Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/167/15-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2015 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, не інваліда, не депутата, судимого:
- 21.12.1998 року Роменським міським судом Сумської області за ст.17, ч.3 ст.140; ч.3 ст.140, 42, 44 КК України (в редакції 1960 року) на три роки позбавлення волі, на підставі ст.46-1 КК України (в редакції 1960 року) з відстрочкою відбування призначеного судом покарання на один рік;
- 29.04.1999 року тим же судом за ч.2 ст.206, ч.2 ст.141, 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) на три роки три місяці позбавлення волі;
- 04.06.2003 року тим же судом за ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.ст.257, 70, 71 КК України (в редакції 2001 року) на десять років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , уродженця селища Березна Менського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, не інваліда, не депутата, судимого:
- 26.07.1996 року Роменським міським судом Сумської області за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) на два роки позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України (в редакції 1960 року) призначена міра покарання є умовною із іспитовим строком на один рік. На підставі Указу Президента України «Про амністію» звільненого від відбування призначеного покарання;
- 09.06.1997 року тим же судом за ст.86-1, ст.44; ст.17, ч.3 ст.81, ст.44; ч.3 ст.140; ч.2 ст.140, ст.ст.42, 44 КК України (в редакції 1960 року) на чотири роки шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
- 04.06.2003 року тим же судом за ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ст.257, ч.2 ст.393, ст.70 КК України (в редакції 2001 року) на дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, студента ІІІ-го курсу Вінницького транспортного коледжу, не інваліда, не депутата, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_5 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_5 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України,
з участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
обвинувачених: ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5
ОСОБА_6
ОСОБА_7
22.03.2015 року, об 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , на автомобілі, марки «Мазда 6», державний номерний знак НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_11 , за кермом якого перебував ОСОБА_7 , прибули до с.Рудня-Хочинська Олевського району Житомирської області, де ОСОБА_3 , запропонував ОСОБА_9 , продати йому каміння бурштину, вагою 1684.27 грами, і цього ж дня, об 13 годині 00 хвилин, за пропозицією ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , сівши до них в автомобіль стали рухатися в напрямку с.Юрово Олевського району, по автодорозі, сполученням М.Копищенський-Олевськ, де між ОСОБА_3 , та ОСОБА_9 , виник конфлікт з приводу ціни та якості каміння бурштину, в ході якого ОСОБА_3 , наніс ОСОБА_9 , рукою стиснутою у кулак один удар по обличчю і став погрожувати потерпілому застосуванням пневматичного пістолету.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 ,, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою самозбагачення, запропонував водію автомобіля ОСОБА_7 , звернути з вказаної автодороги до лісового масиву, і зупинивши автомобіль на ґрунтовій лісовій дорозі, що веде до с.Журжевичі Олевського району, на відстані 500 м., від автодороги сполученням М.Копищенський-Олевськ Житомирської області, ОСОБА_3 , виштовхнув ОСОБА_9 , із салону автомобіля, і застосувавши до останнього фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося в поваленні ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , на землю, ОСОБА_6 , нанесенні рукою стиснутою у кулак одного удару по спині потерпілого, заподіявши при цьому останньому фізичного болю, а затим в фізичній боротьбі ОСОБА_3 , з ОСОБА_9 , з метою заволодіння камінням бурштину, що знаходилося в сумці потерпілого, яка була в лівій руці останнього, де під час боротьби ОСОБА_9 , впав на землю, а ОСОБА_3 , підбігши до ОСОБА_9 , із пневматичного пістолету, якого мав при собі, зробив два постріли потерпілому в ділянку тильної поверхні лівої руки. Після чого, ОСОБА_3 , відтягнувши ліву руку ОСОБА_9 , ножем відрізав частину сумки в якій знаходилося каміння бурштину, таким чином відкрито викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: каміння бурштину, вагою 1684.27 грами, вартістю 131253.31 грн., і утримуючи при собі незаконно, відкрито викрадене майно потерпілого та не реагуючи на прохання останнього припинити злочинні дії, а ОСОБА_7 , в свою чергу, будучи свідком вищезазначеної події та маючи злочинний умисел на заздалегідь не обіцяне подальше приховування тяжкого злочину, і своєчасність його розкриття, керуючи автомобілем, марки «Мазда 6», державний номерний знак НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_11 , разом із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , попередньо не домовляючись із останніми, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, завдавши при цьому потерпілому ОСОБА_9 , значної шкоди на вищевказану суму.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому ним спільно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, і на підставі ст.63 Конституції України відмовився надавати показання, зазначивши при цьому, що кримінальне правопорошення було вчинене ним за обставин, які викладені у обвинувальному акті, і ним не оспорюються.
