П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2012 Справа №1915/6599/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Базана Л.Т.

за участю секретаря Сеник В.Г.

прокурора Цимбалюка О.Є.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Тернополі скаргу ОСОБА_2 на постанову заступника прокурора Тернопільської області Комуніцького О.В. від 31 січня 2012 року про порушення кримінальної справи стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою на постанову заступника прокурора Тернопільської області Комуніцького О.В. від 31 січня 2012 року про порушення кримінальної справи стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.190 КК України, в якій просить вказану постанову скасувати. При цьому, стверджує, що дана постанова була винесена без достатніх приводів та підстав для порушення кримінальної справи. Зокрема вказує, що у матеріалах перевірки всупереч вимог КПК України відсутні приводи до порушення справи, які повинні містити інформацію про злочин та й сама перевірка проведена неповно, необєктивно та з грубим порушенням законодавства. Посилання в постанові на те, що пільговики с.Садове не користувались маршрутами, які обслуговує ОСОБА_2 не є достатніми, а рейс Монастирська-Садове взагалі відсутній як такий, не взято до уваги 28 актів обстеження пасажиропотоку, в яких містяться відомості про перевезення пільгових пасажирів, що виключає наявність дій, спрямованих на незаконне та безпідставне отримання коштів з бюджету, а також не враховано наявність інших маршрутів, які проходять через с.Садове і не досліджено чи перевозили вони із нього пільговиків. Також при предявленні документів, які дають право на пільговий проїзд, неможливо перевірити їх справжність, а тому відсутній умисел на незаконні дії скаржника. ОСОБА_2 вважає, що інкримінування йому службових злочинів за даною постановою є необґрунтованим, оскільки він не може бути визнаний службовою особою внаслідок того, що на нього як на громадянина-підприємця не покладено відповідних організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків та він їх не здійснює, відсутні докази про вчинення ним шахрайства. Крім цього, стверджує, що слідчий за встановлення його як особи, яка вчинила злочин, мав би винести постанову про притягнення його як обвинуваченого, а також посилається на те, що відомості в довідці виконкому Садівської сільської ради №34 від 21 лютого 2012 року та в акті перевірки органів фінінспекції від 24 лютого 2012 року, не вважає підтвердженням безпідставного отримання ним відшкодування з бюджету.

Суд, дослідивши зміст скарги та матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про порушення кримінальної справи, заслухавши пояснення скаржника та його захисника, які просили скаргу задовольнити, підтримавши її в повному обсязі, доповнивши тим, що у ОСОБА_2 не було можливості особисто контролювати пільгових пасажирів, а дані про них йому надавали водії, яким не було відомо про справжність документів на пільговий проїзд, а тому в його діях немає прямого умислу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення скарги, вважає, що скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів 31 січня 2012 року заступником прокурора Тернопільської області Комуніцьким О.В. винесено постанову про порушення кримінальної справи стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.190 КК України.

Оскаржувана постанова мотивується тим, що проведеною прокуратурою області спільно з працівниками УДСБЕЗ УМВС України в Тернопільській області перевіркою з'ясовано, що відповідно до договорів за №№ 346, 347, 349 від 30 січня 2010 року на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування на автобусному маршруті, укладених між головним управлінням розвитку інфраструктури Тернопільської облдержадміністрації та перевізником, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, надано право перевізнику на здійснення перевезень пасажирів на автобусних маршрутах Монастириська-Горигляди, Монастириська-Тростянці, Монастириська-Коропець-Садове на період з 01 лютого 2010 року по 31 січня 2015 року. Відповідно до вищезазначених Договорів, перевізник бере на себе зобов'язання надавати якісні, безпечні та в повному обсязі перевезення пасажирів, дотримуватися вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», нормативно-правових актів, що регулюють діяльність пасажирського автомобільного транспорту, та умов перевезень.

