Справа № 696/149/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року
Кам`янський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янка Черкаської області обєднане кримінальне провадження № 1-кп/696/31/15 відносно обвинуваченої :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянка України, українка, з середньбою освітою, не одружену, не працюючу, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судима: 13 листопада 2014 року Камянським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України,

встановив :
3 листопада 2014 року, близько 22 год. 10 хв., обвинувачена ОСОБА_5 , слідуючи у восьмому вагоні приміського електропоїзду сполученням Знамянка Шевченко, який рухався на залізничному перегоні пл. Геологічна ст. Камянка Одеської залізниці, що в адміністративних межах м. Камянка Черкаської області, повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрала належні ОСОБА_7 речі, а саме: жіночу сумку вартістю 17 грн. 50 к., в якій знаходились: паспорт громадянина України на імя ОСОБА_7 з обкладинкою вартістю 15 грн., закордонний паспорт на імя ОСОБА_7 з обкладинкою вартістю 15 грн., срібний хрестик вартістю 217 грн. 60 к., сувенір у вигляді гілочки дерева Вамші вартістю 93 грн. 60 к., флешкарта ємкістю * Гб, вартістю 147 грн., книга Благоват-Тіта вартістю 76 грн. 80к., гаманець вартістю 25 грн. з грошима в сумі 240 грн., косметичка вартістю 15 грн., релігійні статуетки вартістю 1440 грн., намисто вартістю 56 грн., мобільний телефон Motorolla вартістю 56 грн. 25 к. з сім-картою МТС вартістю 15 грн. та картка Райффайзен Банк Аваль. Після цього, продовжуючи свої злочинні наміри та дії, маючи єдиний умисел на викрадення майна ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Камянка Черкаської області, використовуючи знайдений в сумці пін-код банківської картки шляхом здійснення операції по зняттю коштів через банкомат АТМ 8566, умисно, з корисливих мотивів, таємно, викрала грошові кошти в сумі 1200 грн., а всього викрала на загальну суму 3 599 грн.

9 листопада 2014 року, близько 21 години 50 хвилин, обвинувачена ОСОБА_5 , слідуючи в четвертому вагоні електропоїзду сполученням Знамянка-Шевченко, перебуваючи на станції Камянка, Одеської залізниці, з метою викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрала жіночу сумку вартістю 96 гривень, в якій знаходилась нічна сорочка вартістю 25 грн., туш для очей AVON вартістю 40 грн., окуляри вартістю 25 грн., пластиковий футляр ПриватБанк вартістю 70 к., зарядний пристрій до

телефону Леново А 316 вартітсю 40 грн., книга Послання Іакова вартістю 50 грн., три картки Приватбанк, одна картка Дельта Банк, які не становлять матеріальної цінності, і належали ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої злочинні наміри та дії, маючи єдиний умисел на викрадення майна ОСОБА_8 , 9 листопада 2014 року, близько 22 години 30 хвилин, в банкоматі Приватбанку №5650, розташованого за адресою: Черкаська область, м. Камянка, вул. Леніна, 39, використовуючи знайдений в сумці пін-код банківської картки банку Приватбанк № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_8 , умисно, з корисливих мотивів, таємно викрала гроші в сумі 7500 гривень 70 копійок.

17 грудня 2014 року, близько 19 год., обвинувачена ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні веранди будинку по АДРЕСА_2 , таємно, з особистих корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність власних дій, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу викрала мед акаційовий масою 4,5 кг. вартістю 40 грн. за один кг. на загальну суму 180 грн., чим спричинила власнику, ОСОБА_9 , матеріальної шкоди на вказану суму.

13 листопада 2014 року Камянським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_5 була визнана винуватою та їй призначено покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин.

14 січня 2015 року ОСОБА_5 була ознайомлена службовими особами Смілянського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтСУ в Черкаській області з порядком та умовами відбування покарання та направлено до Ревівської сільської ради Камянського району Черкаської області для відбуття покарання.

28 січня 2015 року ОСОБА_5 була попереджена про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, оскільки відбула 8 годин громадських робіт, а починаючи з 5 лютого 2015 року з метою ухилення від відбування кримінального покарання припинила відбування громадських робіт та станом на 12 травня 2015 року у неї залишилося невідпрацьованими 92 години.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих злочинах визнала та пояснила, що дійсно 3 листопада 2014 року вона, перебуваючи у вагоні приміського електропоїзду сполученням Знамянка-Шевченко, вчинила крадіжку у ОСОБА_7 , тобто викрала речі та грошові кошти на загальну суму 3 599 грн.

9 листопада 2014 року вона, перебуваючи у вагоні приміського електропоїзду сполученням Знамянка-Шевченко, вчинила крадіжку у ОСОБА_8 матеріальних цінностей на суму 226 грн., а грошей на суму 7500 грн.

17 грудня 2014 року вчинила крадіжку трьохлітрового бутля меду із будинку, який належав ОСОБА_9 .

Враховуючи, що учасники судового розгляду визнали недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ними не оспорюються, зясовано, обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм розяснено, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України розглянув справу за правилами, передбаченими даними нормами.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченій ОСОБА_5 було розяснено в судовому засіданні, які їй зрозумілі.

Показання обвинуваченої є достовірними, узгоджуються з матеріалами справи.

Окрім повного визнання своєї вини з боку обвинуваченої, її винність також підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, яким в ході судового розгляду було надано належну оцінку і які були дослідженні в порядку ч. 3 ст. 249 КПК України.

Оцінюючи зібрані докази по кримінальному провадженні в їх сукупності в результаті повного, всебічного та обєктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає вина обвинуваченої доведеною.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 , які вона вчинила 3 та 9 листопада та 17 грудня 2014 року, суд кваліфікує (про це просив і прокурор) за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення

чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Також дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України-ухилення від відбування громадських робіт, особою, засудженою до цього покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує те, що нею вчинено злочини середньої тяжкості в період непогашеної судимості за попередній корисливий злочин, а також те, що вона по місцю проживання характеризується задовільно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, має на утриманні малолітню дитину.

Обставин, що обтяжують її покарання , судом не встановлено.

На підставі викладеного та враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризється задовільно, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, суд вважає, що її виправлення та перевиховання можливе лише за умови ізоляції від супільства та призначенні покарання у виді позбавлення волі.

У звязку з цим, суд вважає, що при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 слід застосувати ч. 4 ст. 70 КК України по епізодах крадіжок 3 та 9 листопада 2014 року, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Камянського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 92 години громадських робіт, тобто застосувати ст. 71 КК України по епізоду крадіжки від 17 грудня 2014 року.

ОСОБА_8 предявила позов до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 9483,31 грн. та моральної у розмірі 10 000 грн.

Суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності і підстав розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відовідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір матеріальної шкоди під час розгляду справи в суді було вставнолено 7776,70 грн., 300 грн. було повернуто потерпілій, а тому слід стягнути з обвинуваченого на користь цивільного позивача 7476,70 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, суд при вирішенні зазначеного питання враховує характер вчиненого злочину, глибину фізичних та душевних страждань, а також вимоги розумності і справедливості, вважає, що вказаний вище позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення частково, при цьому суд враховує матеріальне становище обвинуваченої, яка на даний час не ппрацює, має на утриманні малолітню дитину, а тому суд вважає, що вказаний розмір слід зменшити до 5 000 грн.

Санкція ч. 2 ст. 389 КК України передбачає покарння у виді арешту бо обмеження волі. На утриманні ОСОБА_5 знаходиться малолітня дитина до семи років, а тому призначить покарання за ч. 2 ст. 389 КК України не представляється можливим.

Відповідно до п. 8 постанови Пленума Верховного Суду України від 24.10. 2003 №7 Про практику призначення судами кримінального покарання суд не вправі перейти до більш мякого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальних вирок і звільнити засудженого від покарання.

В даному випадку слід постановити обвинувальгний вирок і звільнити обвинувачену від покарання.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України необхідно вирішити долю речових доказів.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд.

засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 389 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково скласти призначене покарання за вироком Камянського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2014 року + за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 100 годин громадських робіт і, застосувавши ст. 72 КК України,остаточно призначити покарання у виді одного року 5 днів позбавлення волі

У відповідності до вимог ст. 71 КК України, за сукупністю вироків,частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Камянського районного суду Черкаської області від 13.11.2014 року та визначити ОСОБА_5 остаточно до відбуття покарання у виді одного року 10 днів позбавлення волі.

ОСОБА_5 від покарання за ч. 2 ст. 389 КК України-звільнити.

Початок відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 18 години 20 хвилин 25 травня 2015 року.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 - тримання під вартою залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 7476,70 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди.

Речові докази: 300 грн., сумку, окуляри, пластиковий футляр Приват Банк, нічну сорочку, туш для вік, книгу Послання Іакова - залишити потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя :