АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа №11/791/22/15 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2ст.15; ч.2ст.185;
ч.1ст.122; ч.1 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року лютого місяця «17» дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої судді:ОСОБА_2 ,
Суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
З участю прокурора: засудженого: законного представника засудженого: ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Херсоні кримінальну справу за апеляцією з доповненнями засудженого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від «07» серпня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянин України, раніше неодноразово судимий,

востаннє: - 04.08.2004 року Дніпровським райсудом

м.Херсона по ст. 15ч.3, ст.185 КК України,

з застосуванням ст. 71 КК України, на 4 роки 6 місяців

позбавлення волі; звільнений 21.10.2008 року за

відбуванням строку покарання, -

засуджений за ч.2 ст.15; ч.2 ст.185 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі; за ч.1 ст.122 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі; за ч.1 ст.121 КК України на 6 (шість) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначене ОСОБА_6 покарання 7 (сім) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Міра запобіжного заходу до набрання вироком законної сили тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з 14.08.2012 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 :

· на користь обласної Херсонської клінічної лікарні за лікування потерпілого ОСОБА_8 2982.98 гривень;
· на користь держави в особі КП «Бюро судово-медичних експертиз» Херсонської облради за проведення судмедекспертиз 158.36 гривень.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишені без розгляду, з роз`ясненням їм права звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Вирішене питання щодо речових доказів.

ОСОБА_6 визнаний винним і засуджений за скоєння слідуючих злочинів.

ОСОБА_6 01 березня 2010 року біля 17 годин, знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , намагався таємно викрасти чашу із мельхіору вартістю 300 гривень, належну потерпілій ОСОБА_9 , однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілою, котра виявила викрадену в неї чашу в особистих речах засудженого.

Він же, 26 березня 2011 року біля 19 годин, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків із ОСОБА_10 , схопив останню за зап`ястя лівої руки, вивернувши її, умисно завдавши потерпілій, згідно висновків експерта, середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді закритого перелому лівої лучової кістки із зміщенням.

Він же, 10 серпня 2012 року біля 14 годин, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки на ґрунті раптово виниклого конфлікту після сумісного вживання алкогольних напоїв, умисно наніс ОСОБА_8 удари руками та ногами по голові та в живіт, завдавши потерпілому, згідно висновків судмедекспертизи, тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

В апеляційній скарзі з внесеними доповненнями засуджений ОСОБА_6 вказує на незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції через неповноту та односторонність як досудового, так і судового слідства; порушень вимог КПК України; невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, привівши такі доводи: в ході судового розгляду справи не були допитані потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; поняті та експерти (прізвищ не вказано), в зв`язку з чим він був позбавлений права задавати їм питання; судом у вироку не наведені об`єктивна та суб`єктивна сторона злочину за ч.1 ст.121 КК України, бо він не мав мети для таких наслідків, що сталися; у вироку приведені його покази, яких він у судовому засіданні не давав, а покази свідка ОСОБА_16 та потерпілого ОСОБА_17 у судовому засіданні були іншими, ніж приведені у вироку; на досудовому слідстві до нього застосовувалися недозволені методи. Просить вирок щодо нього скасувати, кримінальну справу повернути на додаткове розслідування. Також засуджений ОСОБА_6 звернувся із письмовою заявою про застосування до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Вислухавши суддю-доповідача по справі; думку прокурора, який вважає апеляцію з доповненнями засудженого ОСОБА_6 не підлягаючими задоволенню; проти застосування до засудженого ОСОБА_6 акту амністії прокурор заперечує; засудженого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляцію з доповненнями та прохав їх задовольнити, а також застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році», законного представника засудженого, яка підтримала апеляцію та заяву про застосування акту амністії до ОСОБА_6 , прохала їх задовольнити, провівши судові дебати, де учасники процесу залишилися на тій же позиції, вислухавши останнє слово засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції з доповненнями, колегія суддів вважає їх не підлягаючими задоволенню з таких підстав.

