Справа № 748/695/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/586/2015
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000044 від 19 січня 2015 року за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 травня 2015 року

щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, з професійно-технічною освітою, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289 КК України,

з участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И Л А:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшли апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі потерпілі просять вирок суду скасувати та призначити ОСОБА_9 покарання у виді 15 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок суду відносно нього скасувати в повній мірі.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 1 ст. 289 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 289 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у вигляді 12 років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбування покарання постановлено обчислювати з 19 січня 2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , до набрання вироком законної сили, залишено тримання під вартою в Чернігівському слідчому ізоляторі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди 7735 грн., на відшкодування моральної шкоди 300 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 300 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 300 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у сумі 1504 грн. 57 коп..

Питання речових доказів вирішено в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Суд першої інстанції встановив, що 18 січня 2015 року, ОСОБА_9 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з незначного приводу, в період часу з 21 години 18.01.2015 року до 01.30 годин 19.01.2015 року, умисно, з метою вбивства ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс останньому один удар прикладом рушниці в область грудної клітки та численні удари кулаками, ногами та невстановленим досудовим слідством предметом в область голови, шиї та тулуба, чим завдав йому тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої травми живота - множинних крововиливів у зв`язковому апараті печінки, розривів діафрагмальної поверхні правої долі печінки з розміченням її тканини, 1500 мл рідкої крові в черевній порожнині; закритої травми грудної клітки - прямого перелому грудини, множинних прямих та непрямих переломів ребер з обох сторін з розривами пристінкової плеври та забоєм легень, крововиливів в м`які тканини переднього середостіння, навколо аорти та трахеї, 900 мл рідкої крові в плевральних порожнинах; внутрішньочерепної травми - крововиливів в м`які тканини волосистої частини голови, забійно - рваної рани обличчя, множинних синців та саден обличчя, субарахноідальних крововиливів обох півкуль мозку, первинних крововиливів по периферії стовбурних відділів мозку, множинних уламкових переломів кісток обличчя; з застосуванням травматичного впливу на передню поверхню шиї з притисненням спричинив закриту травми органів шиї - масивні крововиливи в м`які тканини шиї, множинні переломи хрящів гортані та під`язикової кістки. Зазначені тілесні ушкодження згідно з висновком експерта № 55 від 17 лютого 2015 року відносяться до категорій тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя, від яких ОСОБА_13 помер в ніч з 18 січня 2015 року на ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 19 лютого 2015 року, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виволік ОСОБА_13 з квартири по АДРЕСА_1 , поклав його в автомобіль ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 та близько 01 год. 30 хв., від під`їзду будинку АДРЕСА_2 , шляхом штовхання за допомогою фізичної сили розпочав рух автомобіля марки ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_14 , чим незаконно, поза волею власника, заволодів вказаним транспортним засобом, вартість якого згідно з висновком експерта № 791/15-24 від 10 березня 2015 року складає 37896 грн. 91 коп..

