Справа № 643/2785/15-к
Пр. № 1-кп/643/352/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006794, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васищево Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з середньою технічною освітою, не працюючого, раніше судимого 04.04.2013 року Валківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.186 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень, 17.02.2015 року апеляційним судом Харківської області за ч.2 ст. 190, ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_2 , -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи засудженим 04.04.2013 року Валківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.186 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення і перевиховання не став і знову вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , 15 грудня 2013 року о 21-01 год., на автомобілі марки «ВАЗ 2110» сірого кольору, д.н. НОМЕР_1 заїхав на територію АЗС ПІІ «Лукойл-Україна», яка розташована за адресою: м. Харків, пр. Московський, 137-А, де під видом покупця бензину, повідомив оператору ОСОБА_8 про намір заправити повний бак свого автомобілю «ВАЗ 2110» сірого кольору, д.н. НОМЕР_1 бензином марки А-92, після чого попрямував до касира АЗС «Лукойл-Україна» ОСОБА_9 , якій також повідомив про намір заправити повний бак вищевказаного автомобілю бензином марки А-92 з готівковим розрахунком. Після цього, під приводом взяття з автомобілю мобільного телефону, ОСОБА_5 повернувся до свого автомобілю «ВАЗ 2110» сірого кольору, д.н. НОМЕР_1 , сівши в який, дочекався моменту, коли ОСОБА_8 заправив автомобіль «ВАЗ 2110» д.н. НОМЕР_1 та, маючи умисел на відкрите викрадення бензину А-92, завів вказаний автомобіль. В цей час ОСОБА_8 підійшов до автомобілю ОСОБА_5 спереду та ставши перед автомобілем зажадав від ОСОБА_5 сплатити за бензин, на що ОСОБА_5 , усвідомлюючи відкритість своїх дій, з метою утримання викраденого бензину марки А-92, що належав ПІІ «Лукойл-Україна» почав рухатися на автомобілі в сторону пр. Московський в м. Харкові, при цьому ОСОБА_8 схопився обома руками за капот автомобілю. Проїхавши близько 100 метрів ОСОБА_5 зупинився, в цей момент ОСОБА_10 , підійшов до дверей автомобілю та повторно зажадав від ОСОБА_5 сплатити за бензин, однак ОСОБА_5 з місця події зник, розпорядившись викраденим майном в подальшому на власний розсуд, тим самим відкрито викрав бензин марки А-92 в кількості 38,93 літрів, за ціною 10,50 грн./л, на загальну суму 408,77 грн.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений свою вину в скоєнні злочину визнав повністю, не оспорював фактичних обставин справи, доказів, викладених в обвинувальному акті, а також розміру цивільного позову. Пояснив про обставини скоєного злочину, як викладено вище.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим та не оспорювання фактичних обставин справи, а також розміру цивільного позову, суд зі згоди учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про його особу.

Суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованих йому дій та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), вчинене повторно.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимий, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у скоєнні злочину, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а також дані про особу обвинуваченого, викладені вище у вироку, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає, що виправлення обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства. Оскільки обвинувачений скоїв злочин до ухвалення вироку апеляційним судом Харківської області 17.02.2015 р., суд призначає йому покарання відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України. При цьому суд призначає обвинуваченому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.

Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання ОСОБА_5 та застосування до останнього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року у зв*язку з відбуттям ним частини призначеного покарання, оскільки зазначені підстави застосовуються судом на день набрання чинності цим Законом. Зазначений закон набрав чинності 19.04.2014 року, а строк покарання обвинуваченому визначається з 13.08.2014 року, тобто зі спливом чотирьох місяців після набрання законом чинності. П. В ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» також не застосовується до ОСОБА_5 , оскільки останній засуджується за скоєння тяжкого злочину.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 не обирався, оскільки він відбував покарання у вигляді позбавлення волі згідно вироку апеляційного суду Харківської області від 17.02.2015 року.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_11 суд задовольняє в повному обсязі, у зв*язку з визнанням позову обвинуваченим.

Суд вирішує питання про долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначено за вироком апеляційного суду Харківської області від 17.02.2015 року, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 13.08.2014 року. Зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання частково відбуте ним покарання за попереднім вироком, починаючи з 13.08.2014 року.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_11 задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПІІ «Лукойл-Україна» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином 408,77 грн.

Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя

26.05.2015