Справа № 131/2117/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2015

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

сторони обвинувачення старшого прокурора прокуратури Іллінецького району Вінницької області ОСОБА_3 ,

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іллінці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2013 року за № 0000531, із обвинувальним актом про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Севастополь Автономної Республіки Крим, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 21 серпня 2002 року Іллінецьким районним судом Вінницької області по ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, 15 травня 2006 року Шевченківським районним судом м.Києва по ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, 1 жовтня 2010 року Нахімовським районним судом м.Севастополь по ст.ст.185 ч.3, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 29 грудня 2011 року на підставі постанови Піщанського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2011 року умовно-достроково, невідбута частина покарання 1 рік 11 місяців 7 днів позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2013 року за № 0000531, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 20 вересня 2013 року, о 12 год. 10 хв., в м.Іллінці Іллінецького району Вінницької області, на вулиці Леніна біля центральної аптеки незаконно збув ОСОБА_6 шляхом продажу за грошову винагороду в сумі 100 грн. 4,16 г особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений, канабісу, який раніше незаконно придбав і незаконно зберігав з метою збуту.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 21 вересня 2013 року, о 12 год. 10 хв., в АДРЕСА_2 , біля дев`ятиповерхового будинку повторно незаконно збув ОСОБА_6 шляхом продажу за грошову винагороду в сумі 350 грн. 32,98 г особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений, канабісу, який раніше незаконно придбав і незаконно зберігав з метою збуту.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 23 вересня 2013 року, о 18 год., в м.Іллінці Іллінецького району Вінницької області, на вулиці Леніна, біля п`ятиповерхового будинку навпроти центральної аптеки, повторно незаконно збув ОСОБА_6 шляхом продажу за грошову винагороду в сумі 350 грн. 44,42 г особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений, канабісу, який раніше незаконно придбав і незаконно зберігав з метою збуту.

Наведені вище зазначені в обвинувальному акті обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, повністю не визнані в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 , який пояснив, що кримінальних правопорушень він не вчиняв, натомість зафіксовані в обвинувальному акті обставини були зумисно спровоковані відносно нього працівниками міліції.

В ході судового розгляду кримінального провадження сторона обвинувачення обгрунтувала доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні трьох епізодів інкримінованого йому кримінального правопорушення показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Зокрема, свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в судовому засіданні кожен окремо пояснили, що на пропозиції працівників міліції були задіяні в якості понятих при проведенні позначки грошових купюр в сумі 100 грн. 20 вересня 2013 року, в сумі 350 грн. 21 вересня 2013 року та в сумі 500 грн. 23 вересня 2013 року, огляду покупця 20 вересня 2013 року, 21 вересня 2013 року та 23 вересня 2013 року, оперативної закупівлі 20 вересня 2013 року, 21 вересня 2013 року та 23 вересня 2013 року, огляду місця події (службового кабінету № 11 в приміщенні Іллінецького РВ УМВС України у Віницькій області), де ОСОБА_6 20 вересня 2013 року видав паперовий згорток із речовиною рослинного походження і пояснив, що придбав її за 100 грн. у продавця, 21 вересня 2013 року видав паперовий згорток із речовиною рослинного походження і пояснив, що придбав її за 350 грн. у продавця, 23 вересня 2013 року видав паперовий згорток із речовиною рослинного походження і пояснив, що придбав її за 350 грн. у продавця, а також гроші в сумі 150 грн., а також 23 вересня 2013 року огляду місця події вулиці Карла Маркса в м.Іллінці, де при огляді у ОСОБА_4 було виявлено гроші в сумі 350 грн. При цьому ОСОБА_4 пояснив, що ці гроші він отримав від чоловіка на ім`я ОСОБА_11 в порядку повернення боргу за позичкою від 21 вересня 2013 року.

Свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в судовому засіданні кожен окремо пояснили, що вони є працівниками міліції, в силу своїх службових обов`язків у 2013 році отримали оперативну інформацію щодо ймовірної підготовки ОСОБА_4 до незаконного збуту наркотичних засобів. За цією інформацією ними було заведено оперативний облік, потім вони здійснювали контроль за підозрюваним, провели заходи оперативних закупівель і затримали підозрюваного.