Так, 19 квітня 2010 року Монастириська РДА прийняла розпорядження за №158, яким внесено зміни до розпорядження голови РДА від 23 лютого 2010 року №77 «Про розрахунок компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян в районі» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 №117 «Про єдиний державний автоматизований реєстр осіб, що мають право на пільгу». П.4 згаданого розпорядження встановлено, що перевізники щомісяця, до 5 числа, подають управлінню праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації на паперових та електронних носіях розрахунки вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою «2-пільга», затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04 жовтня 2007 року №535 «Про затвердження форм для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, «2-пільга» та Інструкції про її заповнення». Компенсація перевізнику за перевезення пільгових категорій пасажирів на місяць проводилася управлінням праці та соціального захисту Монастириської РДА відповідно до розрахунку витрат на відшкодування збитків, пов'язаних з наданням пільг за формою «2-пільга», який включає в себе наступні складові: прізвище, ім'я, по-батькові пільговика, його адреса, ідентифікаційний код, категорія, кількість поїздок, вартість проїзду та нараховані суми за послуги (пільговий проїзд).

Упродовж 2011 року ФОП ОСОБА_2 подано до управління праці та соціального захисту населення Монастириської РДА розрахунки витрат на відшкодування збитків, пов'язаних з наданням пільг за проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на автобусних маршрутах Монастириська-Горигляди, Монастириська-Тростянці, Монастириська-Коропець-Садове в сумі 100 462, 40 грн. Відповідно до інформації управління праці та соціального захисту населення від 13 січня 2012 року №133/1-4 ПП ОСОБА_2 в 2011 році відшкодовано з бюджету кошти в сумі 95 855, 15 грн. та станом на 01 січня 2012 року заборгованість управління праці та соціального захисту перед перевізником становить 4 607, 25 грн.

Згідно довідки Садівської сільської ради №137 від 30 листопада 2011 року, пояснень сільського голови ОСОБА_3, секретаря сільської ради ОСОБА_4, депутатів сільської ради, окремих пільговиків с.Садове, які включені в списки розрахунків витрат на відшкодування збитків, пов'язаних з наданням пільг, водіїв автобусів вищезазначених маршрутів, у 2011 році рейси за даним маршрутом не здійснювалися. Окрім того, ОСОБА_2 безпідставно внесено до розрахунків про відшкодування витрат за формою «2-пільга» завідомо неправдиві дані про кількість перевезених пільговиків і на маршрутах Монастириська-Горигляди, Монастириська-Тростянці, що підтверджується поясненнями жителів тих сіл ОСОБА_5, ОСОБА_6 та інших, довідками сільських рад.

Таким чином, у порушення вищевказаних вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів фізична особа підприємець ОСОБА_2, будучи наділений організаційно-розпорядчими функціями, як службова особа, зловживаючи службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, вніс до офіційних документів (розрахунків витрат на відшкодування збитків, пов'язаних з наданням пільг за січень-грудень 2011 року) завідомо неправдиві відомості про кількість перевезених пільговиків, які подав в управління праці та соціального захисту Монастириської РДА та надалі шляхом обману заволодів бюджетними коштами на суму 73 607, 34 грн., що завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам держави.

Відповідно до ст.236-8 КПК України та положень п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 04 червня 2010 року «Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи», розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи, суддя повинен перевірити: чи були наявними на час порушення справи передбачені ч.1 ст.94 КПК приводи; чи мала особа, яка порушила справу, достатньо даних, що вказували на наявність ознак злочину (ч.2 ст.94 КПК), законність джерел отримання цих даних; чи компетентна особа прийняла рішення про порушення кримінальної справи і чи було додержано нею встановлений для цього порядок (ст.98 КПК).

При цьому, суд не повинен розглядати та вирішувати заздалегідь ті питання, які мають вирішуватися при розгляді кримінальної справи по суті, в тому числі вдаватись до оцінки доказів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.94 КПК України приводом до порушення кримінальної справи може бути заяви або повідомлення підприємств, установ, організацій, посадових осіб, представників влади, громадськості або окремих громадян, а також безпосереднє виявлення органом дізнання, слідчим, прокурором або судом ознак злочину.

З постанови слідує, що приводом для порушення кримінальної справи було безпосереднє виявлення злочину за наслідками проведеної прокуратурою області спільно з працівниками УДСБЕЗ УМВС України в Тернопільській області перевірки в порядку правозахисної діяльності щодо законності отримання відшкодувань грошових коштів з державного бюджету перевізником, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, що як вбачається з матеріалів, була здійснена на підставі рапорту о/у СДСБЕЗ Монастириського РВ УМВСУ в Тернопільській області.

