В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/152/15-к

Провадження № 1-кп/348/44/15

26 лютого 2015 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження № 000082 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працює на тимчасових заробітках, українця, на час вчинення злочину військовослужбовця сержанта за призовом під час мобілізації до військової частини- польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ), командира відділення, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, на утриманні немає нікого, громадянина України, несудимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
Підсудний ОСОБА_4 вчинив дії, які полягають у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Злочин вчинено при наступних обставинах.

17.05.2014 року громадянин ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу за мобілізацією на особливий період та, згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 17.05. 2014 року № 9, зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення і призначений на посаду командира відділення охорони 2 роти охорони НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони Збройних Сил України у військовому званні сержант.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України Про оборону України, ч. 1 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу зобов`язують кожного громадянина захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Указом Президента України від 02.03.2014 року Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 01.03.2014 року Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України Збройні Сили України приведені у бойову готовність ПОВНА.

Вимоги ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст. 10 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ст.ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Разом з тим, сержант ОСОБА_4 у порушення вимог вищевказаного законодавства та Військової присяги, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків із наданої йому короткострокової відпустки без поважних причин 05.09.2014 року не з`явився вчасно на службу до місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та до 18.12.2014 року був відсутній на службі, тобто тривалістю більше одного місяця, проводив службовий час на власний розсуд за наступних обставин.

Так, розпорядженнями ТВО начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 27.08.2014 року № 300/1/дск/ НОМЕР_3 та командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 28.08.2014 року № 116/2/1/0451 військовослужбовцям за призовом під час мобілізації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , у тому числі сержанту ОСОБА_4 , надано короткострокову відпустку із визначеною датою повернення у частину

05.09. 2014 року для продовження несення обов`язків військової служби, а також вказано про необхідність вибуття особового складу батальйону того ж дня до НОМЕР_4 Рівненського загальновійськового полігону оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ) для проведення заходів із відновлення боєздатності зазначеного підрозділу.

Однак, сержант ОСОБА_4 з метою тимчасово ухилитись від військової служби із наданої йому короткострокової відпустки 05.09.2014 року до постійного місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), без поважних причин не з`явився та до 11.09.2014 року перебував за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.

В подальшому військовослужбовець військової частини сержант ОСОБА_4 продовжуючи вчиняти злочин 12.09.2014 року через автомобільний міждержавний пункт пропуску Піща на автомобілі з державним номерним знаком НОМЕР_5 , перетнув державний кордон України.

18.12.2014 року ОСОБА_4 з`явився до правоохоронних органів.

Таким чином, військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період, командир відділення охорони 2 роти охорони 5 батальйону територіальної оборони сержант ОСОБА_4 у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України Про оборону України, ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст. 10 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127-130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Військової присяги, умисно, порушуючи військову дисципліну, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин та дозволу командування військової частини, 05.09.2014 року не з`явився вчасно на службу до місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та до 18.12.2014 року проводив службовий час на власний розсуд, перебуваючи за місцем свого постійного проживання у с.Станківці, Долинського району, Івано-Франківської області та закордоном, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто злочин, передбачений ч.3 ст. 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав повністю та пояснив, що він 17.05.2014 року був призваний Долинським об`єднаним військоматом на військову службу за мобілізацією на особливий період в військову частину НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .

З 06.06.2014 року по 25.08.2014 року він перебував в зоні АТО в м.Дебальцево, Донецької області.

Після повернення батальйону в смт.Делятин йому була надана короткострокова відпустка і він поїхав додому. Однак, перебуваючи вдома, вирішив в військову частину ще не повертатися, а поїхати на заробітки в Російську Федерацію, оскільки в серпні 2014 року його батько переніс інсульт і терміново були потрібні грошові кошти на його лікування.

Зазначає, що на заробітках перебував три місяці - з вересня 2014 року по грудень 2014 року.

Усвідомлює, що вчинив злочин, оскільки не з`являвся у в/частину більше як місяць, не повідомив про причини своєї неявки ні керівництво, ні товаришів по службі.

Просить його суворо не карати, у вчиненому щиро розкаюється та обіцяє стати на шлях виправлення. Стверджує, що вчинити даний злочин його спонукали сімейні обставини та скрутне матеріальне становище.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та зважаючи на те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників процесу, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вірно кваліфіковано за ч.3 ст.407 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого: по місцю проходження військової служби має негативну характеристику, по місцю проживання характеризуються позитивно, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, а також його поведінку до і після вчинення злочину.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах, встановлених в санкції частини статті Кримінального кодексу у вигляді позбавлення волі. Однак, на переконання суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 ще можливе без ізоляції від суспільства і є всі підстави за вчинення злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Беручи до уваги особу обвинуваченого та обставини справи, суд приходить до висновку, що іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_4 слід визначити два роки.

Згідно ст.76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_4 , під час іспитового строку слід покласти такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

На думку суду, саме таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_4 під час іспитового строку покласти такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 з часу отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1