У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Лавренюка М.Ю., Заголдного В.В.

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 17 січня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора Луганської області на вирок Станично-Луганського районного
суду Луганської області від 9 жовтня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

раніше
судимого 28.03.2005р.

Станично-Луганським
районним судом

Луганської
області за ч. 1 ст. 164 КК України

на
1 рік обмеження волі, на підставі ст. 75 КК

України
звільненого від відбування покарання

з
іспитовим строком 1 рік, -

засуджено за ч. 2 ст. 164 КК
України на 1 рік обмеження волі.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_1. остаточно визначено 1
рік 6 місяців обмеження волі.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік та на підставі ст. 76 КК України
покладено на нього обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти ці
органи про зміну місця проживання і роботи та періодично з'являтися в зазначені
органи для реєстрації.

В
апеляційному порядку справа щодо ОСОБА_1. не розглядалася.

ОСОБА_1. визнано винним у злісному ухиленні від сплати
встановлених рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від
28 серпня 2001 року аліментів на користь ОСОБА_2.
на утримання сина ОСОБА_3, 1998 року народження у розмірі
¼ частини всіх доходів щомісяця. Внаслідок зазначених неправомірних дій засудженого
станом на 1 жовтня 2005 року виникла заборгованість по виплаті аліментів у сумі
2443 грн. 04 коп.

У
зміненому касаційному поданні ставиться питання про скасування вироку щодо
ОСОБА_1. та закриття справи на підставі ст. 7 КПК України у зв'язку з
неправильним застосуванням кримінального закону при призначенні йому покарання.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який частково підтримав касаційне подання та просив
звільнити ОСОБА_1. від призначеного покарання, перевіривши матеріали справи та
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що подання прокурора
підлягає частковому задоволенню.

Як
убачається з матеріалів справи, на час постановлення вироку ОСОБА_1. був
інвалідом другої групи, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, суд не
міг застосовувати до нього покарання у виді обмеження волі.

Інше,
передбачене санкцією ч. 2 ст. 164 КК України покарання - виправні роботи
призначити ОСОБА_1. немає підстав, оскільки він не працює. Йому призначене
покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тому інше покарання із
застосуванням ст. 69 КК України, з урахуванням положень ст. 397 КПК України теж
не може бути застосоване.

У зв'язку з
цим, виходячи із роз'яснень, які містяться у ч. 7 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України
№ 7 від 24 жовтня 2003 року “Про практику призначення судами кримінального
покарання”, ОСОБА_1. підлягає звільненню від призначеного покарання.

Підстав
для скасування вироку та закриття провадження у справі в порядку, передбаченому
ст. 7 КПК України, як це зазначено у касаційному поданні, колегія суддів не
вбачає.

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а :

Касаційне
подання заступника прокурора Луганської області задовольнити частково.

Вирок
Станично-Луганського районного суду Луганської області від 9 жовтня 2006 року
щодо ОСОБА_1 змінити - звільнити його від призначеного судом покарання.

С у д д
і :

Редька
А.І. Лавренюк
М.Ю. Заголдний
В.В.