Справа № 314/1969/15-к Провадження № 1-кп/314/170/2015
ВИРОК
іменем України
24.06.2015 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_1 ,
- за участю прокурора - ОСОБА_2 ,
- засудженого ОСОБА_3 ,
- потерпілого ОСОБА_4 ,
- законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,
- при секретарі ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Московка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, освіта незакінчена вища, працює слюсарем з ремонту рухомого складу ВСП « Запорізьке моторвагонне депо» ДП «Приднпровська залізниця», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 17 квітня 2015 року приблизно о 17-50 годин, знаходячись на вул. Центральна поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту з неповнолітнім ОСОБА_4 , маючи умисел на завдання останньому тілесних ушкоджень, наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівої руки, після чого невстановлена особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) поштовхом звалила ОСОБА_4 на землю і ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, наніс потерпілому один удар ногою в область правої тім`яної області голови, та чотири удари ногами в область верхніх кінцівок, завдавши ОСОБА_4 синець м`яких тканин голови, садна верхніх кінцівок, які згідно з висновком експерта №91 від 20.04.2015 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро кається в скоєному; фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює, при цьому більш детальні пояснення надати суду відмовився, скориставшись своїм правом, наданим ст. 63 Конституції України.
Також винуватість ОСОБА_3 підтверджується дослідженими судом матеріалами судово медичних експертиз № 91 та № 92 від 17.04.2015 року, висновками яких встановлено, що виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця м`яких тканин голови та саден верхніх кінцівок, викликали незначні нетривалі наслідки на строк не більше 6 днів, і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 в суді беззастережно визнав свою вину у повному обсязі, ніхто з учасників процесу не оспорював встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини та докази у цьому кримінальному провадженні, суд, керуючись вимогами ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржити в апеляційному порядку ці обставини, переконався, що останні правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
За таких умов в ході судового слідства докази на підтвердження вини обвинуваченого, за погодженням з усіма учасниками провадження, судом не досліджувались, за виключенням матеріалів судово-медичних експертиз № 91 та № 92 від 17.04.2015 року , а також документів, які характеризують особу обвинуваченого.
Проаналізувавши в сукупності вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена в судовому засіданні, та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до ст.66 КК України в якості обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченого, - судом не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує позицію сторони обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий не був, на обліку у лікарів: психіатра чи нарколога не перебуває, працевлаштований, за місцем проживання характеризується добре.
Приймаючи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальний злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи наявність обставин, що пом`якшують, та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, з урахуванням особи ОСОБА_3 , суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в межах санкції статті, по якій кваліфіковані його дії.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Судові витрати відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_3 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1

24.06.2015