В обґрунтування вимог апеляційної скарги потерпілі зазначають, що вирок суду є незаконним, не обґрунтованим та невмотивованим в частині призначеного покарання, адже покарання за своїм розміром є несправедливим через його мякість та не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого. На думку апелянтів, часткове визнання вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 115 КК України не повинно було враховуватися судом як обставина, що пом`якшує покарання. Вказують, що суд при призначенні міри покарання мав би врахувати обставину, що обтяжує покарання, а саме, вчинення злочину з особливою жорстокістю. Також суд належним чином не врахував думку потерпілих, які настоювали на суворій мірі покарання для обвинуваченого у виді 15 років позбавлення волі, а суд у вироку мотивів неможливості призначення такого покарання не вказав. Наголошують, що остаточне покарання у виді 12 років судом зроблено без належного мотивування, без об`єктивної оцінки, оскільки не було надано належної оцінки підвищеній соціальній небезпеці особистості обвинуваченого, який на момент вчинення умисного злочину не мав заробітку, сімї, дітей, характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії особливо тяжких. Також не взяв до уваги достатньою мірою тяжкість наслідків, а саме смерть людини, ставлення до вчиненого обвинуваченим, те, що останній збитків не відшкодував, у вчиненому не розкаявся, тільки формально та сухо попросив пробачення у потерпілих. Не звернув уваги на те, що обвинувачений намагався приховати сліди злочину, та не врахував формально надану задовільну характеристику обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_9 вирок відносно нього вважає необґрунтованим та несправедливим. Вказує на розбіжності в протоколах допиту свідка ОСОБА_15 від 19.01.2015 р., 20.01.2015 р., 11.03.2015 р. і протоколу одночасного допиту ОСОБА_16 і ОСОБА_15 від 12.03.2015 р. Зазначає, що в протоколі огляду місця події від 19.01.2015 р. не було виявлено його слідів крові та його відбитків пальців. Вказує, що він ніяким чином не міг бути останнім, хто бачив живим потерпілого ОСОБА_17 . Припускає, що між ним і ОСОБА_17 був незначний конфлікт, після якого можливо він і потерпілий і виходили до автомобіля, в яку останній присів, а потім пішов далі до Мінімаркету, а він пішов до себе додому відпочивати, де весь цей час знаходився ОСОБА_18 . Зазначає, що з потерпілим незнайомий, прізвища його не знав, проте знав його в лице, під час розпиття напоїв у нього на кухні потерпілого називав по імені тільки ОСОБА_19 , а він особисто дізнався від працівників міліції, що з ними був ОСОБА_20 . Вказує, що слідством не було встановлено, де він перебував в проміжку часу від 22.30 до 02.00 години 19.01.2015 р. Зазначає, що оперативні міроприємства, в тому числі і його допит, були проведені без встановлення факту впізнання ним особи потерпілого, не встановлено чи був потерпілий у нього дома, не встановлено чи свідок ОСОБА_19 надає правдиві показання чи ні. Вказує, що ні на жодному з предметів, які є речовими доказами, не було виявлено його слідів, щоб вказували на його вину. На думку апелянта, не проведена експертиза і немає висновку експерта про співпадання часток грунту, піску на одязі трупа потерпілого, в автомобілі, на взутті і поблизу підїзду місця його проживання; не проведена дактилоскопічна експертиза на наявність відбитків пальців та потожирових виділень потерпілого на посуді, меблях та підлозі в його квартирі; не була вилучена колода гральних карт; не виявлені предмети, які потенційно могли бути знаряддям злочину, крім двох рушниць; не витребувана відповідна телефонна система визначення місцезнаходження обєкту типу Воздух; не допитані свідки, які перебували в Мінімаркеті з 20.00 год. 18.01.2015 р. до 02.00 год. 19.01.2015 р. Також не зрозуміло, чому співробітники міліції вилучили лише дві рушниці, оскільки в квартирі були і інші предмети, на яких могли б залишитись механічні пошкодження від знаряддя злочину, відбитки пальців, кров та потожирові виділення. Вказує, що його допит та допит свідка ОСОБА_15 з 17.25-19.20 год 19 січня 2015 р. відбулися без адвокатів. Вказує, що судом не був розглянутий слідчий експеримент з ОСОБА_21 від 20.01.2015 р. На його думку, у всіх показаннях ОСОБА_19 вказував на можливість недостовірності своїх показань. Показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 вважає такими, що не відповідають дійсності. Наголошує, що досудовим та судовим слідством його вина в скоєнні інкримінованого йому злочину за ч. 1 ст. 115 КК України не доведена. Зазначає, що у вироку викладені його дії не відповідають фактичній хронології подій, які відбулися. Зазначає, що під час судового засідання відеозапис проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_21 судом переглянутий не був, а тому його показання вважає сумнівними. Також вважає недостовірними та неправдивими показання свідка ОСОБА_23 .. Зазначає, що у тексті вироку був неправильно викладений зміст показань його матері ОСОБА_27 . Зазначає, що немає прямих експертних заключень, які б вказували на його винуватість. В показаннях свідків зі сторони обвинувачення вбачає протиріччя, крім того вбачає з боку працівників міліції факти здійснення тиску на свідків ОСОБА_27 і ОСОБА_22 , та нього під час проведення оперативних дій працівниками міліції Чернігівського РВ УМВС. Вказує, що судом були порушені вимоги ст. 411 КПК України. Вбачає невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Суд неправомірно не взяв до уваги показання судмедексперта ОСОБА_28 . Стверджує, що у нього ніколи не було бейсбольної бити чи предмету, схожого на неї. Вказує на протиріччя показань свідків ОСОБА_29 і ОСОБА_8 про місце знаходження потерпілого ОСОБА_30 . Наголошує, що умисел, мотиви та мету як би скоєного ним злочину ні досудовим, ні судовим слідством не були встановлені, а тому і відсутня доказова база субєктивної та об`єктивної сторін складу злочину. При призначенні покарання судом не були враховані стан його здоровя, його позитивні характеристики та відсутність судимостей.

