Справа № 209/1285/15-к
Провадження № 1-кп/209/192/15
В И Р О К
Іменем України
15 квітня 2015 року м. Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно обвинуваченої:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українки, громадянки України, освіта професійно-технічна, працює ПП " ОСОБА_5 ", проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 22 червня 1999 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік;

- 24 грудня 2002 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців, звільнилась з Чернігівської ВК № 44 по відбуттю строку покарання;

- 22 листопада 2011 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки, звільнилась 17 вересня 2012 року умовно достроково на шість місяців три дні,

за ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачена ОСОБА_4 , повторно, 27 січня 2015 року в вечірній час, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, між подушок, які лежали на ліжку в спальні вищевказаного будинку, навмисно, таємно, з корисливих мотивів, викрала майно, яке належало ОСОБА_6 , а саме гроші в сумі 7200 грн., спричинивши тим самим останній майнову шкоду на зазначену суму. Заволодівши викраденим, ОСОБА_4 з місця злочину втекла, викраденим розпорядилася на власний розсуд. На момент повідомлення про підозру ОСОБА_4 відшкодувала ОСОБА_6 матеріальні збитки в повному обсязі.

Під час досудового розслідування, 13 лютого 2015 року потерпіла ОСОБА_6 , з одного боку, та підозрювана в цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, уклали угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, додержуючись наступних умов:

ОСОБА_4 повідомлено про підозру в тому, що вона повторно, 27 січня 2015 року в вечірній час, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, між подушок, які лежали на ліжку в спальні вищевказаного будинку, навмисно, таємно, з корисливих мотивів, викрала майно, яке належало ОСОБА_6 , а саме гроші в сумі 7200 грн., спричинивши тим самим останній майнову шкоду на зазначену суму. Заволодівши викраденим, ОСОБА_4 з місця злочину втекла, викраденим розпорядилася на власний розсуд. На момент повідомлення про підозру ОСОБА_4 відшкодувала ОСОБА_6 матеріальні збитки в повному обсязі.

Сторони визнають вірність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки, із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням її від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, та покладенням на неї обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчій інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Обвинувачена ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження угоди про примирення є:

1) для обвинуваченого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього кодексу;

2) для потерпілого-обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим віднесений до злочинів середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 2 ст. 471, ч. 4 ст. 474 КПК України, про що в справі мається її розписка.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не виявлено.

Обвинувачена ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки, із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням її від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, та покладенням на неї обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчій інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 370, 371, 475 КПК України,

у х в а л и в :
Затвердити угоду від 13 лютого 2015 року про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити їй узгоджене покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік, поклавши на засуджену обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- п. 2 - не виїжджати за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчій інспекції;

- п. 3 - повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- п. 4 - періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя ОСОБА_1