Як убачається із матеріалів справи, суд першої інстанції у вироку проаналізував всі зібрані і розглянуті у судовому засіданні докази, які повно досліджені, правильно оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, а висновок про подію скоєних злочинів та про винуватість засудженого ОСОБА_6 ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним злочинів за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував доказами, які зібрані з додержанням вимог КПК України, -

- за епізодом замаху на крадіжку майна у ОСОБА_9 показами самого засудженого ОСОБА_6 у судовому засіданні, який свою винність визнав повністю; - належно перевіреними показами потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_18 , даними ним на досудовому слідстві; - протоколом ВООП, в ході якого засуджений ОСОБА_6 на місці добровільно розповів та показав про обставини замаху на крадіжку; - матеріалами слідчих дій /а.с. 12, 13, т.1/;

- за епізодом завдання умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_10 показами засудженого ОСОБА_6 у судовому засіданні, який винним себе визнав повністю та розповів про обставини скоєного ним злочину; - показами потерпілої ОСОБА_10 ; свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , даними ними на досудовому слідстві і належно перевіреними у судовому засіданні; - протоколом ВООП з участю засудженого ОСОБА_6 , де останній показав і розповів про обставини скоєного ним злочину; - висновком судмедекспертизи /т.3, а.с. 17/, згідно якого у потерпілої ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження в виді закритого перелому лівої лучової кістки зі зміщенням, які виникли від дії тупого предмету, не виключно 26.03.2011 року, і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; - протоколом ВООП із потерпілою ОСОБА_10 , де остання розповіла та показала про обставини скоєного щодо неї злочину ОСОБА_6 , якого при впізнанні 23.06.2011 року впізнала як особу, що завдала їй тілесні ушкодження у вказаний вище час та у зазначеному місці /а.с. 66-71,т.2; 36-40, т.2; 35 ч.2/;

