Номер провадження 1-кп/754/124/15
Справа№754/1579/15-к
07.07.2015 року Деснянський районний суд міста Києва
в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не заміжня, не працює, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ст.ст. 303 ч.2, 302 ч.2 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
ОСОБА_3 , згідно з обвинувальним актом, пред`явлено обвинувачення узабезпеченні зайняття проституцією кількох осіб (сутенерство) та у звідництві для розпусти з метою наживи, за наступних підстав.
Так, ОСОБА_3 , в період часу з 29.10.2014р. по 03.12.2014р., знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , забезпечувала зайняття проституцією кількох осіб (сутенерство), що виразилось у тому, що остання зняла в оренду вищевказану квартиру для надання повіями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 клієнтам послуг інтимного характеру за грошову винагороду, частину якої отримувала ОСОБА_3 .
Крім того, ОСОБА_3 , 30.10.2014р. приблизно о 20:00 год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , вчинила звідництво для розпусти з метою наживи між повією ОСОБА_6 та клієнтом ОСОБА_9 , за що ОСОБА_6 отримала грошову винагороду в розмірі 800 грн., яку передала ОСОБА_3 .
Крім того, ОСОБА_3 , 20.11.2014р. приблизно о 15:00 год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , вчинила звідництво для розпусти з метою наживи між повією ОСОБА_6 та клієнтом ОСОБА_10 , за що ОСОБА_6 отримала грошову винагороду в розмірі 800 грн., яку передала ОСОБА_3 .
Крім того, ОСОБА_3 , 22.11.2014р. приблизно о 17:00 год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , вчинила звідництво для розпусти з метою наживи між повією ОСОБА_6 та клієнтом ОСОБА_9 , за що ОСОБА_6 отримала грошову винагороду в розмірі 800 грн., яку передала ОСОБА_3 .
Крім того, ОСОБА_3 , 03.12.2014р. приблизно о 19:00 год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , вчинила звідництво для розпусти з метою наживи між повією ОСОБА_6 та клієнтом ОСОБА_11 , за що ОСОБА_6 отримала грошову винагороду в розмірі 800 грн., яку передала ОСОБА_3 .
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ст.ст. 302 ч.2, 303 ч.2 КК України не визнала, та дала суду наступні показання.
Так, по обвинуваченню у звідництві для розпусти з метою наживи показала, що на початку листопада 2014 року вона зателефонувала адміністратору жінці на ім`я ОСОБА_12 щодовлаштування на посаду масажиста в масажний салон, так як вона має диплом масажиста. Приблизно через тиждень роботи в даному салоні жінка на ім`я ОСОБА_12 запропонувала мені посаду адміністратора, оскільки вона мала від`їжджати за кордон на три місяці. Вона погодилась та почала виконувати обов`язки адміністратора салону.
До її функціональних обов`язків, як адміністратора входило наступне: відповідати на телефонні дзвінки, розповідати про види масажу, які надає салон, слідкувати за порядком в квартирі, та за тим, щоб дівчата не надавили інтимних послуг.
Телефон з сім-картками, на який телефонували клієнти, їй надала жінка на ім`я ОСОБА_12 .
Зазначила, що вона не є орендарем квартири, вона не сплачувала кошти ні за оренду, ні за комунальні послуги. Про квитанції за комунальні послуги, які надходили, вона повідомляла ОСОБА_13 . Їй не відомо хто є власником даної квартири.
За час коли вона займала посаду адміністратора на роботу влаштувалося дві дівчини, всього працювало троє дівчат. Ніякої документації з приводу працевлаштування вона не бачила та не вела. Все необхідне для надання масажних послуг було в наявності, вона нічого не купувала.
Також, показала, що вона вже працювала в даному солоні на початку 2014 року приблизно два тижні.
Дані про клієнтів їх імена, телефони, час, вартість та дівчина, яка робила масаж вносились в спеціальний зошит. Рекламою салону вона не займалась. Прейскурант на послуги та види масажу знаходився в салоні. Діапазон цін на масаж складав від 250 грн. до 600 грн. Режим роботи салону був приблизно з 11:00 год. до 00:00 год. В телефонних розмовах з клієнтами вона розповідала про види масажу, а вже безпосередньо з дівчиною клієнт обирав вид масажу. Клієнт завчасно записувався на сеанс масажу на певний час.
