УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2007
року м.
Івано-Франківськ

Колегія судців
судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Ткачук Н.В.

суддів: Кривобокової
Н.М., Томенчука Б.М.

з участю: прокурора Журавльова
Є.Є.

захисника ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_1

розглянувши 11 квітня 2007 року у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засудженого
ОСОБА_1, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції
на вирок Верховинського районного суду від 20 грудня 2006
року, -

встановила:

Вказаним вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець с. Устеріки,
Верховинського району, житель м. Коломиї, освіта неповна середня, непрацює,
одружений, раніше не судимий, українець, громадянин України, засуджений за ст. 122 ч.1 КК України
на 2 роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з
випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Відповідно до
ст. 76 КК
України покласти на ОСОБА_1 обов'язок періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи. Міру запобіжного заходу засудженому
ОСОБА_1 залишено попередню-підписку про невиїзд. Цивільний позов ОСОБА_3 задоволено
частково.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3134
грн. 81 коп.
матеріальної та 3000 грн.
моральної шкоди.

За вироком
ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 22
вересня 2005 року
біля 7 год. 30 хв. в сел. Верховина на
ринку на ґрунті неприязних відносин, які виникли під час суперечки з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 умисно наніс удар ногою в коліно ОСОБА_3, яка намагалася припинити
суперечку, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді крайового перелому
зовнішнього виростка лівої стегневої кістки, тобто тілесні ушкодженя середньої
тяжкості. В апеляціях:

Справа №11-113/2007 р. Головуючий у 1 інстанції
Атаманюка Р.І.

Категорія ст. 122 ч.1 КК України Доповідач: Ткачук Н.В.

2

Прокурор, який
брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, вважає, що покарання
обране ОСОБА_1 є занадто м'яким. Просить вирок скасувати, постановити новий
вирок, обравши суворіше покарання.

Засуджений
ОСОБА_1 вважає, що його вина не доведена, безпідставно стягнуто з нього
матеріальну шкоду.

Просить вирок
скасувати, а справу провадженням закрити.

Під час
апеляційного розгляду справи прокурор, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції та подав апеляцію, відкликав її.

Заслухавши
доповідь судді, засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах захисника ОСОБА_2, які
просили справу закрити, думку прокурора про законність та обґрунтованість
вироку, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, апеляційний суд
вважає, що апеляцію слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок суду
про доведеність вини засудженого у вчиненні злочину, за обставин, зазначених у
вироку, обґрунтований належно дослідженими доказами.

Посилання
засудженого ОСОБА_1 та його захисника про те, що він не вчиняв даного злочину
спростовуються висновками експертиз та показаннями лікарів та експертів в
судовому засіданні, які підтвердили наявність у потерпілої ОСОБА_3 тілесних
ушкоджень: крайовий перелом зовнішнього виростка лівої стегнової кістки з
гемартрозом колінного суглобу, який спричинений дією тупого твердого предмета, і
міг утворитися при нанесенні удару ногою в ділянку зовнішньої поверхні лівого
колінного суглоба, може відповідати терміну, вказаному потерпілою та
відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (а.с. 23, 226).

Суд правильно
оцінив наявні у справі докази та прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1
умисно наніс потерпілій ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Цей висновок
суду підтверджується частково показаннями самого засудженого ОСОБА_1,
потерпілої, свідків та іншими матеріалами справи.

Зокрема, з
показань засудженого ОСОБА_1, вбачається, що дійсно 22.09.2005 року біля 7 год. 30 хв. на ринку в сел. Верховина був
конфлікт між ним та "ОСОБА_4. Після конфлікту бачив, як ОСОБА_3 сиділа на
лавці і розтирала ногу.

Показаннями
потерпілої ОСОБА_3 підтверджується, що під час конфлікту між засудженим та
ОСОБА_4, яку
лежачу на асфальті копав ОСОБА_1, вона підбігла, щоб відборонити ОСОБА_4 і в цей час
ОСОБА_1 наніс їй удар ступнею ноги в коліно. Від цього удару відчула сильний
біль і упала, потім ледве доповзла до лавки.

Показання
потерпілої підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, які були очевидцями події та пояснили, що ОСОБА_3 хотіла розборонити
учасників конфлікту, а коли ОСОБА_1 копнув її в ногу, вона отримала травму ноги
і з місця події полізла до лавки.

Допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердив, що 22.09.2005 р. в приміщенні райполіклініки надавав
першу медичну допомогу ОСОБА_3., у якої був свіжий перелом ноги та виставлено
відповідний діагноз.

Аналогічний
діагноз був підтверджений головним лікарем-травматологом Верховинської лікарні
при огляді рентгенівського знимку в судовому засіданні.

Допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_9, пояснив, що за результатами рентгенівського
дослідження прийшов до помилкового висновку, так як не являється
лікарем-травматологом.

За таких доказів
суд прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1, кваліфікуючи
його дії за ст. 122 ч.1 КК
України, тобто, що він умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_3 середньої тяжкості
тілесні ушкодження.

Наведеними у
вироку доказами, повністю спростовуються твердження засудженого та його
захисника про те, що він не наносив ударів потерпілій та те, що у неї не було
травми ноги, визнати які недостовірними не має підстав.

3

При призначенні
покарання засудженому суд в повній мірі врахував тяжкість вчинених ним
злочинів, дані про його особу та інші обставини, передбачені ст. 65 КК України.

Достатньо
обґрунтованими є рішення суду про стягнення відшкодування матеріальних та моральних
збитків, які були заподіяні злочином.

Крім того в
порядку ст. 411 КК
України суду необхідно уточнити рік народження засудженого ОСОБА_1 в зв'язку з
тим, що у вироку записано, що він ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, хоча фактично він ІНФОРМАЦІЯ_1р. народження,
що вбачається з світокопії паспорта (а.с.
49).

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Верховинського районного
суду від 20 грудня 2006 року відносно
нього - без
змін.

В порядку ст. 411 КК України суду
необхідно уточнити рік народження засудженого ОСОБА_1