Водночас, підставами до порушення кримінальної справи послужили достатні дані, які вказують на наявність в діях фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 ознак злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.190 КК України, а саме: довідка Монастириської міжрайонної фінансової інспекції від 20 січня 2012 року «Про результати участі у проведенні спільної з правоохоронним органом перевірки», розрахунки витрат на відшкодування збитків, пов'язаних з наданням пільг упродовж січня-грудня 2011 року, про кількість перевезених пільговиків, які подав фізична особа - підприємець ОСОБА_2 в управління праці та соціального захисту Монастириської РДА, довідка Садівської сільської ради №137 від 30 листопада 2011 року, пояснення Садівського сільського голови ОСОБА_3, секретаря сільської ради ОСОБА_4, депутатів цієї сільської ради, окремих пільговиків сіл Садове, Горигляди, Тростянці та інші матеріали.

Що ж стосується посилань скаржника ОСОБА_2 на те, що у матеріалах перевірки всупереч вимог КПК України відсутні достатні приводи та підстав для порушення кримінальної справи, що перевірка проведена неповно, необєктивно та з грубим порушенням законодавства, незясування: чи користувались пільговики с.Садове іншими маршрутами, які обслуговує ОСОБА_2, відсутності рейсу Монастирська-Садове; не взято до уваги 28 актів обстеження пасажиропотоку, в яких містяться відомості про перевезення пільгових пасажирів, що виключає наявність дій, спрямованих на незаконне та безпідставне отримання коштів з бюджету, що при предявленні документів, які дають право на пільговий проїзд, неможливо перевірити їх достовірність, а тому відсутній умисел на незаконні дії ОСОБА_2, а він не являється службовою особою внаслідок того, що на нього відповідні обовязки не покладено та він їх не здійснює, а також те, що відсутні докази про вчинення ним шахрайства, то при розгляді скарги суд не вправі виходити за межі наданих йому ст.236-8 КПК України повноважень, а саме вдаватись до оцінки доказів, оскільки дані питання повинні вирішуватись при розгляді кримінальної справи по суті, коли він може визначити, які саме докази є належними та припустимими, а які з них отримані з порушенням процесуальних норм, встановлених чинним КПК України та дослідити інші фактичні обставини, давши їм відповідний аналіз.

Аналогічно суд не вправі оцінювати докази, на які робить посилання ОСОБА_2 в скарзі, зокрема, що він не вважає підтвердженням безпідставного отримання ним відшкодування з бюджету відомості, які містяться в довідці виконкому Садівської сільської ради №34 від 21 лютого 2012 року та в акті перевірки органів фінінспекції від 24 лютого 2012 року, оскільки вказані документальні докази винесені поза межами дослідчої перевірки, відсутнє посилання на них як в постанові про порушення кримінальної справи так і вони самі в матеріалах, що стали підставою для порушення кримінальної справи.

З тотожних підстав під час розгляду скарги на постанову про порушення кримінальної справи суд не може здійснювати оцінку проведених слідчих дій, а тому не бере до уваги також посилання ОСОБА_2 в скарзі на те, що слідчий за встановлення його як особи, яка вчинила злочин, мав би винести постанову про притягнення його як обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у заступника прокурора Тернопільської області Комуніцького О.В. на час порушення кримінальної справи були достатні приводи і підстави для її порушення. При цьому, суд також приходить до висновку про законність джерел отримання даних, що слугували підставою для порушення кримінальної справи.

Зважаючи на наведені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 на постанову заступника прокурора Тернопільської області Комуніцького О.В. від 31 січня 2012 року про порушення кримінальної справи стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.190 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 94, 97, 98, 236-7, 236-8 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на постанову заступника прокурора Тернопільської області Комуніцького О.В. від 31 січня 2012 року про порушення кримінальної справи стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.190 КК України залишити без задоволення.

Слідчі дії по справі відновити.

Копії постанови надіслати прокурору, скаржнику ОСОБА_2 та його захиснику.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області протягом 7 діб з дня її винесення.

Головуючий Л.Т. Базан