Під час досудового розслідування, вона надавала показання та повідомляла про особу на ім`я ОСОБА_12 , але це не взяли до уваги. Зазначеній особі вона не повідомила про події, оскільки не змогла з нею зв`язатися, зв`язок з абонентом був відсутній.
03.12.2014р. приблизно о 19:00 год. до салону зайшли працівники міліції, в цей час ОСОБА_6 проводила сеанс масажу. Працівники міліції провели обшук в квартирі. Після чого, її та інших дівчат відвезли до районного відділу міліції для допиту. Приблизно через два тижні її знову викликали до міліції. Під час досудового розслідування вона підписала всі документи для того, щоб працівники не направляли документи по місцю її реєстрації, оскільки там живуть її батьки.
По обвинуваченню у забезпеченні зайняття проституцією кількох осіб (сутенерство), обвинувачена показала по епізодам.
По-першому епізоду вину не визнає, оскільки 30.10.2014р. вона не працювала в даному салоні. Зазначивши, що вона лише на початку листопада 2014 року влаштувалась на роботу в салон.
По-другому епізоду вину не визнає, оскільки 20.11.2014р. о 15:00 год. відбувався сеанс масажу, але кому надавалися послуги масажу не пам`ятає, за масаж було сплачено 400 грн. Крім того, зазначила, що ОСОБА_6 на той момент ще не працювала в салоні, тому не могла надавати ніяких послуг. На той час в салоні працювала ОСОБА_7 . Звідництва вона не вчиняла та інтимні послуги особа не отримувала.
По-третьому епізоду вину не визнає, оскільки станом на 22.11.2014р. ОСОБА_6 ще не працювала в даному салоні. В той день могла працювати ОСОБА_7 , яка працювала до 18:00 год. За послуги масажу було отримано грошові кошти в сумі 400 грн.
По-четвертому епізоду вину не визнає, оскільки 03.12.2014р. о 19:00 год. ОСОБА_6 надавала послуги масажу ОСОБА_11 , за які він заплатив 400 грн., а не 800 грн., як зазначено в обвинувальному акті. Звідництва вона не вчиняла та інтимні послуги ОСОБА_11 не отримував.
Просить суд виправдати її за всіма статтями пред`явленого обвинувачення.
В обґрунтування пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ст.ст. 302 ч.2, 303 ч.2 КК України стороною обвинувачення покладені докази - показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 .
Так, свідок ОСОБА_6 суду показала, що з обвинуваченою вона знайома, оскільки працювала у неї в салоні в жовтні 2014 року. Роботу знайшла через мережу інтернет. Її робота полягала в наданні послуг інтимного характеру та масажу. Вартість інтимних послуг складали від 500 грн. Отримані кошти за надані інтимні послуги вона отримувала від клієнтів особисто. Після чого, передавала їх обвинуваченій. 40% від отриманих коштів вона отримувала як заробітну плату. Замовлення від клієнтів по телефону приймала обвинувачена. В салоні вона працювала приблизно місяць. За час її роботи обвинувачена ОСОБА_3 більшу частину часу проводила в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . Вид надання послуг обговорювалось або по телефону або в кімнаті з клієнтом, безпосередньо перед їх наданням.
В грудні 2014 року, в кімнату, де вона знаходилась з клієнтом, зайшли працівники міліції. Працівникам міліції вона розповіла, що надавала послуги масажу з доповненнями. В той же день відносно неї складався протокол про адміністративне правопорушення за зайняття проституцією та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
При знайомстві з клієнтами, вони називали лише свої імена. В блокноті велись записи про заплановані візити клієнтів, де зазначались дата, час та ім`я клієнта, ведення якого було за ініціативою обвинуваченої ОСОБА_3 .
Зазначила, що під час її допиту в рамках досудового розслідування вона пам`ятала дати та час, коли вона надавала послуги інтимного характеру, та повідомляла цю інформацію працівникам міліції. На даний час, оскільки пройшов вже тривалий час, вона не пам`ятає точних дат.
Вартість послуг були зазначені в буклеті, їх сума залежала від виду масажу від 250 грн. до 1 000 грн., вартість додаткових послуг додавалась до вартості масажу, в середньому вартість інтимних послуг складала 500 грн. Оплата за надані послуги інтимного характеру та масажу здійснювалась до надання послуг, після чого вже безпосередньо надавались послуги та йшов відлік часу. Тривалість залежала від виду масажу від 30 хв. до 1,5 год.
