Справа № 317/1437/15-к
Провадження № 1-кп/331/163/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«03» червня 2015 року Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
За участю прокурора - ОСОБА_3
Адвокатів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, росіянина, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , призваного у зв`язку з мобілізацією 28 квітня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , кулеметника військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшого солдата, не судимого,

У вчинені кримінального правопорушення за ч.3 ст.407 КК України.

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2015 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов затверджений 14 квітня 2015 року прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000152 від 10 квітня 2015 року відносно ОСОБА_6 за ч.3 ст.407 КК України.

Досудовим розслідуванням було встановлено: відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 28 квітня 2014 року ОСОБА_6 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу у зв`язку із мобілізацією.

З того ж дня ОСОБА_6 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується поблизу АДРЕСА_2 на посаду кулеметника.

Оскільки ОСОБА_6 є військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, ст. 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» він зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.

Встановлено, що 30 жовтня 2014 року командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_6 була надана відпустка для проходження зазначеним військовослужбовцем лікування з виїздом за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшим проходженням лікування у комунальній установі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та прибуттям до військової частини 24 грудня 2014 року.

Під час перебування у вищевказаній відпустці за межами місця проходження служби у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно на службу.
В подальшому, 24 грудня 2014 року діючи навмисно, всупереч вимогам чинного законодавства та покладених на нього обов`язків військової служби, старший солдат ОСОБА_6 з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не з`явився вчасно з відпустки та не прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Після виявлення відсутності старшого солдата ОСОБА_6 у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 вжитими розшуковими заходами встановити його місцезнаходження не передбачалося можливим.
13 березня 2015 року старший солдат ОСОБА_6 прибув до військової прокуратури Запорізького гарнізону та повідомив про себе.
З заяви, наданої ОСОБА_6 у військовій прокуратурі Запорізького гарнізону вбачається, що він не повернувся з відпустки до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та ухилявся від військової служби до 13 березня 2015 року, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де з його слів проходив лікування на дому до 12 березня 2015 року.
При цьому, поважних причин для нез`явлення на службу та перешкод для прибуття до військової частини старший солдат ОСОБА_6 не мав. Також у зазначений період члени сім`ї ОСОБА_6 не хворіли та не помирали. Пожежі за його місцем проживання, його близьких родичів не було та обставин непереборної сили не існувало.
Протягом періоду нез`явлення на службу, старший солдат ОСОБА_6 підтверджуючих документів до командування військової частини не надавав, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, продовжуючи не з`являтися на службу без поважних причин до 13 березня 2015 року.
Згідно висновку військово-лікарської комісії від 17 березня 2015 року старший солдат ОСОБА_6 визнаний придатним для проходження військової служби.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього в силу положень ст.47 КК України.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали таке клопотання.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що ст..47 КК України не може бути застосована до військовослужбовця, та просив призначити покарання у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті.
Заслухавши думку учасників щодо клопотання захисника, перевіривши його обгрунтованність, суд дійшов висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Суд переконався, що діяння, які поставлені ОСОБА_6 за провину дійсно мали місце, що вони містять склад злочину та вказана особа винна в їх вчиненні.
Обвинувачений надав показання, що узгоджуються з обвинуваченням, а суд в порядку ст.349 ч.3 КПК України за згодою всіх учасників. Визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно інших обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ст. 47 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, за місцем проходження служби та за місцем роботи характеризується виключно з позитивного боку, інших обставин не зазначалося. На даний час обіймає посаду техніка другої категорії у СП ЦРО ВАТ «Запоріжжобленерго». Відповідно до протоколу № 12 від 02.06.2015 року, на зборах трудового колективу СП ЦРО ВАТ «Запоріжжобленерго», де працює обвинувачений, було прийнято рішення звернутися до суду з клопотанням про передачу останнього на поруки трудового колективу зазначеного підприємства. За своїм змістом клопотання колективу містить мотивоване прохання звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та передати його на поруки, зобов`язання колективу здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення обвинуваченим скоєння нових правопорушень та своєчасно повідомляти обставини, що перешкоджають виконанню виховних функцій.
Довод прокурора про те, що ст.47 КК України не можливо застосувати до військовослужбовця не підкріплюються положеннями кримінального Кодексу України. Прокурором не надано відомостей про те, що особа, яка згідно з Указом Президента України про демобілізацію № 254/2015 від 06.05.2015 року та підлягає демобілізації буде продовжувати проходити військову службу.
Разом з цим, відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні надав свою згоду на закриття кримінального провадження за даних нереабілітуючих підстав, повністю погодився з пред`явленим обвинуваченням, визнав свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаявся у вчиненому.
За наявності зазначених вище обставин, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу СП ЦРО ВАТ «Запоріжжяобленерго».
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284, 286, 288, 314, 372 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України з підстав, передбачених ст. 47 КК України з передачею його на поруки трудовому колективу СП ЦРО ВАТ «Запоріжжяобленерго».
Кримінальне провадження № 1-кп/317/190/2015, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 10 квітня 2015 року відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України - закрити.
ОСОБА_6 передати на поруки трудовому колективу СП ЦРО ВАТ «Запоріжжяобленерго», за умови, що він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Роз`яснити ОСОБА_6 , якщо у разі порушення ним умов передачі на поруки, відповідно до ч. 2 ст. 47 КК України, він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 289 КПК України, роз`яснити трудовому колективу СП ЦРО ВАТ «Запоріжжяобленерго», якщо протягом року з дня передачі ОСОБА_6 на поруки колективу, він не виправдає довіру колективу, ухилятиметься від заходів виховного характеру та порушуватиме громадський порядок, загальні збори колективу можуть прийняти рішення про відмову від поручительства за взяту ними на поруки особу. Відповідне рішення направляється до суду, який прийняв рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Про прийняте рішення повідомити трудовий колектив СП ЦРО ВАТ «Запоріжжяобленерго», направивши на його адресу копію даної ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_7