Справа № 738/1115/15-к
№ провадження 1-в/738/288/2015
УХВАЛА

24 липня 2015 року м. Мена
Суддя Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , в порядку підготовки до розгляду заяви засудженого ОСОБА_2 про визнання неправомірним рішення комісії по розгляду питань застосування до засуджених пільг Менської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України (№91) від 16 липня 2015 року про відмову у застосуванні до нього пільги, передбаченої статтями 100, 101 КВК України, та про зобов`язання комісію по розгляду питань застосування до засуджених пільг Менської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України (№91) повторно розглянути матеріали про застосування пільги,

В С Т А Н О В И В:
До Менського районного суду Чернігівської області надійшла заява засудженого ОСОБА_2 про визнання неправомірним рішення комісії по розгляду питань застосування до засуджених пільг Менської ВК №91 від 16 липня 2015 року про відмову у застосуванні до нього пільги, передбаченої ст. 100, 101 КВК України та про зобов`язання комісію по розгляду питань застосування до засуджених пільг Менської ВК №91 повторно розглянути матеріали про застосування даної пільги.

Вивчивши заяву засудженого приходжу до наступного висновку.

Положеннями ст. 537 КПК України визначено перелік питань, що вирішуються судом під час виконання вироків, які, здебільшого, стосуються початку відбування покарання, зміни його порядку і умов, закінчення, інші питання про будь - які сумніви і протиріччя, що можуть виникнути під час виконання вироку.

Як вбачається з вказаної норми процесуального Закону, питання оскарження рішень комісії установи виконання покарань, ухвалених у результаті розгляду питання про наявність підстав для внесення до Апеляційної комісії матеріалів щодо переведення засуджених на підставі ч. 1 ст. 101 КВК України, законодавцем не віднесено до компетенції суду.

Питання щодо зміни умов тримання засуджених та їх переведення врегульовано ст.ст. 93, 100, 101, 147 КВК України.

Зокрема, положеннями ч. 3 ст. 100 КВК України визначено, що зміна умов тримання засудженого шляхом переведення його до виправної колонії іншого рівня безпеки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, за поданням адміністрації виправної колонії, погодженим з начальником управління (відділу) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві та Київській області.

Згідно з п. 3.1 розділу ІІІ «Інструкції про порядок розподілу, направлення та переведення для відбування покарань осіб, засуджених до позбавлення волі», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 лютого 2012 року № 222/5, зміна умов тримання засудженого шляхом його переведення до виправної колонії іншого рівня безпеки здійснюється Апеляційною комісією за поданням адміністрації виправної колонії, погодженим з начальником територіального органу ДПтС України. За результатами розгляду Апеляційною комісією ДПтС України видається відповідний дозвіл на переведення в межах регіону чи персональний наряд на переведення.

Згідно з положеннями п.п. 6.1, 6.3, 6.4, 6.5, 6.8 розділу VI «Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, для розгляду питання про подання до Апеляційної комісії матеріалів щодо переведення засуджених на підставах, встановлених частинами першою і третьою статті 101 та статтею 147, абзацом третім частини другої та частиною третьою статті 151-1 Кримінально-виконавчого кодексу України, в установі створюється комісія у такому складі: голова комісії - начальник установи; члени комісії - заступники начальника установи, начальник оперативного підрозділу, начальник медичної частини та начальник підрозділу, який є секретарем комісії. На засудженого, щодо якого комісією прийнято рішення про переведення його на підставах, встановлених частинами першою і третьою статті 101 та статтею 147, абзацом третім частини другої та частиною третьою статті 151-1 Кримінально-виконавчого кодексу України, матеріали надсилаються на розгляд Апеляційної комісії.

Жодним із вищевказаних нормативно-правових актів не визначено можливість та порядок оскарження рішення комісії при установі у випадку відмови засудженому у поданні до Апеляційної комісії матеріалів щодо переведення до виправної колонії іншого рівня безпеки.

Водночас, за приписами ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Із змісту заяви засудженого та доданих до неї матеріалів вбачається, що засудженим оскаржується рішення комісії по розгляду питань застосування до засуджених пільг Менської ВК №91 про відмову в застосуванні до нього пільги, передбаченої ст. 100 КВК України, вказане рішення засуджений просить визнати незаконним та одночасно порушує питання про спонукання комісії до вчинення певних дій.

Відповідно до статті 6 Закону України від 23 червня 2005 року № 2713-IV "Про Державну кримінально-виконавчу службу" Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції і який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, є Державна пенітенціарна служба України (ДПтС) відповідно до Положення про Державну пенітенціарну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 р. № 225.

Отже, нормою вказаного закону встановлено, що виправні колонії належать до установ виконання покарань, які входять до структури Державної кримінально-виконавчої служби України. Оскільки Державна кримінально-виконавча служба України входить до системи центральних органів виконавчої влади, то посадові особи виправних колоній є суб`єктами владних повноважень і виконують управлінські функції шляхом прийняття відповідних рішень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішуються судом за правилами кримінального процесуального законодавства України згідно з розділом VIII "Виконання судових рішень" Кримінального процесуального кодексу України.

У статтях 537, 538 цього розділу визначено вичерпний перелік питань, які вирішуються судом під час та після виконання вироків і які за своїм змістом є процесуальними питаннями. У свою чергу процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, становлять сукупність кримінально-процесуальних дій, які повинні забезпечити вплив кримінального процесу на сферу реалізації приписів, що містяться у вироку, шляхом виконання вироків судами, звернення вироків до виконання, а також внесення коректив у рішення щодо вироків про покарання у зв`язку з виникненням обставин, що свідчать про неможливість чи недоцільність подальшого виконання цього рішення в його попередньому вигляді.

Спеціальних правил оскарження рішень комісії установи виконання покарань та їхніх посадових осіб у сфері примусового виконання вироків, не містить ні Кримінальний процесуальний кодекс України, ні Кримінально-виконавчий кодекс України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, приходжу до висновку, що питання, пов`язані з оскарженням рішення комісії по розгляду питань застосування до засуджених пільг установи виконання покарань щодо відмови в застосуванні до засуджених пільг, повинні перевірятися в порядку адміністративного судочинства за правилами чинного законодавства та з урахуванням положень Кримінально-виконавчого кодексу України.

Така позиція узгоджується з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Вищого адміністративного Суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20 травня 2013 року №8.

Крім того, засуджений у своїй заяві посилається на положення п. 14 ст. 537 КПК України, проте вирішення вказаних у даній нормі питань відповідно до п.4 ч.2 ст. 539 КПК України віднесено до суду, який ухвалив вирок.

Hа пiдставi викладеного, керуючись ст.537, 539 КПК України, суддя
У Х В А Л И В :
Відмовити у прийнятті заяви засудженого ОСОБА_2 про визнання неправомірним рішення комісії по розгляду питань застосування до засуджених пільг Менської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України (№91) від 16 липня 2015 року про відмову у застосуванні до нього пільги, передбаченої статтями 100, 101 КВК України, та про зобов`язання комісію по розгляду питань застосування до засуджених пільг Менської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України (№91) повторно розглянути матеріали про застосування до нього пільги.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що він має право звернутись із адміністративним позовом до суду адміністративної юрисдикції в порядку, визначеному КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляцiйного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її отримання засудженим.

Суддя ОСОБА_1