- за епізодом завдання умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння ОСОБА_8 : - показами свідка ОСОБА_22 у судовому засіданні про те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 працювали на ремонтних роботах по вул. Кірова,12 у м.Херсоні, ним наймані, як часним підприємцем і 10.08.2012 року о 10 годин, перевіряючи їх роботу, побачив, що всі вони в нетверезому стані, про що зробив їм зауваження, а біля 14 годин, приїхавши до них знову, побачив ОСОБА_8 лежачим у крові на підлозі, біля якого стояв ОСОБА_6 та йому пояснив, що це він завдав ОСОБА_8 тілесні ушкодження, бо той його образив. У самого ОСОБА_25 тілесні ушкодження були відсутні. ОСОБА_26 був у тяжкому стані, на ноги встати не міг; - показами свідка ОСОБА_23 як у судовому засіданні, так і в ході досудового слідства про те, що 10.08.2012 року працював у складі ремонтно-будівельної бригади за вказаною адресою, в цей день всі четверо вживали спиртні напої, біля 14 годин, працюючи, позаду почув звук падіння, повернувшись, побачив ОСОБА_26 на підлозі, у якого обличчя було в крові, біля нього стояв ОСОБА_6 , тер праву руку свою, говорячи, що в нього сильний удар, при цьому пояснив, що ОСОБА_26 його образив. Після цього ОСОБА_27 пішов звідти, а потім ОСОБА_28 йому розповідав, що бачив, як ОСОБА_6 після цього з розгону плигав на лежачого на підлозі ОСОБА_17 , б`ючи останнього ногами в різні частини тіла, в тому числі по голові, в зв`язку з чим ОСОБА_28 заспокоював ОСОБА_25 ; - показами свідка ОСОБА_29 , даними ним на досудовому слідстві, і належно перевіреними у судовому засіданні про те, що він теж працював у зазначеному складі на ремонтних роботах за вказаною адресою 10.08.2012 року. Всі четверо вживали спиртні напої, почув о 14 годині, знаходячись у санвузлі, гуркіт у кімнаті поряд, зайшов та побачив на підлозі ОСОБА_17 з обличчям у крові, біля якого стояв ОСОБА_30 , потираючи праву руку та говорячи, що в нього удар сильний, та що наче ОСОБА_31 його образив. В цій кімнаті був й ОСОБА_23 , ОСОБА_28 вийшов продовжувати роботу, а хвилин через 15, почувши звук прижків, зайшов знову в ту ж кімнату та побачив, що ОСОБА_6 з розгону плигає на лежачого ОСОБА_17 , б`ючи останнього ногами по тілу, в голову, і тільки після того, як ОСОБА_28 відтяг ОСОБА_32 , той заспокоївся та перестав бити потерпілого. У ОСОБА_26 на обличчі була кров, виступили синці, він стогнав, але говорити не міг. ОСОБА_31 не завдавав ОСОБА_33 тілесних ушкоджень; - показами потерпілого ОСОБА_17 , даними ним на досудовому слідстві і належно перевіреними у судовому засіданні, про те, що 10.08.2012 року він працював у складі ремонтної бригади, вищеописаної, за вказаною адресою; всі четверо вживали спиртні напої, ніяких конфліктів між ними не було, але раптом ОСОБА_6 став вести себе агресивно, підбіг до ОСОБА_17 та збив його з ніг, а коли ОСОБА_26 піднявся, вдарив його в обличчя, і ОСОБА_31 упав на підлогу, а ОСОБА_25 став наносити йому множинні удари ногами по голові та тулубу, не менше шести, після чого ОСОБА_26 втратив свідомість; до пам`яті прийшов вже в лікарні. Окрім ОСОБА_6 , йому тілесних ушкоджень ніхто не завдавав; -висновками судово-медичної експертизи /а.с. 41-42, т.3/, згідно яких у ОСОБА_8 були тілесні ушкодження: закритий перелом кісток своду та основи черепа (лівої вісочної кістки, лобної кістки зліва…), множинні переломи лівої щелепної кістки; верхньої щелепи зліва, стінок лівої гайморової пазухи), ушиб головного мозку середнього ступеню, крововилив у м`які тканини в області лівого ока та лівої вісочної області, забійні рани правої брови, лівого кута рота, закрита травма черевної порожнини у виді 5-ти травматичних розривів печінки. Вказані травми виникли від дії тупих предметів та ускладнилися травматичним шоком тяжкого ступеню, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Виникнення їх, окрім рани брови, при падінні з висоти власного зросту, виключено; - протоколом ВООП, де ОСОБА_6 не тільки розповів, але й показав, яким чином він скоїв злочин проти ОСОБА_8 /а.с. 86-93, т.3/; протоколами слідчих дій /а.с. 16, т.3/; /а.с. 29-30,т.3/; /а.с. 23-24, т.3/; /а.с. 18, 19, т.3/.

Сукупність наведених у вироку цих та інших доказів, які узгоджуються між собою, переконливо свідчать про те, що саме ОСОБА_6 при зазначених вище обставинах, у час та місці, скоїв дані злочини, передбачені ст.ст. 15 ч.2; 185 ч.2; 122 ч.1; 121 ч.1 КК України, і його злочинні дії кваліфіковані вірно.

Колегія суддів вважає правильним те, що суд першої інстанції, приймаючи до уваги покази засудженого за епізодом по ч.1 ст. 121 КК України, дані ним на досудовому слідстві, аналогічні показам свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , потерпілого ОСОБА_17 , і які він частково підтвердив у судовому засіданні, як такі, що відповідають іншим об`єктивним доказам по справі, є достовірними, правомірно поклавши їх в основу судового рішення.

Доводи апеляції засудженого встановлених обставин справи та висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права; правова оцінка фактичним обставинам у справі дана вірно.

Колегія суддів також враховує те, що засуджений ОСОБА_6 у ході судового розгляду справи фактично визнавав себе винним у скоєнні злочину щодо ОСОБА_8 , що вбачається із протоколу судового засідання /а.с. 150, т.4/, де при допиті потерпілого ОСОБА_8 , засуджений «покаявся, що таке вчинив».

