47 гривень за один, сорту Голден Делішес клон Б в кількості 1 шт. по ціні 35 гривень за один; сорту Джонаголд в кількості 6 шт. по ціні 42 гривень за один, сорту Джонаголд Н`ю в кількості 1 шт. по ціні 35 гривень за один; сорту Джонаголд Кінг в кількості 1 шт. по ціні 45 гривень за один; сорту Кальвіль Сніжний в кількості 3 шт. по ціні 40 гривень за один; сорту Глостер в кількості 4 шт. по ціні 35 гривень за один; сорту Фуджі в кількості 9 шт. по ціні 41 гривень за один; сорту Спартан в кількості 1 шт. по ціні 35 гривень за один; сорту Богемія в кількості 1 шт. по ціні 60 гривень за один; сорту Хоней Крісп в кількості 1 шт. по ціні 40 гривень за один; сорту Мутсу в кількості 1 шт. по ціні 73 гривень за один; та по одному саджанцю дерев груші сорту Бере Боск по ціні 40 гривень і сливи сорту Ренклод Альтана по ціні 35 гривень за один, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 1689 гривень.

Під час судового розгляду кримінального провадження було змінено обвинувачення та згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він в ніч на 29 березня 2014 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу із земельної ділянки, що належить потерпілому ОСОБА_8 і знаходиться на захід від господарства родини ОСОБА_9 , та розташоване по АДРЕСА_1 , таємно викрав належні останньому 4 саджанці дерев яблуні, а саме: сорту Грені Сміт в кількості 1 штука по ціні 47 гривень за один; сорту Фуджі в кількості 1 штука по ціні 41 гривень за один; сорту Хоней Крісп в кількості 1 штука по ціні 40 гривень за один; сорту Мутсу в кількості 1 штука по ціні 73 гривні за один, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 201 гривень.

В інтересах потерпілого ОСОБА_8 . Млинівською міжрайонною прокуратурою подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_8 201 гривню матеріальної шкоди (вартості викрадених саджанців) та 3861 гривню моральної шкоди.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та дав показання про те, що після одруження він проживає в с. Боремель Демидівського району в будинку тещі. В кінці березня 2014 року, точної дати не пам`ятає, в другій половині дня, додому приїхала його теща ОСОБА_10 . Теща приїхала автомобілем її брата ОСОБА_11 , який її привіз. З багажника автомобіля дістали саджанці дерев та теща сказала, що вона дерева купила і просила його посадити дерева біля будинку. Він саджанці, яких було чотири чи п`ять заніс в господарське приміщення, а на наступний день посадив їх біля будинку.

Зі слів тещі йому відомо, що вона купила саджанці біля пам`ятника «солдату» при в`їзді в м. Луцьк в той день, коли їх привезла додому.

Цивільний позов обвинувачений ОСОБА_4 не визнав, вказує про те, що злочину не вчиняв, а тому не погоджується з відшкодуванням шкоди потерпілому.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 дав показання про те, що на своїй земельній ділянці вирощує саджанці дерев. Вирощуванням дерев більше займається його син ОСОБА_12 29 березня 2014 року він та його син приїхали на земельну ділянку, де росли саджанці та виявили, що частина саджанців викрадена, всього було викрадено 41 саджанець. Про викрадення саджанців він повідомив у міліцію. Через декілька днів до нього передзвонили працівники міліції, які повідомили про те, що знайшли його саджанці. Після чого, вони поїхали до господарства в якому проживає ОСОБА_4 та під час огляду земельної ділянки біля будинку було виявлено чотири його саджанці, які він впізнав за пошкодженнями кори, оскільки кора на них була погризена зайцями, обпалена сонцем, а в місцях обпалення поколота. Крім того, саджанці він впізнав за клеймом, за кольором побілки, яка була синюватого кольору, методом щеплення (зимове щеплення методом покращеної куполіровки). Такі дерева були дворічними, а тому значно вищі, ніж ті, що продаються на базарі.