Крім того, на обгрунтування обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення сторона обвинувачення надала в судовому засіданні письмові докази, а саме: протокол позначки грошових купюр від 20 вересня 2013 року (а.21 23), протокол огляду покупця від 20 вересня 2013 року (а.24), протокол оперативної закупівлі від 20 вересня 2013 року (а.25), протокол огляду місця події (а.26, 27), протокол огляду предмету (а.28), висновок експерта від 20 вересня 2013 року № 891, згідно якого, надана на дослідження речовина рослинного походження темно-зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений, - канабісом, масою 4,16 г (а.39 41), протокол позначки грошових купюр від 21 вересня 2013 року (а.53 55), протокол огляду покупця від 21 вересня 2013 року (а.56), протокол оперативної закупівлі від 21 вересня 2013 року (а.57), протокол огляду місця події (а.58 - 60), протокол огляду предмету (а.61), протокол позначки грошових купюр від 23 вересня 2013 року (а.77 79), протокол огляду покупця від 23 вересня 2013 року (а.80), протокол оперативної закупівлі від 23 вересня 2013 року (а.57), протоколи оглядів місця події (а.82 84, 85 - 88), протокол огляду предмету (а.89), висновок експерта від 26 вересня 2013 року № 909, згідно якого, надана на дослідження речовина рослинного походження темно-зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений, - канабісом, масою 32,98 г (а.147 151), висновок експерта від 26 вересня 2013 року № 913, згідно якого, надана на дослідження речовина рослинного походження темно-зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений, - канабісом, масою 44,42 г (а.154 157), протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 30 вересня 2013 року щодо негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відеоконтролю особи відносно ОСОБА_4 (а.164), протокол про результати аудіо-відеоконтролю місця (за особою) у формі стенограми від 17 жовтня 2013 року (а.188, 189), які були досліджені в судовому засіданні, а також переглянута шляхом відтворення в судовому засіданні відеоінформація із долучених до матеріалів кримінального провадження носіїв DVD дисків.

Вирішуючи це кримінальне провадження, суд виходить із того, що, відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відтак вина особи у вчиненні будь-якого, зокрема і тяжкого кримінального правопорушення, що тягне за собою сувору кримінальну відповідальність у виді безальтернативного позбавлення волі, має бути беззаперечно і безсумнівно доведена у спосіб, що передбачений кримінальним процесуальним законом, чого не було дотримано стороною обвинувачення у цьому випадку відносно ОСОБА_4 .

Під час судового розгляду кримінального провадження сторона обвинувачення відмовилась від одного із заявлених нею первісно доказів допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , відносно якого застосовувались заходи безпеки, і з`явлення якого до суду для допиту сторона обвинувачення не могла забезпечити впродовж тривалого понад часу понад розумні строки.

Досліджений в судовому засіданні відеозапис на DVD дискові інв. № 23 від 20 вересня 2013 року негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відеокнтролю особи відносно ОСОБА_4 не містить жодного достеменно зафіксованого епізоду фактичного збуту обвинуваченим ОСОБА_4 шляхом продажу за грошову винагороду наркотичних засобів.

Таким чином суд не отримав жодного доказу щодо безпосереднього прямого, а не опоседкованого підтвердження фактів викладених в обвинуваченні ОСОБА_4 трьох епізодів збуту наркотичних засобів.

При цьому сторона обвинувачення не надала також суду відповідного рішення (вказаного у повідомленні слідчого від 11 вересня 2013 року доручення на а.6) про уповноваження саме слідчого Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_12 на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000531, що ставить під розумний сумнів допустимість усіх здобутих ним в подальшому доказів.

Суд вважає, що при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні було порушене право підозрюваного на захист, оскільки постановою слідчого від 26 вересня 2013 року захисником ОСОБА_4 було залучено адвоката ОСОБА_13 (а.144) із порушенням вимог ст.45 КПК України (без перевірки внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України на час залучення) та вимог ст.48 КПК України (без заначення підстав його залучення та згоди на це самого підозрюваного).

Попри це процесуальна процедура ознайомлення із протоколом про результати аудіо-,відеоконтролю місця (за особою) у формі стенограми від 17 жовтня 2013 року підозрюваного ОСОБА_4 була проведена без участі його захисника (а.188).

Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_4 у збуті наркотичних засобів особі, яка в три етапи проводила їх оперативні закупівлі, побудоване лише на даних цих закупівель. При цьому органами досудового розслідування були допущені порушення закону при проведенні вказаних закупівель.