За цим же епізодом засуджений ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечував проти оголошення показів свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , неявка яких судом була визнана з поважних причин /а.с. 153, т.4/.

Як свідчить протокол судового засідання, не заперечував засуджений і проти оголошення показів, даних в ході досудового слідства, свідками та потерпілими по іншим епізодам, які вищезазначені.

Всі клопотання, заявлені засудженим ОСОБА_6 у судовому засіданні, були судом належним чином розглянуті, як те передбачено нормами кримінально-процесуального закону України (1960 року).

Після винесення вироку судом першої інстанції засудженого, за його клопотанням, було ознайомлено із протоколом судового засідання та технічним записом судового процесу, але будь-яких зауважень на них засуджений не подавав, як не подавав і доповнень до апеляції з цього приводу.

По закінченні досудового слідства по кримінальній справі, при ознайомленні засудженого ОСОБА_6 із матеріалами справи, із протоколу /а.с. 146, т.3/ видно, що він заяв та клопотань не мав, просив слухати у суді справу за спрощеною формою без виклику свідків, оскільки вину за всіма епізодами визнає у повному обсязі.

ОСОБА_6 не заявляв про те, що до нього на досудовому слідстві застосовувалися недозволені методи, навпаки, це заперечував /а.с. 73, т.3/; не заявляв про це і у судовому засіданні, де мав кваліфікованого захисника. Тому посилання на це у апеляції засудженого, колегія суддів вважає неспроможними та рахує за його спосіб захисту, тим більше, що засуджений у апеляції не вказував, яким чином недозволені методи вплинули на результати досудового слідства по справі: чи він себе оговорив, чи інше.

Доводи засудженого у апеляції про неповноту та односторонність і необ`єктивність досудового та судового слідства слід визнати необґрунтованими, оскільки вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту, односторонність чи необ`єктивність дослідження слідчими органами та судом обставин справи чи упередженість суду тощо.

Те, що у справі не було допитано свідків та потерпілих, зазначених в апеляції засудженого, не відобразилося на повноті судового слідства. Їх покази, відповідно до вимог ст. 306 КПК України, були досліджені у судовому засіданні. При цьому, як вбачається із протоколу судового засідання, ні сам засуджений ОСОБА_6 , ні інші учасники процесу не заперечували проти цього і не вимагали безпосереднього допиту цих свідків у судовому засіданні.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального та кримінально-процесуального законів України, які б були безумовною підставою для скасування вироку, суд першої інстанції не допустив, а засуджений в апеляції не навів.

З цих підстав апеляція не підлягає задоволенню.

Що стосується заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році», то колегія суддів вважає її не підлягаючою задоволенню із слідуючих підстав.

Закон України «Про амністію у 2014 році» передбачає вичерпний перелік підстав, з яких можливо до засудженого застосувати акт амністії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 раніше був двічі судимий:

- 11.12.2001 року Дніпровським райсудом м.Херсона за ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнений 31.12.2003 року, згідно ст. 81 КК України, умовно-достроково, невідбутий строк становив 1 рік 11 місяців 11 днів;

- 04.08.2004 року Дніпровським райсудом м.Херсона за ст.ст. 15; 185ч.3; 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений після відбування строку покарання 21.10.2008 року.

Скоєні ним раніше злочини є умисними тяжкими, судимості не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, і знову вчинив три злочини умисні тяжкі та середньої тяжкості, за які його засуджено за даним вироком, що ним оскаржено.

Відповідно до п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимостей за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії. Згідно п. «б» ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб, які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Тобто, засуджений ОСОБА_6 не є суб`єктом амністії, яку прохає до нього застосувати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 365; 266 КПК України (1960р.), колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію з доповненнями засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Комсомольського районного суду м.Херсона від 07 серпня 2013 року щодо нього залишити без змін.

Заяву засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - залишити без задоволення.

Судді: три підписи

Згідно з оригіналом:
Суддя: ОСОБА_2