В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 прокурор прокуратури Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_31 просить залишити їх без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.05.2015 року без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити з вказаних у ній підстав, потерпілих та їх представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і наполягали на задоволенні своєї апеляційної скарги, думку прокурора який заперечував проти апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілих, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, який підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України визнав частково, за ч. 1 ст. 289 КК України винуватим себе визнав повністю та пояснив, що 18.01.2015 року він приїхав у Новоселівку зі своєю співмешканкою ОСОБА_32 . Ближче до вечора зателефонував ОСОБА_33 , попросив зарядний пристрій на акумулятор. Співмешканка поїхала в місто через 20-30 хвилин після приходу ОСОБА_34 , приблизно о 20.20 - 20.30 год., а він запросив ОСОБА_35 випити. Випивка швидко закінчилась, він пішов за розведеним спиртом у одну з квартир у під`їзді. Кравцова зустрів у під`їзді, час не пам`ятає. Знав його в лице як мешканця ОСОБА_36 , ОСОБА_17 захотів, щоб він налив йому випити. Зайшли до нього, сіли випивати. Потерпілий запропонував пограти в карти, а потім почав повчати його жити, розказувати, що він не так живе. Конфлікт почався з того, що ОСОБА_17 сказав, що бачив його з однією, з другою. Він потерпілого «послав». ОСОБА_17 дав йому ляпаса. У цей час вони сиділи за столом. Після ляпаса він вдарив ОСОБА_17 кулаком в обличчя. Останній почав вставати та взявся за табуретку, почав її піднімати. Він пішов за рушницею, думав, що потерпілий буде кидатись на нього зі стільцем. Вдарив ОСОБА_17 в груди прикладом, потім рушницю поніс назад. Що ОСОБА_17 говорив, не пам`ятає, після удару прикладом він стояв. Коли він повернувся, ОСОБА_17 почав нецензурно висловлюватись і розмахувати руками, знову почалась бійка. З кухні вони перемістились в кімнату, там бились, потім ОСОБА_17 впав, вірогідно від удару. Він вийшов на кухню, там був ОСОБА_37 , який сказав, що йде. Що робив ОСОБА_37 , він точно не пам`ятає, ОСОБА_37 потерпілого не бив. Він повернувся в кімнату, допоміг ОСОБА_17 піднятись, запропонував відвести додому, приблизно знав, де той живе. Він пам`ятає, що ОСОБА_17 кивав, але не пам`ятає чи казав він що-небудь. Він його підняв, вивів з квартири під руку, час не пам`ятає, по дорозі нікого не зустрів. Подумав, що не доведе ОСОБА_17 , побачив машину біля під`їзду, залишив ОСОБА_17 біля під`їзду, машину відкрив, пам`ятає, що опустив скло з водійського боку. Відкрив задні ліві двері, посадив ОСОБА_17 в автомобіль, намагався автомобіль завести, з`єднати дроти, відкрив кришку рульової колонки і намагався замкнути проводку. Намагався завести автомобіль штовхаючи його, не вийшло. Хотів вдома взяти ключі від своєї машини, пішов у квартиру, почав шукати ключі, не знайшов, сів на ліжко і заснув прокинувся вранці, прибрав зі столу, вимив підлогу на кухні і поїхав у місто. Вину визнає частково, бо не хотів нікого вбивати. Точну кількість нанесених ОСОБА_17 ударів не пам`ятає. Можливо наніс 1-2 удари ногами у ході бійки. Окрім нього ОСОБА_17 ніхто не бив. Виходить, що тілесні ушкодження ОСОБА_17 спричинив він. Явку з повинною писав добровільно, без примусу.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, винуватість ОСОБА_9 підтверджується рядом зібраних доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження,

З пояснень потерпілої ОСОБА_7 вбачається, що прожила з чоловіком ОСОБА_13 32 роки, мають двох дітей, онуків. Її чоловік ніколи нікого не зобидив, не образив. В той вечір чоловік пішов з дому о 20.10 години, вона не бачила, як він виходив. Дочка сказала, що він пішов пограти в карти. Вона вийшла на вулицю, подивилась, його ніде не було, лягла спати, думала прийде. Вранці прийшла міліція, сказали, що чоловіка найшли мертвого. Чоловік спиртним не зловживав, якщо вип`є, лягав спати. Вона сумнівається, що її чоловіка вбив один ОСОБА_38 . Чоловік був опорою, виконував всю роботу. Після похорону вона зверталась до лікарів, стан здоров`я погіршився, в стаціонарі не лежала, а таблетки приймає до цього часу.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що її батько ОСОБА_13 18.01.2015 року вийшов з кімнати, сказав, що піде грати в карти в «генделик». Він взяв нову колоду карт і о 20.20 його вже не було. Матері вона сказала, що батько взяв карти і пішов в «генделик». Телефон батько залишив дома. Вона почувалась погано і лягла спати. Матір вийшла на вулицю і повернулась, тому, що там було темно. Вранці вона пішла на роботу, про смерть батька їй повідомила мати. Її знайомий в той вечір бачив батька в магазині біля 22.30 години. Слідчий їй розповів про ОСОБА_35 , ОСОБА_39 і биту, тепер ці відомості невідомо куди поділись.

Неповнолітній свідок ОСОБА_40 , допитаний в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_41 , адвоката свідка ОСОБА_42 та педагога ОСОБА_43 , пояснив, що у той вечір йому зателефонував ОСОБА_38 і попросив зайти. У ОСОБА_39 вдома була його співмешканка, ОСОБА_38 і син співмешканки. Духно сказав, що йому потрібно зарядне на акумулятор. Співмешканка ОСОБА_39 забрала сина і поїхала, а ОСОБА_38 запропонував йому випити. Вони сіли випивати. Потім спиртне закінчилось, ОСОБА_38 пішов за спиртним, а він смажив картоплю. Духно повернувся разом з ОСОБА_17 . Вони зайшли і почали випивати. Він побачив в руках у ОСОБА_17 карти і запропонував пограти. Духно запропонував грати на горілку. ОСОБА_17 програв та сказав, що піде додому. Духно сказав, що той йому винен пляшку. ОСОБА_17 став заперечувати, а потім почав виражатись нецензурною лайкою і вчити ОСОБА_39 життю, що у нього одна, друга. Духна це зачепило, і він почав нецензурно висловлюватись. Духно пішов в іншу кімнату взяв рушницю і тикнув ОСОБА_17 у груди прикладом потім вони почали тягатися - бити один одного. Він не пам`ятає, як проходила бійка. Духно вдарив ОСОБА_17 в печінку кулаком, потім вони перемістились в іншу кімнату. Він зайшов в іншу кімнату і побачив, що ОСОБА_17 лежить обличчям догори. Духно сказав, що якщо щось, то він нічого не бачив. Духно попросив знайти машину, він зателефонував кільком друзям і пішов додому.

Коли ОСОБА_38 вдарив ОСОБА_17 прикладом, той навіть не впав. Він не бачив, щоб ОСОБА_17 брав у руки якісь предмети. Коли вони тягалися, брали один одного за одяг він не пам`ятає, не може сказати, хто кого куди вдарив. Все дуже швидко відбувалось. Сварка почалась після відмови ОСОБА_17 йти за горілкою, а коли почався конфлікт, всі були п`яні. Він старався перебувати осторонь, бо дорослі дядьки з`ясовували стосунки. Він бачив удар рушницею і кулаком, удари битою не наносились, не може сказати, чи була бита в квартирі. На досудовому слідстві міг переплутати деякі моменти, тому що сталось вбивство і він був наляканий. Він підходив до ОСОБА_17 , який лежав на підлозі, побачив, що у нього руки білі, намагався знайти пульс, але не знайшов, він просто лежав, не пам`ятає, чи була на ньому кров, він не може стверджувати був він живий чи мертвий. В його присутності ОСОБА_38 потерпілого ногами не бив. Час цих подій точно не пам`ятає, о 21 годині він ще був в квартирі, бійка почалась на початку 22 години, тривала біля години.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що знаходилась у групі слідчих у цьому кримінальному проваджені, проводила огляди місця події та обшук. Біля входу в під`їзд по АДРЕСА_2 були сліди волочіння, вони вели до під`їзду, сходи були мокрі, зі слідами замивання. В квартирі було видно, що підлогу мили, були розбиті скляні двері до другої кімнати, на дверях була кров, виявили зброю. На вулиці була виявлена шапка чорного кольору зі слідами бурого кольору. В автомобілі було виявлено тіло чоловіка з видимими тілесними ушкодженнями. Був залучений експерт, потерпілого дістали з автомобіля, поклали на землю, на асфальт. Не може сказати, чи був асфальт чистим. На куртці були сліди бруду і води, ніби як грязь. В квартирі мати ОСОБА_39 займалась прибиранням, стояло відро, вона сказала, що мила підлогу. Біля раковини був помитий посуд. На кухні була речовина бурого кольору, її вилучили.

Свідок ОСОБА_22 в суді пояснила, що півроку проживала разом з ОСОБА_9 18.01.2015 вони приїхали після обіду в Новоселівку, ввечері зібрались їхати додому. Приїхав її син, вони забрали кота і виїхали приблизно напочатку 21 години. Мацута прийшов за 15 хвилин до того, як вони вийшли. Духно та ОСОБА_37 залишались в квартирі. Вона телефонувала ОСОБА_38 , він сказав, що скоро буде вдома. Потім зателефонувала ще раз, почула по голосу, що він був вже напідпитку, попросила дати слухавку Мацуті, той сказав, що все добре. Мацута брав трубку о 21 годині і о 22.30 годині. Вранці зателефонував ОСОБА_38 , сказав, що йому нібито хтось телефонував, що можливо він вбив людину. Бити у ОСОБА_39 вона не бачила жодного разу.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що 19.01.2015 року о 01 годині 30 хвилин можливо на 20 хвилин більше або менше, за 20-30 метрів бід будинку по АДРЕСА_2 , він бачив машину «Жигулі» темного кольору і чоловіка. Він не може описати, що робив чоловік, в обличчя він його не бачив і впізнати не може. Чоловік був у напівзігнутому стані під дверцятами. По тому, як він йому відповів на пропозицію допомогти, було зрозуміло, що чоловік п`яний, неадекватний. Напрямок автомобіля - від гуртожитку по діагоналі в бік перехрестя, не в напрямку будинку Кравцових. Мацуту він добре знає, якби він там був, він би його впізнав.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що цього року на Водохреща він прокинувся вранці, машини ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 на місці не було. Зателефонував до міліції, приїхав з опергрупою, ДАІ вже виявила машину недалеко від його будинку, метрів за 500-600. Дорога там вгору, потім направо і невеликий уклін, автомобіль був повернутий в бік лісу. В машині був труп. ОСОБА_44 належить ОСОБА_14 , яка відала йому її в користування. В машині були вирвані проводи замку запалювання. Водійські двері у нього зламались, машина на газу, він зробив тумблер у потайному місці, тому ніхто окрім нього не знав, як її завести. Впізнали, що в машині лежав ОСОБА_45 , зразу було враження, що обличчя йому переїхала машина, обличчя було вдавлене, кров була на сидінні з боку голови. З машини нічого не пропало, ключі були розкидані. Вранці випав сніг, тому слідів не було, замело все.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_9 її син. За адресою АДРЕСА_1 ніхто не живе. 19.01.2015 вранці вона зателефонувала сину, той сказав, що їде у справах і сказав їй поїхати на АДРЕСА_1 . Біля будинку була міліція, сказали, що знайшли мертвого чоловіка, потім прийшли працівники міліції і сказали, що це сталось в їх квартирі. Вона не могла повірити, що її син міг таке вчинити, він не міг убити, працював, хоча і неофіційно, пив рідко, добрий, вона та чоловік інваліди, він їм завжди допомагав, за характером спокійний. У неї інших дітей немає. У сина була черепно-мозкова травма, йому не можна випивати через сильні головні болі. У квартирі до приходу міліції вона помила підлогу, там де кіт нашкодив, бурих п`ятен не бачила, хоча міліція їх потім знайшла. Працівники міліції сказали, що сліди ведуть до їх кварти. Вона випрала в пральній машини светр сина та простирадло. Сина вона 19.01.2015 року і не бачила днів зо три до цього, невістка їй сказала, що 18.01.2015 року син залишився ночувати в Новоселівці.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується наступними доказами:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.01.2014 року (т. 1 а.с. 174-175);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.02.2015 року (т. 2 а.с. 47-50);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.03.2015 року (т. 2 а.с. 82-88);

- висновком експертизи № 55 від 19.01.2015 року, згідно якого у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді політравми: закрита травма живота, - множинні крововиливи в зв`язковий апарат печінки, розриви діафрагмальної поверхні правої долі печінки з розміченням її тканин, 1500 мл рідкої крові в черевній порожнині, закрита травма грудної клітки - прямий перелом грудини, множинні прямі та непрямі переломи ребер з обох сторін з розривами пристінкової плеври та забоєм легень, крововиливи в м`які тканини переднього середостіння, навколо аорти та трахеї, рідка кров в плевральних порожнинах 900 мл; внутрішньочерепна травма - крововиливи в м`які тканини волосистої частини голови, забійно-рвана рана обличчя, множинні синці та садна обличчя, субарахноідальні крововиливи обох півкуль мозку, первинні крововиливи по периферії стовбурових відділів мозку, множинні уламкові переломи кісток обличчя, закрита травма органів шиї - масивні крововиливи в м`які тканини шиї, множинні переломи хрящів гортані та під`язикової кістки. Виявлені тілесні ушкодження утворились прижиттєво, незадовго до смерті (в проміжок часу, що виміряється хвилинами - до години) від дії тупих предметів за механізмом удару та стиснення, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за однакою небезпечності для життя, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті. Тілесні ушкодження були спричинені предметом (предметами ) з обмеженою поверхнею, індивідуальні властивості предмета в ушкодженнях не відобразились. Встановити послідовність отримання тілесних ушкоджень не представляється можливим, весь комплекс тілесних ушкоджень міг утворитися внаслідок не менше як від десяти травматичних впливів. Смерть ОСОБА_13 настала від масивної крововтрати, що виникла внаслідок політравми. Смерть Кравцова могла настати в період з 20 години 18.01.2015 до 02 години 19.01.2015 року. Після отримання комплексу тілесних ушкоджень здійснення потерпілим цілеспрямованих дій мало імовірне. З урахуванням результатів медико-криміналістичної експертизи множинні переломи хрящів гортані та під`язикової кістки утворились внаслідок травматичного впливу на передню поверхню шиї в напрямку спереду-назад з притисненням і мав місце локальний травмуючий вплив тупого твердого предмету на правій переднє-боковій поверхні шиї, по що свідчить наявність неповного згинального перелому правої пластини щитовидного хряща. Концентрація етилового спирту в крові та сечі потерпілого відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння.

Одежа потерпілого на значних ділянках як спереду так і ззаду, на рукавах, просякнута кров`ю, брюки, спортивні штани та труси на задній поверхні в районі пояса мають накладення піску як з внутрішнього так і з зовнішнього боку на значних площах. (т 1 а.с. 119-124);

- протоколом огляду речей від 07.02.2015 року ( т. 1 а.с. 212-214);

- протоколом огляду речей від 20.01.2015 року (т. 1 а.с. 229-235);

- протоколами огляду місця події від 19.01.2015 року, згідно яких на відстані 8 метрів від будинку АДРЕСА_2 був виявлений автомобіль ВАЗ синього кольору, номерний знак НОМЕР_1 . З водійської сторони на підлозі виявлені частини панелі запалення. На задньому сидінні наявне тіло чоловіка в горизонтальному положення, візуально визначена деформація голови та обличчя, численні тілесні ушкодження. Також в районі будинку АДРЕСА_2 виявлена чорна чоловіча шапка зі слідами крові. Біля під`їзду АДРЕСА_3 виявлені сліди замиття, що ведуть від квартири АДРЕСА_4 до виходу з під`їзду, сходи з ґанку мокрі, мається слід тягнення від ґанку довжиною 12 метрів, з під верхнього східця вилучена ганчірка червоного кольору. (т. 1 а.с. 191-205);

- протоколом обшуку від 19.01.2015 року, який проводився по АДРЕСА_1 , в ході якого були виявлені краплини речовини бурого кольору на розбитому склі дверей до зали та затерті плями бурого кольору на підлозі кухні та біля кухні. Вилучено дві рушниці (т. 1 а.с. 206-211);

- висновком судово-імунологічної експертизи № 30 від 16-20.02.2015 року кров трупа ОСОБА_13 та кров ОСОБА_9 відносяться до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за сероголічною системою АВ0, реакцією абсорбції-елюції виявлений і антиген - Н. В слідах на футболці, джинсах та кросівках, вилучених у підозрюваного ОСОБА_9 , знайдено кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлено антиген В. Таким чином, кров в цих слідах, ймовірно, відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А і походження її від потерпілого ОСОБА_13 та підозрюваного ОСОБА_9 не виключається (при наявності у останнього джерела зовнішньої кровотечі). Даних за присутність в цих слідах крові свідка ОСОБА_46 не отримано. (т. 1 а.с. 236-239);

- висновком судово-медичної експертизи № 44 від 19-26.01.2015 року, згідно якого на момент огляду ОСОБА_9 , а саме 19.01.2015 року, будь-яких тілесних ушкоджень у нього виявлено не було. (т. 1 а.с. 244-245);

- висновком експертизи № 42 від 16-20.02.2015 року, згідно якого при дослідженні піднігтьового вмісту правої та лівої руки ОСОБА_9 кров не виявлена, присутність клітин ОСОБА_13 не виключається лише в якості домішку ( т. 1 а.с. 246-249);

- висновком судово-імунологічної експертизи № 33 від 05.03.2015 року, згідно якого при огляді светра, джинсів, кросівок, вилучених у ОСОБА_46 плям, схожих на кров, не знайдено. (т. 1 а.с. 184-186);

- висновком судово-імунологічної експертизи № 37 від 16-18.02.2015 року, згідно якого у піднігтьовому вмісті з рук свідка ОСОБА_46 кров не знайдена, клітини елементів крові та клітини травматичного походження не виявлені. (т. 2 а.с. 1-4);

- висновком судово-імунологічної експертизи № 38 від 16-20.02.2015 року, згідно якого у змивах зі стволів та руків`я мисливської рушниці у кобурі коричневого та чорного кольору виявлена кров людини, статева належність якої не встановлена. При серологічному дослідженні виявлені антигени В, отже сліди крові можуть походити від особи (осіб) з групи В з ізогемеглютиніном анти -А, якими є потерпілий ОСОБА_47 та підозрюваний ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 5-9);

- висновком судово-імунологічної експертизи № 17 від 04-06.02.2015 року, згідно якого у змивах з вхідних дверей, скла з дверей у кв. АДРЕСА_5 знайдено кров, видова належність якої не встановлена через недостатню кількість білка. У змивах з підлоги кров не знайдено. (т. 2 а.с. 11-13);

- висновком судово-трасологічної експертизи № 10 від 21.01.2015р., згідно якого слідів рук на поверхні зошитів, вилучених з автомобіля ВАЗ 2106 д.р.н. НОМЕР_1 , не виявлено. (т. 1 а.с. 188-190);

- актами судово-психіатричної експертизи № 114 та 115 від 19.02.2015 року, згідно яких у ОСОБА_9 розладів психічної діяльності на даний час і на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, не знайдено, тому він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на даний час йому не показано застосування примусових заходів медичного характеру. Клінічних ознак психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності не виявлено, відповідне лікування не показано (т. 2 а.с. 75-81)..

За вказаних вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що кваліфікація органами досудового слідства дій обвинуваченого, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_13 , передбачені ч. 1 ст. 115 КК України, та в незаконному заволодінні транспортним засобом, належним ОСОБА_14 , передбачені ч. 1 ст. 289 КК України, є правильною.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В основу вироку та доведеності вини ОСОБА_9 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, колегія суддів кладе докази, що отримані на досудовому провадженні, які отримані законним шляхом і містяться в процесуальних документах та які досліджені в судовому засіданні.

Доводи обвинуваченого в скарзі про неповноту досудового розслідування слід визнати необгрунтованими, оскільки вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження слідчими органами та судом обставин справи. Як видно з протоколу судового засідання було досліджено всі обставини, що могли мати значення для справи.

При вирішенні питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.ст. 65, 66 КК України врахував тяжкість вчинених злочинів, враховував особу обвинуваченого, його задовільну характеристику, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставину, що помякшує відповідальність обвинуваченого часткове визнання вини, обставину, що обтяжує його покарання вчинення злочинів в стані алкогольного спяніння, і обґрунтовано призначив йому міру покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Не ґрунтуються на матеріалах справи вказівки в апеляційній скарзі на недоведеність вини ОСОБА_9 в інкримінованих йому діяннях за ч. 1 ст. 115 КК України та щодо неправильності висновку суду з цього приводу, оскільки відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Разом з тим, сукупність доказів у справі беззаперечно свідчить про наявність вини ОСОБА_9 в скоєнні вбивства.

Питання вирішення допустимості чи недопустимості доказів регламентована вимогами ст.ст. 86-90 КПК України, положення яких передбачає такі процесуальні порушення, які тягнуть за собою безумовну недопустимість доказів, або ж їх допустимість залежить від розсуду суду.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

З цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так й ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожного доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності і достатності.

За змістом п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 р. Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано. Під час розгляду цієї справи суд у повній мірі дотримався зазначених вимог закону, прослухавши записи фіксації слідчих дій, які проведені з дотриманням вимог чинного законодавства.

А тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився у питаннях про оцінку доказів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, оскільки вони одержані судом в установленому законом порядку, перевірені і досліджені безпосередньо судом, узгоджуються між собою. Згідно вимог ст. 94 КПК України суд дослідив докази, обґрунтував вирок саме тими доказами, які були досліджені у суді, і зробив правильний висновок щодо міри покарання обвинуваченого.

Посилання потерпілих в апеляційній скарзі на мякість покарання та на невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, на неврахування думки потерпілих, тяжкості наслідків, позбавлені підстав, оскільки під час розгляду справи у повній мірі було враховано ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, обставини справи та дані про особу обвинуваченого.

Потерпілі вказують, що при призначенні покарання ОСОБА_9 судом безпідставно зазначено як пом`якшуючу обставину часткове визнання ним вини за ч. 1 ст. 115 КК України, проте такі твердження не заслуговують на увагу, адже сам обвинувачений під час судового розгляду підтвердив факт заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , однак оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння, не пам`ятає їх точну кількість та область нанесення, а тому на думку колегії суддів, зважаючи на сказане, судом прийнято таку позицію обвинуваченого та розцінено як часткове визнання вини.

Колегія суддів також вважає такими, що не заслуговують на увагу і доводи потерпілих про те, що суд не врахував обставину, що обтяжує покарання, а саме, вчинення злочину з особливою жорстокістю, оскільки особлива жорстокість є кваліфікуючою ознакою частини другої статті 115 КК України, а в ході досудового розслідування та судового розгляду кваліфікація дій ОСОБА_9 за вказаною частиною названої статті свого підтвердження не знайшла.

Не заслуговують на увагу і доводи обвинуваченого з приводу протиріч у протоколах допиту свідка ОСОБА_15 від 19.01.2015 р., 20.01.2015 р., 11.03.2015 р. і протоколу одночасного допиту ОСОБА_16 і ОСОБА_15 від 12.03.2015 р., адже, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Як вбачається з пояснень в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_46 , коли він зайшов до кімнати, то побачив, що ОСОБА_13 лежить на підлозі, руки в нього були білі, намагався знайти пульс, але не віднайшов. Бачив як ОСОБА_48 наносив удари ОСОБА_13 рушницею і кулаком.

Твердження обвинуваченого про те, що в протоколі огляду місця події від 19.01.2015 р. не було виявлено його слідів крові та його відбитків пальців, а також те, що слідством не було встановлено, де він перебував в проміжку часу від 22.30 до 02.00 години 19.01.2015 р. не заслуговують на увагу, оскільки в ході досудового слідства були перевірені і інші версії однак жодних доказів на вчинення злочину іншими особами в тому числі і ОСОБА_13 не підтвердилось.

Його ж доводи про те, що оперативні міроприємства, в тому числі і його допит, були проведені без встановлення факту впізнання ним особи потерпілого, не встановлено чи був потерпілий у нього дома, не встановлено чи свідок ОСОБА_19 надає правдиві показання чи ні, а також те, що не була проведена експертиза і немає висновку експерта про співпадання часток грунту, піску на одязі трупа потерпілого, в автомобілі, на взутті і поблизу підїзду місця його проживання; не проведена дактилоскопічна експертиза на наявність відбитків пальців та потожирових виділень потерпілого на посуді, меблях та підлозі в його квартирі; не була вилучена колода гральних карт; не виявлені предмети, які потенційно могли бути знаряддям злочину, крім двох рушниць; не допитані свідки, які перебували в Мінімаркеті з 20.00 год. 18.01.2015 р. до 02.00 год. 19.01.2015 р. безпідставні, оскільки під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді першої інстанції не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність проведення досудового розслідування.

Твердження обвинуваченого про те, що його допит та допит свідка ОСОБА_15 з 17.25-19.20 год 19 січня 2015 р. відбулися без адвокатів безпідставні. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження одночасний допит підозрюваного та вказаного свідка відбувався в присутності захисника, законного представника неповнолітнього - його матері ОСОБА_49 , педагога ОСОБА_50 , психолога та адвоката (т.1а.п.133-135), що відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Доводи про те, що судом не досліджувався слідчий експеримент з ОСОБА_21 від 20.01.2015 р. не заслуговують на увагу, оскільки перегляд названої слідчої дії по технічним причинам в суді не відбувся, але цей доказ був досліджений в судовому засіданні визнаний належним та покладений в основу вироку суду ( т.1 а.п. 177).

Посилання обвинуваченого на недостовірність свідчень свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 безпідставні, оскільки вони отримані у порядку, встановленому КПК, судом першої інстанції, досліджені в судовому засіданні, їм надана правова оцінка і суд вірно дійшов висновку про їх послідовність та узгодженість з іншими матеріалами кримінального провадження.

Твердження щодо здійснення тиску на свідків ОСОБА_27 і ОСОБА_22 , та на нього під час проведення оперативних дій працівниками міліції Чернігівського РВ УМВС позбавлені підстав, оскільки будь-яких заяв, звернень чи клопотань по даному факту не надходило і матеріалами кримінального провадження не встановлено, та в апеляційному суді не знайшло свого підтвердження.

Доводи про те, що суд неправомірно не взяв до уваги показання судмедексперта ОСОБА_28 не заслуговують на увагу, оскільки останній допитаний в судовому засіданні в повній мірі підтвердив свої висновки щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень і зазначив, що вони спричинені на протязі короткого періоду часу, і утворились внаслідок нанесення ударів не тільки руками, а можливо ногами, битою чи прикладом. Ці його свідчення були враховані судом при ухваленні вироку.

Твердження про те, що у нього ніколи не було бейсбольної бити чи предмету, схожого на неї, спростовуються даними протоколу допиту малолітнього свідка ОСОБА_46 , який був проведений за участю педагога ОСОБА_50 та законного представника ОСОБА_51 , і з якого вбачається, що ОСОБА_52 почав бити ОСОБА_53 кулаками по обличчю та в грудну клітину, ударів було більше п`яти, ОСОБА_52 продовжував наносити удари до того часу поки ОСОБА_54 не сповз зі стільця, далі ОСОБА_52 пішов в іншу кімнату, звідки повернувся з битою, схопив ОСОБА_53 , який лежав на підлозі за одяг та потягнув в іншу кімнату, неповнолітній ОСОБА_37 залишився на кухні, але чув як ОСОБА_52 продовжував бити битою ОСОБА_53 , оскільки чув характерні удари битою. (т. 1 а.с. 133-135).

Доводи обвинуваченого про те, що ні умисел, ні мотиви та мету інкримінованого йому злочину ні досудовим, ні судовим слідством не було встановлено безпідставні, оскільки згідно звукозапису судових засідань під час судового розгляду ОСОБА_9 причетність до вчинення злочинів не заперечувалась. Безпосередньо на наявність у ОСОБА_9 умислу на умисне вбивство ОСОБА_13 свідчать кількість та локалізація тілесних ушкоджень в області голови, шиї, грудної клітини та черевної порожнини, спричинення їх протягом короткого проміжку часу, з прикладенням сили, достатньої для її утворення, при цьому наявність тяжких тілесних ушкоджень була для обвинуваченого очевидною.

Окрім того, у обвинуваченого не було підстав для самозахисту, оскільки та обставина, що потерпілий ОСОБА_13 за версією ОСОБА_55 взяв табуретку, на якій сидів, ще не становила для нього загрози, а свідок ОСОБА_40 на таку обставину подій того вечора взагалі не вказував. При цьому, ознак сильного душевного хвилювання або патологічного спяніння у ОСОБА_9 виявлено не було. Отже, останній усвідомлював, що спричиняє смерть потерпілому та бажав настання таких наслідків.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності і те, що можливість здобуття нових доказів вичерпана, колегія суддів приходить до однозначного висновку, що у ОСОБА_9 розладів психічної діяльності на даний час і на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, не знайдено, тому він, як дієздатна особа, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Клінічних ознак психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності не виявлено, відповідне лікування не показано.

Умисне убивство може бути скоєне як з прямим, так і з непрямим умислом, коли винувата особа, не бажаючи смерті потерпілому, свідомо припускає її настання.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням всіх обставин справи, комплексу виявлених у трупа ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, їх локалізацію, а саме, в області життєво вжливих органів, спричинення їх протягом кроткого відрізку часу, з прикладенням сили, достатньої для їх утворення, вказують прямо про наявність у ОСОБА_9 умислу на умисне вбивство ОСОБА_13 .

Покарання, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідає характеру і ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, даним, що характеризують його особу та всім обставинам кримінального провадження, і є справедливим.

Аналізуючи вище викладені докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_9 знайшло своє підтвердження у повному обсязі.

З огляду на це, підстав для пом`якшення покарання обвинуваченого, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

За таких обставин, порушень законодавства, які б потягли за собою скасування чи зміну вироку, по справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 травня 2015 року щодо

ОСОБА_9 без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4