Справа №1817/4003/2012 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11/788/17/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Зловживання владою або службовим становищем
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника цивільного відповідача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за апеляцією прокурора ОСОБА_11 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 09 квітня 2015 року, якою кримінальна справа щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 364 ч. 3 КК України, повернута прокурору Сумської області для організації додаткового розслідування, -

ВСТАНОВИЛА:
Органами досудового слідства командир роти міліції особливого призначення (РМОП) «Беркут» ОСОБА_6 та заступники командирів оперативних підрозділів взводів РМОП «Беркут» ОСОБА_12 та ОСОБА_7 обвинувачуються у тому, що командир роти ОСОБА_6 , реалізовуючи виниклий у нього умисел, спрямований на протиправне заволодіння особистими коштами підлеглих працівників, зловживаючи службовим становищем, з корисливих мотивів, у невстановлений слідством день у червні 2011 року пред`явив незаконну вимогу підлеглим працівникам молодшого начальницького складу щомісячно, після отримання заробітної плати. Здавати йому гроші у розмірі 150 грн. при цьому, ОСОБА_6 пригрозив, що у разі невиконання його вимог, до незгодних працівників вживатимуться заходи дисциплінарного впливу: де преміювання, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо. Для створення умов, які б полегшили йому незаконне одержання коштів, ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з заступниками командирів взводів ОСОБА_12 та ОСОБА_7 .

Вказані грошові побори тривали у період з червня 2011 року до липня 2012 року. За цей період ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , діючи з єдиним умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою у групі одержали, привласнили і використали у особистих цілях кошти від підпорядкованих співробітників на загальну суму 44 900 грн, чим заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам.

Вищевказані дії ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ст. 364 ч. 3 КК України.

Зарічний районний суд м. Суми постановою від 09 квітня 2015 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 364 КК України направив прокурору Сумської області для організації проведення додаткового розслідування з мотивів неповноти, неконкретності обвинувачення та наявності суперечностей щодо заволодіння коштами потерпілих, не зазначення наслідків злочину, вчиненого кожним з обвинувачених, не зазначенням дати, часу та місця вчинення злочину щодо кожного з потерпілих по кожному епізод та не зазначення мотивів вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_7 .

В поданій апеляції прокурор, який підтримував державне обвинувачення по цій кримінальній справі, просить постанову суду скасувати внаслідок допущених судом істотних порушень вимог КПК України, неповнотою та однобічністю судового слідства, що потягло неправильне застосування Кримінального закону, та направити справу на новий судовий розгляд у суд першої інстанції в іншому складі суду. Свої вимоги мотивує тим, що суд, повертаючи за своєю ініціативою кримінальну справу на додаткове розслідування, вказав дії, які необхідно провести під час досудового розслідування, і у той же час не зазначив чому ця неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні. Акцентує увагу на наявні в матеріалах справи докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого їм злочину, яким суд не надав належної оцінки: зокрема, постанові Сумського окружного адміністративного суду про поновлення на посаді потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , висновку службових розслідувань, які проводились керівництвом УМВС України в Сумській області за зверненням потерпілих. Вважає, що неповнота досудового слідства може бути усунена в судовому засіданні.

Заслухавши доповідача про обставини справи та зміст поданої апеляції, думку прокурора, який апеляцію підтримав і просив її задовольнити, обювинувачених, їх захисників та представника цивільного відповідача, які вважають рішення суду законни і обгрунтованим, виконавши вимоги ст. 318 КПК України (1960 року), вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 281 КПК України 1960 року, повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

По даній справі вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, в постанові суду зазначено, що органом досудового слідства не встановлені та не вказані мотиви вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_7 , тоді як з матеріалів кримінальної справи та досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що дії ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 носили спільний характер, спрямований на заволодіння коштами потерпілих і використання їх у власних інтересах. Так, відразу після отримання заробітної плати кожним із працівників РМОП «Беркут» здавалися кошти ОСОБА_7 та ОСОБА_12 за їхніми вимогами, які в подальшому передавались ОСОБА_6 .

Як на підставу для направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, суд першої інстанції послався на те, що органами досудового розслідування не встановлено час та місце передачі коштів потерпілими, а також не зазначено кому саме із співробітників було пред`явлено незаконну вимогу. Натомість, в обвинувальному висновку зазначено, що вимога про щомісячну здачу коштів була пред`явлена підлеглим працівникам молодшого начальницького складу на зборах, та стосувалась кожного. З пояснень потерпілих вбачається, що кожен з них систематично в кінці місяця, після отримання заробітної плати передавав кошти своєму керівникові ( ОСОБА_7 або ОСОБА_12 ). Вказати конкретну дату передачі коштів та місце пред`явлення вимоги, потерпілі не змогли, саме тому в обвинувальному висновку зазначено, що побори у РМОП «Беркут» тривали з червня 2011 до липня 2012 року та не конкретизовано місце передачі коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_16 .

Не стосуються суті пред`явленого обвинувачення і посилання суду на те, що органами досудового розслідування не зазначено, відповідно до яких нормативних актів та на скільки співробітникам РМОП «Беркут» підвищили розмір заробітної плати.

Також не зрозумілим є те, чому на думку суду не можна приймати до уваги як докази винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покази 29 потерпілих.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудних, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому ст. 315-1 КПК України 1960 року, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.

Виходячи з викладеного суд першої інстанції мав реальну можливість усунути виявлені за змістом постанови недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи.

Як підставу для направлення справи на додаткове розслідування суд першої інстанції зазначив, що органом досудового слідства допущено неконкретність викладення обвинувачення за ч. 3 ст. 364 КК України щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_16 .

У той же час, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» справа може бути повернена на додаткове розслідування лише за умови, що прокурор не вправі змінити обвинувачення в суді.

Прокурор має право конкретизувати фактичні обставини, шляхом винесення постанови про зміну обвинувачення, в порядку, передбаченому ст. 277 КПК України 1960 року, тому неконкретність обвинувачення, зазначена за змістом ухвали суду першої інстанції не є підставою для направлення справи на додаткове розслідування.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду про направлення справи на додаткове розслідування не ґрунтується на вимогах закону, належним чином не умотивоване і є передчасним, а тому підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 377, 379 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу Х1 «Перехідних положень» КПК України 2012 року, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - задовольнити.

Постанову Зарічного районного суду міста Суми від 09 квітня 2015 року про направлення кримінальної справи щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України прокурору Сумської області для організації проведення додаткового розслідування скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі.

Обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду Сумської області оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4