Пізніше він разом з працівниками міліції їздили в господарство ОСОБА_4 , брата обвинуваченого, в с. Набережне, де біля будинку він та його син впізнали 20 дерев за тими ж ознаками. Проте, для огляду до господарства ОСОБА_13 працівників міліції не допустили. А коли працівники міліції приїхали через декілька днів, то там, де були посаджені його дерева, росли вже інші дерева. Вважає, що до відповідальності слід притягувати також брата обвинуваченого ОСОБА_13 . Не наполягає на призначенні покарання ОСОБА_4 , бажає, щоб він лише відшкодував завдану матеріальну шкоду, оскільки така шкода була йому завдана. Його дерева були американських, голландських, польських та кримських сортів, саджанці він купував за значно вищими цінами, ніж вказані в матеріалах кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_12 дав показання про те, що він разом з батьком ОСОБА_8 на його земельній ділянці вирощує саджанці плодових дерев. 29 березня 2014 року спільно з батьком виявив, що із земельної ділянки були викрадені саджанці дерев в кількості 41 шт. Дерева мали індивідуальні ознаки, а саме: пошкоджена кора та гілки, мали "V"-подібне клеймо, кора була випалена сонцем з однієї сторони, методом щеплення та побілені розчином синюватого кольору. За такими ознаками він впізнав саджанці, що були виявлені в господарстві, де проживає ОСОБА_4 . Такі саджанці були яблунями сортів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , Мутсу. Також він був присутнім при огляді господарства ОСОБА_13 в с. Набережне Демидівського району, де він за вказаними ознаками впізнав свої дерева та сфотографував їх, але власники не допустили їх до огляду господарства. Коли, через декілька днів знову він з працівниками міліції їздили до господарства ОСОБА_13 , то на тому місці, де він бачив і впізнав свої дерева, були висаджені інші дерева.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 дав показання про те, що був присутній під час огляду господарства ОСОБА_4 , де були виявлені дерева, що належать ОСОБА_8 . ОСОБА_8 впізнав дерева за "V"-подібним клеймом, погризеною корою, побілкою, що мала синюватий колір та методом щеплення. Дерева були «зимового щеплення», яке є складним, а тому так майже ніхто не щеплює дерева. Дерева були дворічними та побіленими, а побілених дерев на ринках не продають. Це були дерева рідкісних сорті, які на території Західної України не вирощують. Він вирощує саджанці дерев, має відповідну освіту. Крім того, він спілкується в ОСОБА_12 , бачив його саджанці, а тому може стверджувати, що це були дерева потерпілого.

Свідок ОСОБА_18 дав показання про те, що був присутній під час огляду господарства ОСОБА_4 в с. Боремель та під час огляду ОСОБА_8 впізнав чотири саджанці плодових дерев.

Свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , кожен окремо, дали показання про те, що ними вживалися заходи щодо встановлення осіб, які могли бути причетними до вчинення крадіжки саджанців із земельної ділянки ОСОБА_8 3 квітня 2014 року було проведено огляд господарства ОСОБА_10 , де проживає обвинувачений ОСОБА_4 , та було виявлено і вилучено чотири саджанці плодових дерев, які впізнав ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_17 . Оскільки були відомості про те, що такі ж саджанці ростуть в господарстві ОСОБА_13 в с. Набережне, то він з іншими працівниками міліції, а також з ОСОБА_12 , поїхали в с. Набережне, де бачили, що біля огорожі такого господарства росли саджанці дерев. Такі саджанці впізнав ОСОБА_12 та потерпілий, як свої, за клеймом, методом щеплення, погризеною корою, залишками розчину на деревах. Дерева були посаджені недавно, оскільки біля них була свіжа земля. ОСОБА_12 сфотографував саджанці. В зв`язку з тим, що брат обвинуваченого ОСОБА_4 не дав дозволу на огляд його господарства, то провести слідчу дію в той день не змогли. Через днів двадцять знову приїхали в господарство ОСОБА_13 та за його згодою було оглянуто господарство в якому він проживає, але на тому місці, де раніше вони бачили саджанці, росли інші древа, які не мали тих ознак про які раніше говорив потерпілий.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні на підставі ст. 63 Конституції України відмовився давати показання.

