Справа № 11-535/07 Головуючий
в 1 інстанції Барчук
ч. 1 КК України Доповідач
в апеляційній інстанції Олексюк Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 02
жовтня 2007 року

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого -
судді Олексюка ЯМ. суддів Лозовського А.О., Пазюка О.С
з участю прокурора Калаура О.Л. потерпіла ОСОБА_2.

розглянула
у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку кримінальну справу за апеляціями
потерпілої ОСОБА_2., представника
ОСОБА_3 та прокурора Луцького району Троца В.М.
на вирок Луцького міськрайонного суду від 03 серпня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Жовтневе Коропського району, Чернігівської області, українця,
гр.України, з середньою
освітою, одруженого, непрацюючого,
мешканця АДРЕСА_1, в порядку ст. 89
КК України не судимого, -

засуджено
за ст.
286 ч.1 КК України на 2 (два) роки обмеження волі без позбавлення права
керувати транспортними засобами.

На
підставі ст. ст.
75, 76 КК України звільнено
ОСОБА_1 від відбуття призначеного покарання,
з встановленням двохрічного іспитового строку з покладенням на нього
обов'язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з'являтись
для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнуто
з засудженого ОСОБА_1: в
користь ОСОБА_2. 1835, 80 грн.
матеріальної шкоди, 500 гри. моральної
шкоди та 2000 гри. за послуги адвоката; в користь Луцької ЦРЛ 96, 85 грн. та в
доход держави за проведення експертиз 176 грн. 52 коп.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_1 залишено попередній -підписку про невиїзд.

Розглядаючи
справу в апеляційному порядку, колегія
суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Волинської
області , -

ВСТАНОВИЛА:

За
вироком судуОСОБА_1. визнаний винним у тому,
що 13 квітня 2007 року, близько
01 год. 00 хв., на автодорозі м. Луцьк-с. Боратин Луцького району, керуючи автомобілем «Мерседес» 1980 року
випуску, р.н.з.НОМЕР_1 та рухаючись в
напрямку с Боротин
по правій частині дороги, в темну пору
доби не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не справився з керуванням, що призвело до зносу автомобіля через смугу
зустрічного руху на узбіччя, де
відбулось зіткнення з придорожнім деревом та як наслідок неодноразове
перевертання автомобіля.

Внаслідок
ДТП пасажирка
ОСОБА_2., отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної
експертизи відносяться до середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу
здоров'я.

В
прямому причинному зв'язку з даною ДТП
і наслідками знаходиться порушення водієм ОСОБА_1 п.п.12.2, 12.3 Правил дорожнього руху.

В
поданій на вирок апеляції потерпіла ОСОБА_2. та її представник ОСОБА_3., не оспорюючи доведеність вини та правильність
кваліфікації дій ОСОБА_1, просить його
скасувати та постановити свій вирок, в
частині звільнення засудженого від призначеного покарання на підставі ст. 75
КК України, обравши реальне покарання у
вигляді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними
засобами, а також в частині вирішення
цивільного позову, збільшивши стягнення
матеріальної та моральної шкоди в користь потерпілої ОСОБА_2.

У своїй
апеляції прокурор, також не оспорюючи
доведеність вини та правильність кваліфікації дій засудженого, просить у вирок внести виправлення, виключивши з його мотивувальної частини таку
кваліфікуючу ознаку злочину, як
спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Заслухавши
доповідача, який виклав суть вироку і
доводи апеляцій, пояснення потерпілої
ОСОБА_2., яка апеляцію підтримувала, міркування прокурора, який підтримував свою апеляцію, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палати
встановила, що апеляція прокурора
підлягає до задоволення, а апеляція
потерпілої ОСОБА_2., представника
ОСОБА_3 до задоволення не підлягає.

Висновки
суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
за який він засуджений,
підтверджуються зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні
доказами, і ніким не оскаржуються.

Діям
ОСОБА_1 дана правильна юридична оцінка,
яка також ніким не оспорюється.

Призначаючи
покарання засудженому ОСОБА_1, суд
першої інстанції у відповідності до вимог
ст. ст. 50, 65
КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Як
вбачається з матеріалів справи,
засудженийОСОБА_1. характеризується позитивно, даний злочин вчинив з необережності.

Крім
того, ОСОБА_1. визнав свою вину і щиро розкаявся у вчиненому.

Враховувавши
практично і всі обставини, на які
посилається в апеляції потерпіла ОСОБА_2. та представник ОСОБА_3., суд призначив ОСОБА_1 покарання, яке є необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи
питання про розмір відшкодування моральної та матеріальної шкоди, суд виходив із засад розумності, виваженості і справедливості, в повній мірі врахував підтвердженні
документально матеріальні збитки та моральні страждання потерпілої* ОСОБА_2.

За таких
обставин, підстав для скасування вироку
та постановления свого
нового вироку, про що ставиться питання
в апеляції потерпілої ОСОБА_2. та представника ОСОБА_3., колегія суддів не вбачає.

Разом з
тим, суд мотивуючи висновок, щодо кваліфікації злочину помилково зазначив
у вироку, що потерпілій заподіяно тяжкі
тілесні ушкодження, а тому апеляція
прокурора в цій частині підлягає до задоволення.

На
підставі наведеного і керуючись ст. ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати, -

УХВАЛИЛА :

Апеляцію
потерпілої ОСОБА_2. та представника ОСОБА_3. залишити без задоволення, а апеляцію прокурора Луцького району
задовольнити.

Вирок
Луцького міськрайонного суду від 03 серпня 2007 року відносно ОСОБА_1 в частині
кваліфікації, призначеного судом
покарання та вирішення цивільного позову залишити без змін.

Мотивування
суду щодо кваліфікації злочину викласти в такій редакції: Аналізуючи зібрані по
справі докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 286 ч.1 КК України,
кваліфікуючою ознакою якого є порушення правил безпеки дорожнього
руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості
тілесні ушкодження.