Зокрема, відповідно до п.2.10 Інструкції про порядок оперативної закупівлі наркотичних засобів, психотропних засобів та прекурсорів, затвердженої Наказом МВС України № 023/0134, для проведення оперативної закупівлі використовуються грошові кошти МВС, СБУ України та інші засоби. Їх отримання та використання здійснюється у відповідності з відомчими нормативними актами МВС, СБУ України. Суду не надано корінець платіжного доручення, який би видало ВФРЕВ УМВС України у Вінницькій області, та який би свідчив про видачу працівникам Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області витрат спеціального призначення по даному кримінальному провадженню для проведення оперативної закупівлі у ОСОБА_4 , що є грубим порушенням кримінального процесуального закону.

Отже, при відсутності витрат спеціального призначення працівники Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області об`єктивно не могли видати покупцю оперативної закупки ОСОБА_6 грошові кошти, що були необхідні для проведення оперативної закупівлі у обвинуваченого ОСОБА_4 .

Неодноразове за трьома епізодами обвинувачення поспіль залучення одних і тих же фізичних осіб ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в якості понятих при проведенні усіх оперативних і слідчих дій ставить під обгрунтований сумнів їх безсторонність та неупередженість їхніх свідчень.

Крім того, показання свідків понятих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , як і свідків працівників міліції ОСОБА_9 і ОСОБА_10 щодо підтвердження факту збуту наркотичного засобу саме ОСОБА_4 фактично є показаннями з чужих слів (зі слів особи із вигаданими анкетними даними ОСОБА_6 ), а тому в силу ст.97 ч.7 КПК України, вони є недопустимими доказами, оскільки давалась стосовно пояснень, наданих їм під час здійснення оперативно розшукової діяльності. В той же час їхні показання щодо обставин документування лише дублюють інформацію, викладену у відповідних протоколах.

Суд вважає, що вказані в обвинуваченні ОСОБА_4 оперативні закупівлі наркотичних засобів здійснювались за відсутності конкретних та об`єктивних підстав для їх проведення, оскільки суду не надано підтвердження того, що правоохоронні органи мали будь-які об`єктивні дані про можливість вчинення підозрюваним злочинів, пов`язаних із торгівлею наркотиками, позаяк раніше він не мав будь-яких проблем з наркотиками, на обліку, як особа, яка вживає наркотичні засоби не перебував, минулі його судимості не були пов`язані із незаконним обігом наркотиків, чим фактично було порушено права та основоположні свободи людини, а тому отримані в ході їх здійснення докази є недопустимими.

Суду не надано жодних відомостей, які б підтверджували наявність у правоохоронних органів конкретних та об`єктивних підстав для проведення оперативних закупівель наркотичних засобів у ОСОБА_4 , хоча зобов`язані були це зробити, оскільки відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 2012 року у справі Веселова та інших проти Росії, якщо доказ є результатом негласної операції, такої як оперативна закупівля наркотиків, органи влади повинні бути готовими продемонструвати, що у них були обґрунтовані причини для організації негласної операції. Наявність конкретних та об`єктивних підстав є обов`язковою умовою для здійснення негласних операцій, в тому числі і використання агентів під прикриттям.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в узагальненні від 1 січня 2008 року в листі Про практику розгляду судами справ про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, застосування судової практики Європейського суду з прав людини при проведені досудового слідства є обов`язковим, провокація злочину є недопустимою, а відтак судам при розгляді таких справ необхідно перевіряти, чи не було з боку працівників міліції та їхніх довірених осіб підбурювання та організації придбання і збуту наркотичного засобу.

У вказаному листі Верховний Суд України посилається на рішення Європейського Суду з прав людини у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії, в якому суд зазначив, що використання негласних агентів має бути обмеженим і забезпеченим гарантіями навіть у справах, пов`язаних із боротьбою з торгівлею наркотиками. Суспільним інтересом не можна виправдати використання доказів, здобутих шляхом підбурювання до такої діяльності з боку працівників міліції. В даному рішенні у п.38 судом встановлено, що в цій справі необхідно визначити, чи вийшла діяльність працівників поліції за межі функцій негласних агентів. Суд також не виявив жодних доказів на підтримку аргументів Уряду про те, що заявник мав намір вчинити злочин. За таких обставин можна зробити висновок, що двоє поліцейських не обмежилися пасивним розслідуванням злочинної діяльності ОСОБА_14 де ОСОБА_15 , а навпаки, вдалися до спонукання вчинити злочин.