Допитаний у судовому засіданні за участю захисника адвоката ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому ним спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , відкритому викраденні майна (каменю бурштину), що належить потерпілому ОСОБА_9 , яке мало місце 22.03.2015 року, об 13.00 годині, на ґрунтовій лісовій дорозі, що веде до с.Журжевичі Олевського району, на відстані 500 м., від автодороги сполученням М.Копищенський-Олевськ Житомирської області, згідно до обставин і ваги викраденого майна, які наведено у обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та надав суду показання щодо вчинення ним спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, які відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що викладені у обвинувальному акті, ніким, у тому числі і ним не оспорюються.
Допитаний у судовому засіданні за участю захисника адвоката ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому ним спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 , відкритому викраденні майна (каменю бурштину), що належить потерпілому ОСОБА_9 , яке мало місце 22.03.2015 року, об 13.00 годині, на ґрунтовій лісовій дорозі, що веде до с.Журжевичі Олевського району, на відстані 500 м., від автодороги сполученням М.Копищенський-Олевськ Житомирської області, згідно до обставин і ваги викраденого майна, які наведено у обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та надав суду показання щодо вчинення ним спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, які відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що викладені у обвинувальному акті, ніким, у тому числі і ним не оспорюються.
Допитаний у судовому засіданні за участю захисника адвоката ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_6 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому ним спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , відкритому викраденні майна (каменю бурштину), що належить потерпілому ОСОБА_9 , яке мало місце 22.03.2015 року, об 13.00 годині, на ґрунтовій лісовій дорозі, що веде до с.Журжевичі Олевського району, на відстані 500 м., від автодороги сполученням М.Копищенський-Олевськ Житомирської області, згідно до обставин і ваги викраденого майна, які наведено у обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та надав суду показання щодо вчинення ним спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, які відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що викладені у обвинувальному акті, ніким, у тому числі і ним не оспорюються.
Допитаний у судовому засіданні за участю захисника адвоката ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_7 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.396 КК України, яке мало місце 22.03.2015 року, об 13.00 годині, на ґрунтовій лісовій дорозі, що веде до с.Журжевичі Олевського району, на відстані 500 м., від автодороги сполученням М.Копищенський-Олевськ Житомирської області, згідно до обставин, які наведено у обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та надав суду показання щодо вчинення ним кримінального правопорушення, які відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що викладені у обвинувальному акті, ніким, у тому числі і ним не оспорюються.
Потерпілий ОСОБА_9 , у судовому засіданні надав суду показання зазначивши при цьому за яких обставин у нього, обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , відкрито викрали його майно (каміння бурштину), що відповідають обставинам і вазі викраденого майна, які наведено у обвинувальному акті. Завдану йому матеріальну і моральну шкоду обвинуваченими відшкодовано у повному обсязі. Претензій до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 , не має. Просить суд не застосовувати до всіх обвинувачених сурового виду та міри покарання.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , повністю визнали свою винність у вчиненні ними, за попередньою змовою кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, а ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правільне розуміння обвинуваченими та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 , дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених.
Показання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , надані ними під час судового розгляду про обставини вчинення кожним вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, суд допитавши обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 , і дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених в їх сукупності, вважає, що винність обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, а обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.3 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдав значної шкоди потерпілому.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч.3 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдав значної шкоди потерпілому.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч.3 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що завдав значної шкоди потерпілому.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.3 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що завдав значної шкоди потерпілому.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч.1 ст.396 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кожним кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинувачених.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту і непогашену в установленому порядку судимість, висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжких, його вік, по місцю проживання характеризується позитивно, не працюючий, є військовозобов`язаним, і з врахуванням вказаних вище декількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння у розкритті вчиненого ним кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, а також повного визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, усвідомив карність свого діяння, разом із конкретними обставинами справи: вчинення умисного тяжкого злочину - грабежу, до вчинення якого спонукали саме неправомірні дії ОСОБА_3 , суд вважає необхідним обрання до обвинуваченого ОСОБА_3 , покарання, пов`язаного із позбавленням волі. Однак, з врахуванням особи винного, обставини за яких він вчинив дане кримінальне правопорушення та того, що потерпілий ОСОБА_9 , просить суд не застосовувати до ОСОБА_3 , сурового виду та міри кримінального покарання, думку прокурора щодо застосування до ОСОБА_3 , виду та міри покарання, суд приходить до висновку, що зазначені дані в їх сукупності дають можливість прийти до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 , покарання на підставі ч.1 ст.69 КК України і призначення більш м`якого виду покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.186 КК України.
Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує також і те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту і непогашену в установленому порядку судимість, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжких, по місцю проживання характеризується позитивно, має сім`ю, вік обвинуваченого, і з врахуванням вказаних вище обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння у розкритті вчиненого ним кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, а також повного визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, оскільки ОСОБА_4 , надав показання у судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним спільно, за попередньою змовою з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, показання його були логічними, послідовними і незміненими, усвідомив карність свого діяння, що свідчить про його не байдужість щодо вчиненого і наслідків, а також разом із конкретними обставинами справи, відсутністю обтяжуючих обставин вчиненого та тяжких наслідків від кримінального правопорушення, відсутністю претензій потерпілого у зв`язку із добровільним відшкодуванням завданої потерпілому їхніми протиправними діями шкоду, що свідчить про те, що ОСОБА_4 , як особа не являє собою підвищено суспільно-небезпечною особою, що також істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винного і прохання потерпілого ОСОБА_9 , щодо незастосування до ОСОБА_4 , сурового виду та міри покарання, думку прокурора щодо застосування до ОСОБА_4 , виду та міри покарання, суд приходить до висновку, про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ст.75 КК України і на підставі викладеного обрання до нього кримінального покарання пов`язаного з позбавленням волі в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності та на підставі ст.75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього передбачені ч.1 п.п.2,3,4 ст.76 КК України обов`язки.
Обираючи міру і вид покарання обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , суд враховує також те, що вони вперше притягуються до кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , вчинили кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким, а ОСОБА_7 , середньої тяжкості, по місцю проживання характеризуються позитивно, ОСОБА_5 , є студентом ІІІ-го курсу Вінницького транспортного коледжу, вік обвинувачених, і з врахуванням вказаних вище обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння у розкритті вчиненого кожним кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, а також повного визнання своєї провини у вчиненому кожним кримінальному правопорушенні, оскільки як ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 , надали показання у судовому засіданні щодо обставин вчиненого ними спільно за попередньою змовою, тобто ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, а ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України,
показання їхні були логічними, послідовними і незміненими, усвідомили карність свого діяння, що свідчить про їх не байдужість щодо вчиненого і наслідків, а також разом із конкретними обставинами справи, відсутністю обтяжуючих обставин вчиненого та тяжких наслідків від кримінального правопорушення, відсутністю претензій потерпілого у зв`язку із добровільним відшкодуванням завданої потерпілому їхніми протиправними діями шкоди, думку прокурора щодо застосування до обвинувачених виду та міри покарання, що свідчить про те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 , як особи не являють собою підвищено суспільно-небезпечними особами, що також істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винних, суд приходить до висновку, про можливість застосування до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , і ОСОБА_7 , ст.75 КК України і на підставі викладеного обрання до них кримінального покарання пов`язаного, стосовно ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , з позбавленням волі в мінімальних межах санкції частини статті, за якою вони притягуються до кримінальної відповідальності, а стосовно ОСОБА_7 , обмеження волі в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності та на підставі ст.75 КК України їх звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановивши ним іспитовий строк та поклавши на них передбачені ч.1 п.п.2,3,4 ст.76 КК України обов`язки.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , підлягають стягненню витрати на користь держави за проведення експертиз, у розмірі 736.56 грн., які підлягають стягненню в дольовому порядку.
Долю речових доказів вирішити згідно ч.9 ст.100 КПК України.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 124, 314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50, 51, 63, 65-67, 69, 75, 76, ч.3 ст.186, ч1 ст.396 КК України, суд
Визнити винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, і призначити йому покарання за ч.3 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 , рахувати з дня його затримання, тобто з 27 березня 2015 року (Ухвала слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 30.03.2015 року).
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, і призначити йому покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому двох років іспитового строку, поклавши на засудженого, передбачені ст.76 КК України обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
-повідомляти органи кримінальновиконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.
-періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, і призначити йому покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому одного року іспитового строку, поклавши на засудженого, передбачені ст.76 КК України обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
-повідомляти органи кримінальновиконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.
-періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, і призначити йому покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому одного року іспитового строку, поклавши на засудженого, передбачені ст.76 КК України обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
-повідомляти органи кримінальновиконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.
-періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, і призначити йому покарання за ч.1 ст.396 КК України у виді двох років обмеження волі.
У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому одного року іспитового строку, поклавши на засудженого, передбачені ст.76 КК України обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
-повідомляти органи кримінальновиконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.
-періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Після набуття вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню:
- номерний знак НОМЕР_7 , рушник просякнутий рідиною бурого кольору, ніж, шматок сумки, жестяну банку з під напою «Кока-кола», що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Олевського РВ УМВС України в Житомирській області знищити;
- автомобілі, марки «Мазда 6», державний номерний знак НОМЕР_6 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , - повернути останній;
- каміння бурштину, вагою 1684.27 грами, що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Олевського РВ УМВС України в Житомирській області повернути ОСОБА_9 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави, у дольовому порядку процесуальні витрати за залучення експертів в загальній сумі 736 (сімсот тридцять шість) грн., 56 коп., - по 245.52 грн., з кожного.
Запобіжний захід до набранням вироком законної сили засудженому ОСОБА_3 ,: тримання під вартою - залишити без змін.
Запобіжний захід до набранням вироком законної сили засудженим: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , - особисте зобов`язання з`являтися до органів дізнання, досудового слідства та суду залишити без змін.
Запобіжний захід до набранням вироком законної сили засудженому ОСОБА_4 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання з`являтися до органів дізнання, досудового слідства та суду, і звільнити з підварти із залу суду, негайно.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженими до позбавлення волі ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1