Свідок ОСОБА_10 дала показання про те, що в кінці березня 2014 року, точної дати не пам`ятає, вона з своїм братом ОСОБА_11 їхали автомобілем з м. Луцьк, оскільки її брат підвозив додому в с. Боремель. При виїзді з м. Луцьк, біля пам`ятника «солдату» бачила, що продають саджанці дерев, а тому брат зупинився, вона вийшла з автомобіля та купила у незнайомого чоловіка п`ять саджанців дерев яблуні. В той час саджанці продавав лише один чоловік. Коли приїхали в с. Боремель, то вона саджанці віддала своєму зятю ОСОБА_4 щоб він їх посадив. Коли ОСОБА_4 садив саджанці не знає, оскільки через деякий час знову поїхала в м. Луцьк.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні своїми показаннями підтвердив показання свідка ОСОБА_10 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 дав показання про те, що він працює водієм в СГПП «Плодорозсадник Луцький» та біля пам`ятника «солдату» в м. Луцьк продає саджанці плодових дерев, які вирощені на підприємстві. Саджанці дерев таких сортів, як у потерпілого Канділь Сінап, ОСОБА_22 , ОСОБА_14 СГПП «Плодорозсадник Луцький» не продає та їх не вирощує. Дерева вони продають без пошкоджень та не побілені. Дворічних дерев також не продають.

Свідок ОСОБА_23 дав показання про те, що працює агрономом СГПП «Плодорозсадник Луцький», яке вирощує та реалізує саджанці плодових дерев. Біля пам`ятника «солдату» саджанці продає водій ОСОБА_21 СГПП «Плодорозсадник Луцький» не здійснює продаж саджанців сортів Канділь Сінап, Флоріна, ОСОБА_14 . Саджанці, що продає їх підприємство не мають клейма та щеплені іншим методом, оскільки щеплення, що міститься на деревах потерпілого є складним, а тому їх підприємство його не використовує. Крім того, дворічних дерев також підприємство не продає.

Згідно протоколу огляду місця події від 3 квітня 2014 року (а.п. 91-96 т. 1) об`єктом огляду є земельна ділянка ОСОБА_8 с. Боремель Демидівського району Рівненської області, де виявлені саджанці дерев, висаджені в рядки. Саджанці дерев прив`язані до опор, вкриті речовиною, схожою на вапно, їх кора потріскана та містить пошкодження. В рядках відсутні саджанці, всього 41.

Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 101277 та довідки, виданої 16 травня 2014 року виконавчим комітетом Боремельської сільської ради Демидівського району Рівненської області (а.с. 87-90) ОСОБА_8 є власником земельної ділянки в с. Боремель Демидівського району Рівненської області.

Дослідженим протоколом огляду місця події від 3 квітня 2014 року встановлено, що в господарстві ОСОБА_10 за адресою с. Боремель, Демидівського району Рівненської області виявлено та вилучено чотири саджанці дерев, які впізнав ОСОБА_8 (а.п. 114-121 т. 1).

Згідно протоколу огляду місця події від 22 квітня 2014 року об`єктом огляду є господарство ОСОБА_4 , що розташоване в с. Набережне Демидівського району Рівненської області, де було виявлено та оглянуто дерева.

В силу вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України вирок повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були надані сторонами кримінального провадження та досліджені в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись Законом.

Разом з тим, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність обвинуваченого у вчиненні злочину доведена.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Беззаперечно встановлено в судовому засіданні, що мала місце крадіжка саджанців із земельної ділянки ОСОБА_8 , що підтверджується протоколом огляду такої земельної ділянки від 3 квітня 2014 року, показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Так, згідно протоколу огляду земельної ділянки потерпілого від 3 квітня 2014 року встановлено, що на земельній ділянці наявні ямки в яких росли дерева та біля них були залишені опори до яких були підв`язані такі дерева (а.п. 91-96 т. 1).

Однак, із вказаного протоколу огляду місця події вбачається, що будь-яких слідів, речей, предметів, що вказували б на причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до крадіжки саджанців виявлено та вилучено не було.

В судовому засіданні стороною обвинувачення винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доводиться протоколом огляду місця події від 3 квітня 2014 року (а.п. 114-121) під час якого було вилучено чотири саджанці дерев з господарства ОСОБА_10 , де останній проживає; показаннями потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , проте такі докази не свідчать про вчинення злочину саме ОСОБА_4 .

Крім того, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 дав показання про те, що вважає, що крадіжку саджанців з його земельної ділянки вчинив ОСОБА_24 , брат обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки саме в його господарстві були виявлені та впізнані ним і його сином ОСОБА_12 20-ть саджанці за їх індивідуальними ознаками.

Так, в судовому засіданні встановлено, що чотири саджанці дерев були вилучені у господарстві, що не належить ОСОБА_4 .

Стороною обвинувачення не надано до суду доказів перевірки можливої причетності до вчинення злочину інших осіб, а також тих, хто проживає у господарстві, де проводилося вилучення чотирьох саджанців дерев яблуні.

В судовому засіданні, як потерпілий ОСОБА_8 , так і свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 вказували про те, що саджанці ОСОБА_8 були виявлені та впізнані потерпілим ОСОБА_8 у господарстві Бонзіка Руслана в с. Набережне Демидівського району Рівненської області, проте такі показання вказаних осіб не підтверджують винуватість у вчиненні злочину обвинуваченого ОСОБА_4 , а навпаки ставлять її під сумнів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

В той час, причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення крадіжки чотирьох саджанців із земельної ділянки ОСОБА_8 спростовується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про те, що вилучені з господарства ОСОБА_10 саджанці дерев були придбані ОСОБА_10 в м. Луцьк біля пам`ятника «солдату».

В судовому засіданні стороною обвинувачення не спростовано таких показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Посилання сторони обвинувачення на те, що біля пам`ятника «солдату» в м. Луцьк продаж саджанців дерев здійснюється СГПП «Плодорозсадник Луцький» та таке підприємство не здійснює продаж сортів дерев, які вирощує потерпілий, не є беззаперечним доказом того, що продаж саджанців дерев не міг здійснюватися іншими особами.

Досліджені в судовому засіданні показання свідків, як окремо, так і в їх сукупності, не вказують (не доводять) на причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину.

Інших достатніх та об`єктивних доказів щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені інкримінованому йому злочину судом не здобуто.

В судовому засіданні за клопотанням сторін кримінального провадження, потерпілого було неодноразово допитано свідків, суд сприяв учасникам судового провадження у наданні доказів, виклику свідків, однак вжитими судом заходами не здобуто беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину.

З урахуванням усього викладеного вище, а також досліджених доказів в судовому засіданні, що були надані учасниками судового розгляду, суд, проаналізувавши усі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказі для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме крадіжки чотирьох саджанців із земельної ділянки ОСОБА_8 .

Крім того, після зміни в судовому засіданні обвинувачення, потерпілому було роз`яснено положення ч. 3 ст. 338 КПК України, а саме право потерпілого підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі. Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні вказував про те, що обвинувачення буде підтримувати в раніше пред`явленому обсязі, однак ним не доведено в судовому засіданні (не надано достатніх та допустимих доказів), що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив крадіжку саджанців з його земельної ділянки в кількості 39 шт.

Однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості ( п. 4 ст. 129 Конституції України). Принцип змагальності конкретизовано і в ст. 22 КПК України де зазначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає cамостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Оцінивши в сукупності зібрані наведені докази, суд вважає, що стороною обвинувачення та потерпілим не наведено належних і допустимих доказів, які б вказували на вчинення крадіжки саджанців у ОСОБА_8 саме обвинуваченим ОСОБА_4 , тобто у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч.1 п. 2 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Така позиція також знаходить своє відображення і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку».

Відповідно до п. 23 вказаної постанови, є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли всі зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливі збирання додаткових доказів вичерпані суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справі постановлення вироку», резолютивна частина виправдувального вироку повинна містити рішення суду про визнання підсудного невинним у вчиненні злочину, передбаченого статтею (пунктом, частиною статті) кримінального закону, за якою його було віддано до суду, із зазначенням передбаченої законом підстави виправдання.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

При цьому, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на справу "Федорченко та Лозенко проти України" (Заява N 387/03) 20 вересня 2012 року, де Європейським судом зверталася увага на факти неможливості встановити "поза розумним сумнівом" причетність до вчинення злочину, відтак констатовано порушення ст. 14 у поєднанні з ст. 2 Конвенції в її процесуальному аспекті, у зв`язку з не наведенням державними органами розслідування можливих інших мотивів.

З урахуванням вказаного, в зв`язку з не доведенням того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , останній підлягає виправданню, а цивільний позов Млинівської міжрайонної прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 12, 185 КК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та виправдати його в зв`язку з не доведенням вчинення ним кримінального правопорушення.

Цивільний позов Млинівської міжрайонної прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази: чотири саджанці дерев, які передані на зберігання ОСОБА_8 та фотоапарат «Кенон», що був вилучений у ОСОБА_12 , повернути власникам; шість аркушів паперу формату А4, залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу через Демидівський районний суд Рівненської області до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається з дотриманням вимог ст. 396 КПК України щодо її змісту.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .