Справа № 146/776/14-к
Провадження №11-кп/772/236/2015
Категорія: 4 КОПІЯ.
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_6 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2014 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 17.02.2014 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Вінницької області, Томашпільського району, смт.Томашпіль, з неповною середньою освітою, жительки АДРЕСА_1 , не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
за участю прокурора: ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в :
Вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на неї обов`язки, передбачені п.2, 3 ст.76 КК України.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
Як зазначено у вироку суду, 16 лютого 2014 року біля 20:00 години вечора ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті ревнощів до свого співмешканця ОСОБА_11 , для вияснення обставин спільного проживання, прийшла до квартири АДРЕСА_2 в якій проживала ОСОБА_12 та почала стукати руками і ногами у вікна, вхідні двері. Коли потерпіла ОСОБА_12 відкрила двері квартири, ОСОБА_10 , зайшовши у веранду квартири, продовжила словесну суперечку, ображаючи потерпілу нецензурними словами, після чого, на ґрунті виниклих неприязних стосунків, діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, нанесла численні удари руками по обличчю. Далі, схопивши потерпілу руками за волосся, силоміць повалила на підлогу у веранді квартири і тричі вдарила головою об підлогу та продовжила наносити удари руками і ногами по різних ділянках тіла. Коли потерпіла ОСОБА_12 підвелася і почала тікати, ОСОБА_10 наздогнала її в кухні квартири, схопила біля печі металевий совок, продовжуючи свій злочинний умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, нанесла ним численні удари по голові, плечах та грудній клітці, супроводжуючи свої дії ударами ногами та руками по обличчю, грудній клітці потерпілої, після чого, залишивши потерпілу в квартирі, кинула металевий совок у веранді квартири і з місця вчинення злочину зникла.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №027 від 17.02.2014 року ОСОБА_12 нанесені тілесні ушкодження у вигляді важкої відкритої черепно-мозкової травми (крововиливи в м`які тканини голови в лівій тім`яній та лівій скроневій ділянках, в правій скроневій ділянці, переломи кісток основи черепа, луски пірамідки правої скроневої кістки, масивної епідуральної гематоми 200 мл крові та згортків в порожнині черепа крововиливи в м`які мозкові оболонки). Дана черепно-мозкова травма ускладнилася набряком та дислокацією головного мозку. Прямий перелом шостого ребра справа по середній - ключичній лінії. Множинні синці та садна правої половини обличчя та голови, верхніх кінцівок, грудної клітки. Вказана відкрита черепно-мозкова травма має ознаки небезпечних для життя ушкоджень, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу, через різні проміжки часу, спричиняють загрозливі для життя явища і за цією ознакою відносяться тяжких тілесних ушкоджень. Перелом ребра відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, синці та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок вищевказаної відкритої черепно-мозкової травми. Між смертю та травмою голови є прямий причинний зв`язок. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_13 біля другої години ночі ІНФОРМАЦІЯ_2 померла в приміщенні Томашпільської ЦРЛ.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої та правильність кваліфікації її дій, просить вироку суду в частині призначеного покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді 7 років позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, захисника ОСОБА_9 та обвинувачену ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вона засуджена, та правильність кваліфікації її дій за ч.2 ст.121 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються.
В той же час, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, суд вважає обґрунтованими з таких підстав.
За змістом статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно частини 3 статті 373 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку суд зобов`язаний навести обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.
Відповідно до вимог статті 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
За змістом ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були, у зв`язку з чим призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання є явно несправедливим через м`якість з огляду на наступне.
Як вбачається із вироку, суд першої інстанції призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання врахував те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнала вину, щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою похилого віку, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого, думку потерпілого щодо міри покарання, який просив обвинувачену суворо не карати. Наведені обставини суд визнав такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і на їх підставі призначив обвинуваченій покарання, що є нижчим від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України, застосувавши правила ст.69 КК України, та звільнив її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Проте апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при призначені обвинуваченій ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України та звільненні її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України поверхово перевірив всі обставини, що характеризують особу обвинуваченої, пом`якшують та обтяжують її покарання, не врахував в повній мірі ступніть тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, внаслідок чого призначив їй покарання, яке є явно несправедливим через м`якість.
Зокрема, визнаючи обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 те, що вона позитивно характеризується за місцем проживання, суд першої інстанції залишив поза увагою, що із наявної у матеріалах кримінального провадження довідки-характеристики вбачається лише те, що компрометуючими матеріалами відносно ОСОБА_7 виконавчий комітет Вапнярської сільської ради не володіє (т.1 а.с.89), що само по собі не може свідчити про позитивну характеристику обвинуваченої за місцем проживання, оскільки даних про те, що вона позитивно характеризується за місцем проживання в довідці-характеристиці не немає.
Крім того суд першої інстанції враховуючи обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, залишив поза увагою, що, відповідно до дослідженого звукозапису, обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні вину визнавала частково, пояснюючи те, що совка вона не брала і ударів потерпілій совком не наносила та в кухню не заходила, пояснювала також те, що потерпіла сама падала так як була в стані алкогольного сп`яніння і тільки після проведення судового слідства (допиту свідків, потерпілого, експерта, дослідження доказів) в судових дебатах ОСОБА_7 заявила про визнання вини.
Згідно зі ст.66 КК щире каяття може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання винного. Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. Даних про таку оцінку обвинуваченою ОСОБА_7 своїх дій у матеріалах кримінального провадження не має. Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчиненні злочину.
При цьому посилаючись на активне сприяння розкриттю злочину як на обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд не зазначив, в якій формі обвинувачена допомагала розкрити вказаний злочин та які саме дані, що мають суттєве значення для справи і не були відомі, нею були повідомлені правоохоронним органам та суду, відтак апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції без належного мотивування визнав пом`якшуючими покарання ОСОБА_7 обставинами її щире розкаяння та активне сприяння розкриттю злочину.
Окрім того, із формулювання обвинувачення визнаного судом першої інстанції доведеним вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, однак мотивів не врахування цієї обставини такою, що обтяжує покарання обвинуваченої суд у вироку не навів, чим порушив вимоги ч.2 ст.67 КК України.
Зважаючи на наведене апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що всі зазначені судом у вироку обставини, що пом`якшують покарання, дійсно є такими і настільки істотно впливають на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, що до неї можливо було застосувати правила ст.69 КК України і звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що ОСОБА_7 вчинила злочин, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким та умисним, наслідки злочину, конкретні обставини справи, спосіб вчинення злочину, кількість, характер і локалізацію спричинених потерпілій, у невеликий проміжок часу, тілесних ушкоджень, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості із ухваленням нового вироку відповідно до положень п.3 ч.1 ст.407 КПК України.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_7 вчинила злочин, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким і умисним, наслідки злочину, конкретні обставини справи, спосіб вчинення злочину, кількість, характер і локалізацію спричинених потерпілій тілесних ушкоджень, дані про особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності (т.1, а.с.90), стан її здоров`я, обставини, що пом`якшують покарання - похилий вік, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого (т.2, а.с.39), і вважає, що необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.121 КК України, що буде відповідати загальним принципам призначення покарання та вимогам ст.50 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 404, 407, 409, 420 КПК України, апеляційний суд
з а с у д и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України покарання у виді 7-ми (семи) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з дня затримання.
У решті вирок суду залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня його проголошення.
Судді: (підписи)
З оригіналом згідно.
Суддя: