Єдиний унікальний номер 201/4867/13-к
Номер провадження 1-в/201/67/2015
УХВАЛА

28 травня 2015 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18а Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Бабушкінського МВ КВІ в Жовтневому районі УДПтСУ у Дніпропетровській області майора внутрішньої служби ОСОБА_6 та матеріали про скасування звільнення від відбування покарання із випробуванням та направлення для подальшого відбування покарання у місця позбавлення волі:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єлгово Республіки Латвії, громадянина Латвії, засудженого вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання із випробуванням строком на 2 роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
12 травня 2015 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника Бабушкінського МВ КВІ в Жовтневому районі УДПтСУ у Дніпропетровській області майора внутрішньої служби ОСОБА_6 та матеріали відносно ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання із випробуванням та направлення засудженого для подальшого відбування покарання у місця позбавлення волі.
В судовому засіданні представник кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_4 підтримала подання та просила скасувати засудженому ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити останнього для подальшого відбування покарання у місця позбавлення волі, мотивуючи тим, що покладені судом на ОСОБА_5 обов`язки у вигляді періодичної явки в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, останній не виконує і один раз допустив неявку на реєстрацію без поважної причини 18 серпня 2014 року, та грубо порушує порядок і умови відбування покарання та тричі притягався до адміністративної відповідальності, що свідчить про небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення. Крім того, додала, що двічі за період іспитового строку засуджений вчинив злочин, передбачений ст. 125 ч. 1 КК України, але Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська вказані кримінальні провадження стосовно ОСОБА_5 були закриті, оскільки потерпіла відмовилась від обвинувачення у даних кримінальних провадженнях у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні прокурор не підтримав подання начальника Бабушкінського МВ КВІ УДПтСУ у Дніпропетровській області про скасування ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для подальшого відбування покарання у місця позбавлення волі, вважаючи його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Засуджений ОСОБА_5 підтримав думку прокурора ОСОБА_3 та просив суд відмовити в задоволенні вищезазначеного подання. Додав, що вже виправився та на даний час іспитовий строк, призначений вироком закінчився, тому просив не направляти його в місця позбавлення волі. Більш того, надав суду пояснення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, а також пояснив, що дійсно проживає із своєю громадянською дружиною ОСОБА_7 , з якою постійно свариться, у зв`язку із чим, остання неодноразово зверталася до Жовтневого РВ. Але потім вони завжди мирилися і вона відмовлялася від обвинувачення проти нього. Завірив суд, що неофіційно працює та утримую свою сім`ю, висновки належні зробив та просив не позбавляти волі.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідив подання кримінально-виконавчої інспекції про скасування ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для подальшого відбування покарання у місця позбавлення волі та матеріали особової справи № 95/13 відносно засудженого, приходить до висновку, що подання начальника Бабушкінського МВ КВІ УДПтСУ у Дніпропетровській області не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із вимогами ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Як вбачається із матеріалів особової справи № 95/13, вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2013 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання із випробуванням на два роки. Відповідно до ст. 76 КК України судом на засудженого покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи і навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Судом встановлено, що кримінально-виконавчою інспекцією засудженого ОСОБА_5 постановлено на облік 08 липня 2013 року. Відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 15 липня 2013 року засуджений ОСОБА_5 зобов`язаний з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції третій понеділок кожного місяця.
Як вбачається із листка реєстрації, який міститься в матеріалах особової справи № 95/13, з моменту постановки на облік і по закінченню іспитового строку ОСОБА_5 не з`явився на реєстрацію лише один раз 18 липня 2014 року.
Крім того, слід відзначити, що із досліджених судом матеріалів особової справи № 95/13 вбачається, що ОСОБА_5 виконав покладені на нього за вироком суду обов`язки, а саме протягом іспитового строку не змінював свого постійного місця проживання, не виїжджав за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являвся на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції у встановлені дні, за винятком одного разу 18 липня 2014 року, що, на думку суду, свідчить про те, що ОСОБА_5 зробив для себе відповідні висновки та став на шлях виправлення.
При цьому, дійсно протягом іспитового строку ОСОБА_5 вчинив два злочини, передбачені ч. 1 ст. 125 КК України.
В той же час, з матеріалів особової справи вбачається, що кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України були закриті ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року та від 02 жовтня 2014 року, у зв`язку із відмовою потерпілої ОСОБА_7 від обвинувачення у зазначених кримінальних провадженнях у формі приватного обвинувачення.
Разом із цим, із матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 три рази притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 175-1 КУпАП (куріння тютюнових виробів у заборонених місцях), ст. 178 ч. 1 КУпАП (розпивання пива, алкогольних напоїв у громадських місцях), ст. 156 ч. 3 КУпАП (торгівля з рук у невстановлених містах).
Вирішуючи питання щодо скасування засудженому ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання із випробуванням та направлення останнього для подальшого відбування покарання у місця позбавлення волі з підстав вчинення ним в період іспитового строку нових злочинів та притягнення до адміністративної відповідальності, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Як вбачається, з ухвал Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року та від 02 жовтня 2014 року, відповідно до яких кримінальні провадження відносно ОСОБА_5 закрито, обвинувачення стосовно останнього по суті не вирішувалось та до кримінальної відповідальності він не притягався, у зв`язку із відмовою потерпілої ОСОБА_7 від обвинувачення у кримінальних провадженнях у формі приватного обвинувачення.
Що стосується фактів притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, то суд насамперед, враховує відсутність суспільної небезпеки вчинених останнім адміністративних правопорушень та їх малозначність, а тому вважає, що саме ці факти жодним чином не свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, а тому не можуть бути підставою для скасування останньому звільнення від відбування покарання із випробуванням та направлення його для подальшого відбування покарання у місця позбавлення волі, ти паче, що на момент розгляду даного подання іспитовий строк, призначений ОСОБА_5 вироком суду, закінчився.
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_5 не порушив вимоги ч. 2 ст. 78 КК України, які б давали підстави направити засудженого для відбування покарання, більш того, останній виконав всі покладені на нього за вироком суду обов`язки, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання начальника Бабушкінського МВ КВІ в Жовтневому районі УДПтСУ у Дніпропетровській області майора внутрішньої служби ОСОБА_6 про скасування ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання із випробуванням та направлення його для подальшого відбування покарання у місця позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, суд,
УХВАЛИВ:
В задоволенні подання начальника Бабушкінського МВ КВІ в Жовтневому районі УДПтСУ у Дніпропетровській області майора внутрішньої служби ОСОБА_6 про скасування ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання із випробуванням та направлення засудженого для подальшого відбування покарання у місця позбавлення волі - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили після спливу семиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для її оскарження. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 395 КПК України. Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Копію ухвали, в порядку ст. 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді. Копія ухвали не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1