Радомишльський районний суд Житомирської області
Справа № 289/961/15-к
Номер провадження 1-кп/289/88/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.07.2015 м. Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого- ОСОБА_4

захисника- ОСОБА_5 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Радомишль кримінальне провадження №0000197 по обвинуваченню - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Рівне,громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого,проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч. 1 КК України , -

В С Т А Н О В И В:
31 січня 2015 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №12 о/с обвинуваченого ОСОБА_4 було призначено на посаду водія 3-ого відділення 4-го комендантського взводу комендантської роти окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а наказом №21 від 2 лютого 2015 року, його було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , тобто відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу у «Національній гвардії України».

Відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, обвинувачений ОСОБА_4 , під час проходження військової служби у Національній гвардії України, в порушення вищезазначених нормативно- правових актів, вирішив стати на злочинний шлях.

Так, в лютому 2015 року, у невстановлений слідством день та час, під час перебування у добовому звільненні, зокрема в залі очікування залізно дорожнього вокзалу м. Києва, розташованого за адресою: м. Києв, площа Вокзальна, 1, ОСОБА_4 виявив пістолет ПГШ 790, який зберігався у поліетиленовому пакеті біля одного з сидінь, у зв`язку з чим в останнього виник умисел, спрямований на придбання, зберігання та носіння даної зброї.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , в порушення вимог 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, підібрав вказаний пістолет ПГШ 790 з б-ма патронами («ТЕРЕН-ЗФП» та «ПНД-9П»), поклав у свій рюкзак та в подальшому перевіз службовим транспортом до місця проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , дислокованої в АДРЕСА_2 , де і продовжив його зберігати серед своїх особистих речей в рюкзаку в казармі свого підрозділу до 6 квітня 2015 року.

Крім того, на початку квітня 2015 року,обвинувачений ОСОБА_4 , під час несення бойового чергування у складі 2 взводу гаубичної батареї військової частини НОМЕР_1 неподалік АДРЕСА_3 , виявив поблизу місця дислокації його підрозділу у кущах, 4 гранати Ф-1 та 331 військовий патрон (калібру 5,45 мм та 7,62 мм), які зберігались в дерев`яному ящику, у зв`язку з чим в останнього виник умисел, спрямований на придбання, зберігання та носіння даних бойових припасів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , в порушення вимог 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, підібрав вказані бойові припаси, перемістив до казарми свого підрозділу, розташованої на території військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжив їх зберігати у серед своїх особистих речей в рюкзаку до 6 квітня 2015 року.

В подальшому, 7 квітня 2015 року, ОСОБА_4 , в порушення вимог 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою перенесення вказаних вище бойових припасів та зброї до свого місця проживання, вибув у відпуску за сімейними обставинами, відправившись до місця в с. Колоденка Рівненського району Рівненської області, зберігаючи при собі бойові припаси: 4 корпуси гранат Ф-1, 4 підривники УЗРГМ, пістолет ПГШ 790 з патронами «ТЕРЕН-ЗФП» та «ПНД-9П», 330-ть військових патронів калібру 5,45 мм та 1 військовий патрон калібру 7,62 мм, тобто вчинив носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Однак, 7 квітня 2015 року близько 15 год. на 86 км. + 700 м. автодороги Київ - Чоп, під час огляду співробітниками СВ Радомишльського РВ УМВС України в Житомирській області автобусу «Фольксваген Сіріус», д.н.з. НОМЕР_2 , який прямував маршрутом Київ - Луцьк, в особистих речах обвинуваченого ОСОБА_4 виявлено 4 корпуси гранат Ф-1, 4 підривники УЗРГМ, пістолет ПГШ 790 з б-ма патронами («ТЕРЕН-ЗФП» та «ПНД- 9П») , 330 військових патрона калібру 5,45 мм та 1 військовий патрон калібру 7,62 мм.

Дії ОСОБА_4 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України тобто,в незаконному поводженні зі зброєю та бойовими припасами,а саме носіння,зберігання та придбання зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

01 липня 2015 року між прокурором та обвинуваченим була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 469 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України. Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження. Обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами угоди визначено узгоджене покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), у виді штрафу та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Відповідно до ст. 314 КПК України, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про визнання винуватості обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений та його захисник просили вказану угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе умови, відповідно до угоди.

Згідно ст. 12 КК України, злочин вчинений обвинуваченим відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Суд, переконавшись, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості є добровільною, з`ясував, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбаченої ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, визнав себе винуватим, дав згоду на застосування узгодженого покарання, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим,та призначити останньому покарання, визначене в угоді, у виді штрафу у розмірі 2060 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 35 020 гривень.

Судові витрати суд стягує з обвинуваченого.

Речові докази по справі підлягають знищенню.

Застава в розмірі 48 720 гривень відповідно до ст. 182 КПК України належить повернути заставодавцю , як таку, що не була звернена в дохід держави.

На підставі викладеного,та керуючись ст.ст. 100, 124, 182, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 ,укладену 01 липня 2015 року, у кримінальному провадженні № 0000197.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 01.07.2015 року, покарання у виді штрафу у розмірі 2060 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 35 020 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 6206 гривень 46 коп.
Речові докази по справі-пістолет ПГШ 790 серії НОМЕР_3 ,шість патронів «ТЕРЕН-ЗФП» та «ПНД-9П»,330 патронів калібру 5.45 мм та 1 патрон калібру 7.62 мм,які знаходяться в камері зберігання речових доказів УМВС України в Житомирській області-знищити.
Речові докази по справі-гранату Ф-1 та підривач УЗРГМ,які знаходяться в камері зберігання речових доказів військової прокуратури Житомирського гарнізону-знищити.
Заставу в розмірі 48 720 /сорок вісім тисяч сімсот двадцять/ гривень,яка внесена ОСОБА_6 10 квітня 2015 року на депозитний рахунок № 1562 територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області в ГУ ДКСУ в Житомирській області МФО, згідно квитанції №36636196 від 10 квітня 2015 року за ОСОБА_6 по ухвалі слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира, від 04 квітня 2015 року, по справі №1-кс/296/1180/15 - повернути ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Радомишльський районний.

Суддя: ОСОБА_1