Аналогічною викладеній є позиція в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Ваньян проти Росії, у п.46 якого зазначено, що із вимог справедливого суду за ст.6 Конвенції випливає, що суспільний інтерес в боротьбі проти наркоторгівлі не може виправдати використання доказів, отриманих в результаті провокації міліції.

Європейський суд з прав людини чітко розмежував межі дозволеного під час проведення правоохоронними органами негласних слідчих дій. Тобто якщо працівники вказаних органів з метою штучного збільшення показників боротьби зі злочинністю спеціально залучають для цього підготовлену особу, яка в подальшому під їхнім контролем активними діями провокує злочинця до вчинення кримінального правопорушення, то докази на підтвердження винуватості, здобуті в ході такої провокації суд зобов`язаний визнати як недопустимі, а особу обвинуваченого виправдати. Натомість, коли представники правоохоронних органів обмежились пасивним спостереженням за злочинною поведінкою особи і в ході проведення негласних слідчих дій мав місце судовий контроль за дотриманням прав та свобод особи, зібрані докази будуть відповідати усім критеріям належності, допустимості та достовірності. Слід розуміти, що кримінальне правопорушення, вчинене внаслідок його провокації з боку правоохоронців не несе суспільної небезпеки.

В матеріалах оперативної закупки містяться встановлені правоохоронним органом дані про те, що що ОСОБА_4 у спілкуванні проявляє обережність, веде скритний спосіб життя, із незнайомими спілкується неохоче, сторонніх осіб до себе не підпускає та спілкується в обмеженому колі знайомих (а.15, 19, 45). При таких характеристиках особи видається малоймовірним, що підозрюваний ОСОБА_4 відразу і неодноразово почав пропонувати незнайомій особі, яка не входить в коло близьких йому осіб, купити у нього наркотичні засоби. Таким чином надані стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_4 зібрані у ході проведення оперативно-розшукових заходів та при проведенні слідчих дій докази були отримані з порушеннями кримінально-процесуального закону, відтак є неналежними та не допустимими, тому вони не можуть бути прийняті судом, як докази винуватості обвинуваченого у вчиненні трьох епізодів інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що дії правоохоронних органів відносно ОСОБА_4 під час організації та проведення оперативних закупівель наркотичних засобів носили характер провокації, тому вони визнаються судом недопустимими.

Виходячи із положень презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, зокрема, в силу ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України, за якими ніхто не зобов`заний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, та положення ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод щодо права особи на свободу та особисту недоторканість, суд доходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, позаяк зазначені в обвинувальному акті обставини щодо вчинення ОСОБА_4 20 вересня 2013 року, 21 вересня 2013 року і 23 вересня 2013 року в м.Іллінці Іллінецького району Вінницької області трьох окремих епізодів збуту особливо небезпечних наркотичних засобів не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, оскільки вони обгрунтовані стороною обвинувачення неналежними недопустимими доказами.

В той же час зазначені в обвинувальному акті кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, щодо обставин інкримінованих ОСОБА_4 також незаконного придбання і зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів взагалі не обгрунтовані будь-якими належними допустимими об`єктивними доказами сторони обвинувачення.

Відповідно до припису ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За таких обставин суд доходить висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати не винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, і по суду виправдати через недостатність доказів його винуватості.

Застосовані під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження слід скасувати, внесену суму застави повернути заставодавцю. Речові докази у кримінальному провадженні слід знищити, процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 369, 370, 371, 373, 374, 532 КПК України,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати не винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, і по суду виправдати.

Застосований 25 вересня 2013 року під час досудового розслідування у кримінальному провадженні запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати. Повернути ОСОБА_16 внесену нею 30 вересня 2013 року, згідно квитанції № k3/U/66 відділення № 0103 ПАТ КБ Надра, суму застави за ОСОБА_4 в розмірі 22940 (двадцять дві тисячі дев`ятсот сорок) гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні: полімерний пакет з паперовим згортком із речовиною рослинного походження та коробку від цигарок BOND із речовиною рослинного походження, що зберігаються в кімнаті речових доказів Іллінецького РВ УМВС Україні у Вінницькій області, знищити; гроші в загальній сумі 500 грн. залишити в ВФРЕВ УМВС України у Вінницькій області.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в загальній сумі 734 грн. 16 коп. віднести на рахунок держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана обвинуваченим, його захисником і прокурором до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Іллінецький районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1