Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_9,
суддів:ОСОБА_10 і ОСОБА_11,
за участю прокурора ОСОБА_12,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 20 листопада 2014 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 4 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2014 року щодо ОСОБА_5,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 4 квітня 2013 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що на підставі ст. 89 КК України судимості не мав,

засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 1 рік з покладенням на нього обовʼязків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2014 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 23 жовтня 2011 року приблизно о 15 годині поблизу річки Саксагань вздовж вул. Ігнатьєва у м. Кривий Ріг, у невстановленої особи незаконно придбав, та зберігав при собі без мети збуту наркотичний засіб опій ацетильований в кількості 0,450 г в перерахунку на суху речовину, який цього ж дня приблизно о 15 годині 50 хвилин у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено працівниками міліції.

В касаційній скарзі прокурор посилається на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, внаслідок мʼякості. Обґрунтовуючи касаційну скаргу прокурор зазначає про безпідставність перекваліфікації судом дій ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України, що потягло призначення засудженому мʼякого покарання. Також прокурор зазначає про те, що висновки суду щодо перекваліфікації дій засудженого є немотивованими, а сам вирок незаконним та необґрунтованим й таким, що не відповідає вимогам ст. 323, 334 КПК України 1960 року. Крім того, твердить прокурор, апеляційний суд не дотримався вимог ст. 377 КПК України 1960 року при розгляді його апеляції.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Органами досудового слідства ОСОБА_5 було предʼявлено обвинувачення в тому, що він 23 жовтня 2011 року приблизно о 15 годині поблизу річки Саксагань вздовж вул. Ігнатьєва у м. Кривий Ріг, у невстановленої особи незаконно з метою збуту придбав, та зберігав при собі наркотичний засіб опій ацетильований обʼємом 7 мл, частину якого обʼємом 1 мл (масою 0,15 г в перерахунку на суху речовину) в цей же день приблизно о 15 годині збув ОСОБА_6, що видала його працівникам міліції, а іншу частину обʼємом 1 мл (масою 0,450 г в перерахунку на суху речовину), цього ж дня приблизно о 15 годині 50 хвилин було виявлено та вилучено працівниками міліції під час зовнішнього огляду ОСОБА_5

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку зазначив, що обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 23.10.2011 року збуту наркотичної речовини не знайшло свого підтвердження, оскільки в ході судового слідства було встановлено, що обставини збуту наркотичних засобів не доведені жодним доказом.

Досліджуючи матеріали справи суд встановив порушення процесуальної процедури органами досудового слідства при отриманні пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо обставин придбання наркотичного засобу у ОСОБА_5

Що ж до показань свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні, то такі її показання не підтверджені належними матеріалами справи. Рішення суду щодо визнання цих доказів неналежними, є мотивованим. З таким рішенням погоджується й колегія суддів.

Також колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого суду щодо неможливості врахування, як доказу вини засудженого, висновку експертизи в частині однорідності складу наркотичного засобу, виявленого у вилученій в ОСОБА_5 речовині, та в речовині добровільно виданій ОСОБА_6, оскільки при проведенні цих слідчих дій не було дотримано вимог кримінально-процесуального законодавства.

Узагальнюючи показання свідка ОСОБА_6 дані нею в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що у сукупності з іншими матеріалами справи, зокрема з протоколом предʼявлення особи для впізнання, протоколом очної ставки, висновком судово-хімічної експертизи, речовими доказами, показання зазначеного свідка не доказують винуватості ОСОБА_5 у збуті наркотичного засобу, оскільки є похідними від доказів, отриманих з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства.

Оскільки у справі, окрім особистого зізнання ОСОБА_5, відсутні інші докази його винуватості у вчиненні злочинних дій, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, суд з огляду на положення ст. 62 Конституції України щодо тлумачення на користь особи всіх сумнівів стосовно доведеності її вини, та з дотриманням вимог ч. 2 ст. 327 КПК України 1960 року, постановив обвинувальний вирок визнавши засудженого винним у вчиненні того злочину, вина у вчиненні якого доведена в ході судового розгляду.

Ухвалюючи вирок, суд зʼясував усі обставини, й на підставі досліджених під час судового розгляду доказів, оцінених з точки зору належності, допустимості і достовірності, у їх сукупності, прийняв законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, встановивши наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, та надав правильну кримінально-правову кваліфікацію цьому діянню.

В ухвалі апеляційного суду, яка відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року, наведено переконливі підстави прийняття рішення, дано вичерпну відповідь на доводи апеляційної скарги та належним чином сформульовано висновок щодо обґрунтованості кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Колегією суддів при перевірці судових рішень щодо ОСОБА_5 не встановлено істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст. 394, ст. 396 КПК України 1960 року, п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 4 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11