АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-219, 2007 року Головуючий по 1 інстанції
Категорія: ст. 263 ч.2; 395 КК України Ульянова В.А.
в апеляції Демиденко А.I.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2007 року Колегія суддів
судової палати в

кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Демиденка А.А.

суддів Шкреби Р.Д., Ятченка М.О.

за участю прокурора Гришанової
Н.Д.

засудженого ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимого, -

засуджено
за ч.2ст.263 КК України до одного року позбавлення волі; за ст. 395 КК України до трьох
місяців арешту.

На підставі ст. ст. 70,
72 КК - України
за сукупністю злочинів шляхом перерахування
арешту на позбавлення волі та повного складання призначених покарань остаточно
визначено до відбуття ОСОБА_1 покарання у вигляді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Вивчивши матеріали справи, -

встановила:

ОСОБА_1 визнано винним та засуджено
за те, що він в період з 15 березня по 30 травня 2006 року у м. Черкаси незаконно придбав
і зберігав при собі кастет, який згідно висновку
експерта являється холодною зброєю ударно-роздроблюючої дії і виготовлений саморобним
способом.

Крім того, він допустив порушення правил адміністративного нагляду. Це
проявилось у тому, що він, звільнившись по відбуттю строку покарання із місць
позбавлення волі 05 січня 2006 року і, знаючи
про встановлення відносно нього в установленому
законом порядку адміністративного нагляду з покладенням, серед інших, обов'язку
два рази на місяць реєструватися у міліції, проігнорував ці вимоги і в період з
08.01.
по 24.06. 2006 року, умисно,
з метою ухилення від цього нагляду, змінив місце проживання і
жодного разу не з'явився до міліції для реєстрації.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 порушує
питання про зміну вироку щодо нього в частині призначеного покарання, а саме - в бік його пом'якшення. При цьому він покликається на
те, що хворіє туберкульозом.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення засудженого ОСОБА_1, думку прокурора, вивчивши матеріали
справи та обміркувавши над доводами зазначеної апеляції, колегія суддів судової палати вважає, що вона не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Розгляд справи відбувся відповідно до вимог ч.3 ст.299 КПК України.

Засуджений ОСОБА_1 у поданій апеляції з доповненнями просить про
пом'якшення покарання, що узгоджується з вимогами процесуального закону по
формі. Що ж стосується змісту апеляційних
вимог, то їх доводи не впливають на законність та обгрунтованість вироку в
частині призначеного покарання як за кожний злочинів, так і за їх сукупністю.
На користь цього висновку колегія суддів відносить те, що судом першої інстанції
в достатній мірі врахована тяжкість вчинених злочинів, дані про особу засудженого та пом'якшуюча покарання обставина у
вигляді щирого каяття. Це призвело до
того, що як за кожний злочин, так і за їх сукупністю йому було визначене
мінімальне покарання. Тому, не
вбачаючи підстав для застосування вимог ст. 69 КК України, колегія суддів вважає, що факт наявності у ОСОБА_1 захворювання на туберкульоз не
може вплинути на рішення місцевого суду в частині
призначеного йому покарання. Воно є необхідним й
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів судової
палати, -

ухвалила:

Апеляцію з доповненнями засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2006
року щодо нього - без
змін.