В день коли прийшли працівники міліції в квартирі знаходились обвинувачена ОСОБА_3 , вона та ще дві дівчини, а також два клієнта, одним з яких був свідок ОСОБА_15 в цей час вона надавала послуги клієнту.
Про те кому належить квартира, в якій знаходився салон їй не відомо.
Свідок ОСОБА_8 суду показала, що з обвинуваченою вона знайома, в зв`язку з тим, що в кінці листопада 2014 року вона влаштовувалась на роботу на вакансію масажиста та проходила співбесіду у обвинуваченої ОСОБА_3 . До її обов`язків входило надання послуг масажу, мови про надання інтимних послуг не йшло. Договір про трудову діяльність не підписувався. В одному з видів масажу передбачалися вчинення певних дій, вартість такого масажу складала приблизно 600 700 грн. Клієнт сам обирав вид масажу. Грошові кошти за надання послуг масажу отримувала обвинувачена, клієнти розраховувались з нею, а вона відразу передавала кошти обвинуваченій. В даному салоні вона працювала днів десять. Прізвища та імена клієнтів їй не відомі. Окрім неї в салоні працювало ще дві дівчини на ім`я ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . За кожний масаж була фіксована оплата, вона отримувала відсотки від проведених сеансів. Розрахунок відбувався кожний день. Найбільшу суму коштів яку вона отримала за надання послуг масажу в даному салоні складала 800 грн. Масаж закінчувався орально-генітальним контактом за бажанням клієнта. Навчання з приводу надання масажних послуг та інструктаж проводила обвинувачена ОСОБА_3 . Працівниками міліції проводився обшук салону, вона надавала показання з приводу надання послуг в даному салоні. Під час обшуку вилучались грошові кошти. Показання працівникам міліції вона давала один раз в день проведення обшуку. Зазначила, що її ніхто не примушував робити такий масаж, що включає певні дії. Протокол про адміністративне правопорушення за зайняття проституцією відносно неї не складався.
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що обвинувачену він бачив один раз, оскільки один раз розраховувався з нею за надання послуг масажу. Наприкінці осені 2014 року в мережі інтернет він знайшов оголошення про надання послуг масажу, зателефонувавши за вказаним в оголошенні номером йому розповіли про вартість та види масажів та він домовився про візит. До салону він їхав з метою отримати масажні послуги. По приїзду за вказаною адресою, він обравши дівчину яка буде надавати послуги домовився про вид масажу, який йому будуть робити, йому усно розповідали про види масажу та його вартість. Дівчата при цьому були одягнені в халатах. Під час масажу йому надавались інтимні послуги. За масажні послуги він заплатив 800 грн., грошові кошти він віддавав дівчині, яка надавала інтимні послуги до початку їх надання. Окремо він давав грошові кошти в сумі приблизно 300 грн. дівчині безпосередньо за надання інтимних послуг. Даний салон він відвідував тричі, йому послуги надавали різні дівчата, але він точно не пам`ятає, кожного разу йому робили різні види масажу. Щодо надання інтимних послуг він домовлявся з дівчатами в процесі надання послуг масажу. Після кожного відвідування салону, після виходу з під`їзду до нього підходили працівники міліції та запрошували до районного відділення міліції де складали протоколи допиту. Зазначив, що візити до салону він здійснював у вечірній час, після роботи, але він точно не пам`ятає, припускає що візити могли бути і в денний час доби.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що 20.11.2014р. в мережі інтернет він знайшов оголошення про надання послуг масажу різних видів, зателефонувавши за номером, зазначеному в оголошенні, домовився про зустріч на 15:00 год. Того ж дня, йому повідомили за якою адресою йому необхідно приїхати: АДРЕСА_5 , номер квартири не пам`ятає. Приїхавши за зазначеною адресою його зустріли чотири дівчини, серед яких була обвинувачена ОСОБА_3 , яка виконувала функції адміністратора. Дівчата, крім обвинуваченої, були одягнути в нижню білизну. Після чого, домовився про вартість послуг в розмірі 800 грн., в цю суму входили послуги масажу та надання інтимних послуг, які він отримав. Послуги надавала одна дівчина. Обвинувачена його зустрічала та показувала дівчат. Грошові кошти він віддав дівчині, яка надавала йому послуги.
Зазначеними послугами він користувався двічі. При телефонній розмові з обвинуваченою мова про надання інтимних послуг не йшла.
Які саме додаткові послуги він хоче отримати він оговорював безпосередньо з дівчиною, яка робила масаж. Грошові кошти, він залишав на столику в кімнаті де йому робили масаж.
20.11.2014 р., коли він вдруге відвідував масажний салон, його на виході з під`їзду зупинили працівники міліції та запросили до районного управління, де його допитали.
Свідок ОСОБА_14 суду показала, що 10.12.2014р. приблизно о 18:00 год. її було запрошено як поняту при проведенні слідчої дії за адресою: АДРЕСА_5 . Зайшовши до квартири, вона побачила трьох дівчат, раніше їй не знайомих, серед яких була обвинувачена. Це була трьохкімнатна квартира. Працівники міліції повідомили, що в даній квартирі дівчата надають інтимні послуги. В одній із кімнат знаходились речі дівчат, а в двох інших стояли ліжка, біля яких знаходились презервативи, в тому числі і використані, серветки, засоби особистої гігієни, тапки, простирадла. Також, вона бачила буклети з рекламою даного масажного салону. Після чого прийшов чоловік, який був клієнтом, якому з його слів, 30 хвилин тому надавали послуги інтимного характеру за 700 грн. Під час обшуку вилучались мобільні телефони, планшет чи ноутбук, буклети, використані презервативи, грошові кошти, які знаходились в блокноті обвинуваченої, яка особисто повідомила, що даний блокнот належить їй. Також, вилучались грошові кошти у дівчат, які знаходились там.
Крім неї, в квартирі перебували ще одна понята, обвинувачена, двоє дівчат та працівники міліції. Перед початком проведення слідчої дії документів їй працівники міліції не надавали, повідомили, що був виявлений будинок розпусти. Працівники міліції складали протоколи, проводили обшук квартири, проводили допит. За результатами обшуку був складений протокол, який нею був підписаний. В протоколі було все записано вірно, з протоколом вона ознайомлювалась. Всі вилучені речі були опечатані.
Обвинувачувана ОСОБА_3 заперечувала, що в даній квартирі надаються сексуальні послуги.
Чоловік, в її присутності підтвердив, що йому надавала інтимні послуги саме та дівчина, яка була там присутня та була при цьому роздягнена.
Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази - перелік свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 в обґрунтування обвинувачення суд враховує вимог ст. 23 ч.ч.1,3 КПК України, де закріплено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
В супереч вказаної норми закону, стороною обвинувачення не було забезпечено присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_11 для безпосереднього їх допиту в судовому засіданні.
Згідно заяви прокурора від 05.05.2015р., яка міститься в матеріалах кримінального провадження сформованих в суді, сторона обвинувачення відмовилась від допиту даних свідків (а.с. 144).
Статтею 23 частиною другою КПК України передбачено, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11 не можуть бути визнані судом доказами в даному кримінальному провадженні, оскільки вони не були предметом безпосереднього дослідження суду.
Також, в основу пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення стороною обвинувачення покладені наступні письмові докази:
-дані довідки Ф№3 від 31.10.2014р. ЖЕК №301, згідно якої власником лицьового рахунку кв. АДРЕСА_3 є ОСОБА_18 , в зазначеній квартирі ніхто не зареєстрований (а.с. 169);
-дані інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна №28921912 від 03.11.2014р., згідно якої у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відсутні (а.с. 170);
-дані протоколу обшуку від 03.12.2014р., згідно якого об`єктом обшуку є квартира АДРЕСА_6 , яка складається з трьох кімнат. В ході обшуку з кімнати, яка являється кухнею виявлено та вилучено: мобільний телефон, марки «Lenovo S 660» ІМЕІ НОМЕР_1 в якому знаходиться 2 сім карти мобільного оператора «Life» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 ; мобільний телефон, марки «Nokia 107», ІМЕІ (1) НОМЕР_4 , ІМЕІ (2) НОМЕР_5 , в якому знаходиться сім карта мобільного оператора «Life»; мобільний телефон, марки «Lenovo А 670t», ІМЕІ НОМЕР_6 з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_7 та сім картою мобільного оператора «Life» № НОМЕР_8 . В ході огляду жіночого гаманця чорного кольору з нього було вилучено грошові кошти в сумі 1 361 грн. Виявлено та вилучено записну книжку золотистого кольору з надписом «Ежедневник» з якої вилучено грошові кошти в сумі 405 грн. В кімнаті №1 виявлено планшет, марки «Samsung XE Z51E», ІМЕІ НОМЕР_9 , який було вилучено. Виявлено та вилучено мобільний телефон, марки «НТС Sensation ХЕZ51E», ІМЕІ НОМЕР_10 з сім картою мобільного оператора «Київстар», під чохлом даного телефону знаходяться грошові кошти в сумі 200 грн., які було вилучено. Добровільно видала грошові кошти в сумі 350 грн. дівчина, яка представилась як ОСОБА_8 , як пояснила остання, вказані грошові кошти вона отримала від дівчини адміністратора, яку звати ОСОБА_21 , за надання масажу особі чоловічої статі. Вказані грошові кошти в сумі 350 грн. було вилучено. В ході огляду кімнати №2 було виявлено та вилучено 2 використані презервативи, одну пачку презервативів, марки «Durex», в якій знаходяться 3 запечатаних презерватива та одну пачку презервативів, марки «Contex» в пачці 2 презерватива, які запечатані (а.с. 172-176);
-дані копії протоколу про адміністративне правопорушення серії КИ №0028430 від 03.12.2014р., складеного відносно ОСОБА_7 за ст. 181-1 ч.1 КУпАП, згідно якого 03.12.2014р. приблизно о 18:30 год. по АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 надавала послуги сексуального характеру за грошову винагороду. Копія протоколу належним чином не завірена. (а.с. 184);
-дані копії протоколу про адміністративне правопорушення серії КИ №0028431 від 03.12.2014р., складеного відносно ОСОБА_8 за ст. 181-1 ч.1 КУпАП, згідно якого 03.12.2014р. приблизно о 13:30 год. по АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 надавала послуги сексуального характеру за грошову винагороду. Копія протоколу належним чином не завірена. (а.с. 185);
-дані копії протоколу про адміністративне правопорушення серії КИ №0028437 від 03.12.2014р., складеного відносно ОСОБА_6 за ст. 181-1 ч.1КУпАП, згідно якого 03.12.2014р. приблизно о 19:00 год. по АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 займалась проституцією за грошову винагородуКопія протоколу належним чином не завірена. (а.с. 186).
Суд переходить до аналізу доказів наданих стороною обвинувачення в підтвердження винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 , у вчинення кримінальних правопорушень злочинів, ст.ст. 302 ч.2, 303 ч.2 КК України.
Так, кримінальним процесуальним законодавством України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст.84 ч.1 КПК України).
Статтями 85 та 86 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а допустимим визнається доказ, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Суд досліджує докази по обвинуваченню ОСОБА_3 , відповідно до пред`явленого їй обвинувачення викладеного у обвинувальному акті, за статтями.
Так, в спростування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 302 ч.2 КК України суд покладає наступні належні та допустимі докази:
- показання свідка ОСОБА_8 , яка суду показала, що під час роботи в масажному салоні проституцією вона не займалась, надавала лише послуги масажу;
Крім того, стороною обвинувачення не доведено перед судом, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були повіями, як вказано в обвинувальному акті, оскільки надані докази копії протоколів про адміністративне правопорушення є недопустими, оскільки отриманні в супереч порядку встановленому КПК України, а відповідно до вимог ст. 86 ч.2 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Показання свідка ОСОБА_6 в частині того, що ОСОБА_3 приймала її на роботу до масажного салону суд оцінює критично, оскільки будь-яких доказів в підтвердження даного факту суду не надано. А взагалі показання даного свідка є неконкретними, оскільки вона не може вказати конкретні дати та клієнтів, яким надавались послуги.
З показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не вбачається хто саме надавав їм послуги.
Також, суд звертає увагу, що під час судового розгляду свідки не вказали на обвинувачену, як на особу з якою вони домовлялися про надання інтимних послуг.
При прийнятті рішення про виправдання обвинуваченого суд проаналізував норму ст. 302 ч.2 КК України.
Кримінальним кодексом України передбачено, що звідництво для розпусти - це посередництво для розпусти. Воно полягає у підшукуванні учасників розпусних дій, схилянні розпусти тощо.
Крім того, вчиненими з метою наживи вказані дії вважаються тоді, коли вони вчинені з метою отримання матеріальної винагороди в будь-якій формі.
В даному випадку відсутні будь-які докази, які вказують що ОСОБА_3 вчиняла будь-які дії, що направлені на підшукування учасників розпусних дій чи схиляла їх до розпусти.
Також, стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів в підтвердження того, що ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 перебували у трудових відносинах.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 виконувала функції адміністратора масажного салону.
Наведене обґрунтування вказує на відсутність в діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 302 ч.2 КК України.
За наведених обставин докази, на які посилається сторона обвинувачення, не були підтверджені безпосередньо у суді, в зв`язку з чим вони не можуть бути визнані достатніми для доведення обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_3 за ст. 302 ч.2 КК України.
З урахуванням викладеного, отриманих безпосередньо в суді показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , досліджених письмових доказів, які спростовані під час судового розгляду, а також неможливість спростування виправдовувальних показань обвинуваченої ОСОБА_3 , суд, у відповідності із ст. 62 Конституції України, витлумачує це на користь обвинуваченої ОСОБА_3 , і приходить до загального висновку про недоведеність, що в діянні обвинуваченої наявний склад інкримінованого їй кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 302 ч.2 КК України.
Так, в спростування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 303 ч.2 КК України суд покладає наступні належні та допустимі докази:
- показання свідка ОСОБА_8 , яка суду показала, що проституцією вона не займалась, а надавала послуги масажу;
- показання свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які суду показали, що безпосередньо з обвинуваченою ОСОБА_3 ні по телефону ні під час візиту до масажного салону про надання інтимних послуг вони не домовлялись, та під час візиту до салону про зазначені послуги домовлялись безпосередньо з особами, які їм надавали послуги та грошові кошти також передавали безпосередньо їм;
- дані копій протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ст.181-1 ч.1 КУпАП, які здобуті стороною обвинувачення, як зазначалось, в порушення порядку встановленому КПК України, але із порушенням вимог ст. 99 ч.3 КПК України, яка передбачає, що сторона кримінального провадження, потерпілий зобов`язані надати суду оригінал документу.
Показання свідка ОСОБА_14 , суд не бере до уваги, оскільки даний свідок не була безпосереднім свідком, а лише була присутня при проведені обшуку в квартирі.
При прийнятті рішення про виправдання обвинуваченої суд проаналізував норму ст. 303 ч.2 КК України.
Так, згідно примітки до ст. 303 КК України під сутенерством у цій статті слід розуміти дії особи по забезпеченню заняття проституцією іншою особою.
Основним безпосереднім об`єктом злочину є моральні засади суспільства в частині підстав задоволення статевих потреб. Суспільна мораль вимагає, щоб зв`язки між людьми для задоволення статевих потреб встановлювалися на основі особистої симпатії, не допускає ведення статевого життя виключно за винагороду. Небезпека сутенерства та втягнення в заняття проституцією різнобічна і полягає у тому, що принижуються честь і гідність тих, хто нею займається, створюється загроза поширення небезпечних хвороб, виникають аморальні джерела доходів тощо. Додатковим об`єктом злочину, передбаченого ст. 303, є статева свобода, а також здоров`я особи і власність.
Об`єктивна сторона злочину характеризується вчиненням сутенерства.
Згідно Кримінального Кодексу України проституція - це надання сексуальних послуг (здійснення статевих актів, задоволення статевої пристрасті в неприродних формах, вчинення будь-яких інших дій сексуального характеру, пов`язаних зокрема з різноманітними формами сексуальних збочень) з метою отримання доходу різним партнерам і не на основі особистої симпатії, приязні. При цьому не має значення, вчинюються ці дії з особами протилежної статі чи однієї. Надання сексуальних послуг обумовлюється винагородою, здійснюється за плату. При цьому домовленість про оплату має бути досягнута ще до вчинення сексуальних дій, хоча конкретна ціна може і не називатися. Заняття проституцією означає надання сексуальних послуг більш чи менш тривалий час, причому різним клієнтам, або одноразово, але кільком особам одночасно.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у забезпеченні зайняття проституцією кількох осіб (сутенерстві).
Сутенерство полягає у діях особи по забезпеченню заняття проституцією іншою особою. Ці дії можуть виражатися у наданні приміщень, охороні, транспортуванні проституток до замовників, звідництві, рекламуванні, встановленні корупційних зв`язків для забезпечення невтручання державних органів тощо.
В даному випадку відсутні докази, які вказують що ОСОБА_3 забезпечувала заняття проституцією іншими особами.
Крім того, в діях обвинуваченої відсутня об`єктивна сторона злочину, тобто забезпечення заняття проституцією іншою особою.
Наведене обґрунтування вказує на відсутність в діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 303 ч.2 КК України.
Крім того, суду не надано будь яких доказів в підтвердження заняття ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , відносно яких складені протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 188-1 ч.1 КУпАП, проституцією, оскільки факт складання протоколу не є визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення.
Так, відповідно до діючого законодавства України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюють на засадах суворого додержання законності та принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особу, що притягають до адміністративної відповідальності, вважають невинуватою, доки протилежне не буде доведено й зафіксовано в установленому законом порядку.
За наведених обставин докази, на які посилається сторона обвинувачення, не були підтверджені безпосередньо у суді, в зв`язку з чим вони не можуть бути визнані достатніми для доведення обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_3 за ст. 303 ч.2 КК України.
Також, суд наголошує, що стороною обвинувачення, проігноровані не використанні норми КПК України для здобуття доказів в порядку, передбаченому КПК України в підтвердження винуватості ОСОБА_3 .
З урахуванням викладеного, отриманих безпосередньо в суді показань свідків досліджених письмових доказів, які спростовані під час судового розгляду, а також неможливість спростування виправдовувальних показань обвинуваченої ОСОБА_3 , суд, у відповідності із ст. 62 Конституції України, витлумачує це на користь обвинуваченої ОСОБА_3 , і приходить до загального висновку про недоведеність, що в діянні обвинуваченої наявний склад інкримінованих їй кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ст. 303 ч.2 КК України.
Відповідно до вимог ст. 373 ч.3 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
В ст. 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, а в ст. 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В ст. 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст.6 ч.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Згідно із ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Виправдувальний вирок згідно із ч.1 ст. 373 КПК України ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`являвся.
Речові докази в кримінальному провадженні, згідно постанови слідчого СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_22 від 04.12.2014р., а саме:
- мобільний телефон, марки «Lenovo А 670 t» з сім картою «Life» - передано на зберігання власнику ОСОБА_8 ;
- мобільний телефон, маркии «Lenovo S 660» разом з 2 сім картами мобільного оператора «Life» та «МТС» та записна книжка золотистого кольору з надписом « ОСОБА_23 » - передано на зберігання власнику ОСОБА_3 ;
- мобільний телефон, марки «Nokia 107» з сім картою оператора «Life», планшет, марки «Samsung XE Z51E», мобільний телефон, марки «НТС Sensation ХЕZ51E» з сім картою оператора «Київстар» та грошові кошти в сумі 200 грн. передано на зберігання власнику ОСОБА_7 ;
- грошові кошти в сумі 2 116 грн. згідно квитанції № 000454 від 27.01.2015р. передано на зберігання до фінансового сектору Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві;
- 2 використаних презерватива та пачка презервативів, марки «Durex», в пачці 3 запечатані презерватива; пачка презервативів, марки «Contex» в пачці 2 запечатані презерватива - згідно квитанції № 005102 від 27.01.2015р. передано на зберігання до камери схову Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ст.ст. 302 ч.3, 303 ч.2 КК України та по суду виправдати за недоведеністю, що в її діянні наявні склади даних кримінальних правопорушень злочинів.
Речові докази в кримінальному провадженні, згідно постанови слідчого СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_22 від 04.12.2014 р.:
- мобільний телефон, марки «Lenovo А 670 t» з сім картою «Life» - залишити власнику ОСОБА_8 ;
- мобільний телефон, марки «Lenovo S 660» разом з 2 сім картами мобільного оператора «Life» та «МТС» - залишити власнику ОСОБА_3 ;
- мобільний телефон, марки «Nokia 107» з сім картою оператора «Life», планшет, марки «Samsung XE Z51E», мобільний телефон, марки «НТС Sensation ХЕZ51E» з сім картою оператора «Київстар» та грошові кошти в сумі 200 грн. залишити власнику ОСОБА_7 ;
- грошові кошти в сумі 2 116 грн., які згідно квитанції № 000454 від 27.01.2015р. передані на зберігання до фінансового сектору Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві звернути на користь держави;
- записну книжку золотистого кольору з надписом «Ежедневник» - зберігати при матеріалах кримінального провадження, які знаходяться у прокурора;
- 2 використаних презерватива та пачка презервативів, марки «Durex», в пачці 3 запечатані презерватива; пачка презервативів, марки «Contex» в пачці 2 запечатані презерватива - згідно квитанції № 005102 від 27.01.2015р., які передані на зберігання до камери схову Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві - знищити.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: