Справа № 11-2902007 р. Головуючий у 1 інстанції - Карнаух А.С.
Категорія - ст. 365 ч.
2 КК України. Доповідач - Сердюк О.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
квітня 2007 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Чернігівської області в складі:

головуючого
судді - Щербакова О.С.

суддів - Сердюка О.Г.,
Білоброва В.Д.

з участю
прокурора - Софієнка
В.В.

адвоката - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_2

обвинувачених
- ОСОБА_1, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові
кримінальну справу за апеляціями старшого помічника прокурора Ріпкинського
району Софієнка В.В., потерпілого ОСОБА_2
та адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_2 на постанову Чернігівського районного суду м. Чернігова
від 12 лютого 2007 року, -

Цією постановою
кримінальна справа по обвинуваченню:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця с. Яворці, Ріпкинського району Чернігівської
області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою,
одруженого, працюючого головою Ріпкинської районної організації УТМР,
мисливствознавцем Ріпкинського відділення МРП Чернігівської організації УТМР,
раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2народження, уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, з вищою
освітою, одруженого, працюючого державним інспектором Чернігівського
територіального відділу Деснянського державного басейнового управління охорони
водних живих ресурсів, згідно ст. 89 КК України не судимого, який

проживає за
адресою: АДРЕСА_1, -

у скоєнні злочину передбаченого ст. 365 ч. 2 КК України,
повернута прокурору Чернігівського району для проведення додаткового
розслідування.

Цією ж постановою скасовано постанову прокурора
Ріпкинського району Чернігівської області від 16.10.2006 року про відсторонення
ОСОБА_5 від посади державного Інспектора Чернігівського територіального відділу
Деснянського державного басейнового управління охорони водних живих ресурсів.

Органами досудового слідства ОСОБА_1 та
ОСОБА_5обвинувачуються в тому, що вони, обіймаючи посади, пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчого характеру, 07 квітня 2006 року близько
09.00 години на території Ріпкинського району біля автостанції смт. Радуль
вчинили перевищення службових повноважень, що супроводжувалось насильством та болісними
діями, які ображали особисту гідність потерпілого.

Так, 07.04.2006 року близько 09.00 години під час
планового рейду щодо здійснення контролю за дотриманням правил полювання та
виявлення фактів браконьєрства на території Ріпкинського району, перебуваючи
поблизу автостанції смт. Радуль, ОСОБА_5завів розмову з водієм рейсового
автобусу маршруту Чернігів-Радуль ОСОБА_2на предмет встановлення власника
пакета з рибою, який був особисто ним виявлений в салоні вказаного автобуса, в
ході якої почав звинувачувати водія у купівлі незаконно добутої риби.

ОСОБА_2 повідомив, що йому невідомо хто конкретно є власником цієї риби.
Після чого ОСОБА_5, вчиняючи дії, які явно виходять за межі наданих йому
повноважень, силоміць витягнув ОСОБА_2 з автобуса, пошкодив при цьому рукав
його куртки та покликав на допомогу ОСОБА_1, вказавши останньому принести
наручники.

При цьому ОСОБА_5почав викручувати ОСОБА_2 руки,
намагаючись застосувати до нього наручники, а ОСОБА_1 наніс потерпілому вдари
гумовою палицею в область потилиці та задньої поверхні грудної клітини.

Внаслідок
протиправних дій ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 заподіяні: закрита черепно-мозкова
травма, струс головного мозку, забій м'яких тканин правої тім'яно-потиличної
області, синець по задній поверхні грудної клітки, які згідно матеріалів та
висновків судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я, а також
потерпілому заподіяні чотири синці по тильній поверхні правого передпліччя, які
згідно матеріалів та висновків судово-медичної експертизи відносяться до
категорії легких тілесних ушкоджень.

Направляючи
справу на додаткове розслідування, суд зазначив, що під час досудового слідства
була допущена суттєва неповнота, яку не можна усунути в судовому засіданні. А
саме те, що пред'явлене органом досудового слідства обвинувачення ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 носить неконкретний характер, оскільки в постановах про притягнення як
обвинувачених не вказані ознаки необхідні для наявності об'єктивної сторони складу
злочину перевищення службових повноважень. В пред'явленому обвинуваченні
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не наведено характер та обсяг повноважень, що визначають їх
компетенцію як службових осіб, а також порядок реалізації цих повноважень та
нормативні акти, якими вони регулюються. Також, не наведено Підставою для
скасування постанови прокурора Ріпкинського району Чернігівської області від
16.10.2006 року про відсторонення ОСОБА_5 від посади державного інспектора
Чернігівського територіального відділу Деснянського державного басейнового
управління охорони водних живих ресурсів стало те, що прокурором під час
винесення даної постанови були порушені вимоги кримінально-процесуального
законодавства. На думку суду, підставою для її винесення стала неявка, без
поважних на це причин, обвинуваченого ОСОБА_5, який знаходився у відрядженні,
на виклик до району 13.10.2006 року, в зв'язку з чим прокурор прийшов до
висновку, що останній знаходячись на посаді може негативно впливати на перебіг
розслідування справи. Які саме положення цих актів були порушені діями
підсудних у конкретному випадку, що є необхідною умовою для вирішення питання
про те, чи виходять вчинені обвинуваченими в даній обстановці дії, які
ставляться їм за вину органом досудового слідства, за межі тих прав і повноважень,
які надані останнім за службою. Крім цього, в постанові суд зазначив і те, що
органами досудового слідства в порушення вимог ст.ст. 132, 142 КПК України, не
було роз'яснено суть обвинувачення, їх права та безпосередньо і право на захист
та через суперечливість в показах свідків.

Не
погоджуючись з постановою суду потерпілий ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_3, який представляє
його інтереси, подали апеляції, в яких просять скасувати постанову
Чернігівського районного суду від 12.02.2007 року про повернення кримінальної
справи по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в скоєнні злочину передбаченого ст.
365 ч. 2 КК України для проведення додаткового розслідування та про скасування
постанови прокурора Ріпкинського району від 16.10.2006 року про відсторонення
ОСОБА_5 від посади державного інспектора Чернігівського територіального відділу
Деснянського державного басейнового управління охорони водних живих ресурсів, а
справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.
Обґрунтовують апеляції потерпілий та його адвокат тим, що слідчим не було
порушено ст.ст. 132, 142 КПК України, суперечності в показах в свідків можливо
усунути в ході судового слідства і крім того, з рішенням суду щодо скасування
постанови прокурора Ріпкинського району від 16.10.2006 року про відсторонення
ОСОБА_5 від посади апелянти також не згодні. Вважають постанову прокурора
законною та обґрунтованою, оскільки ОСОБА_5порушив запобіжний захід - підписку
про невиїзд.

В
апеляції прокурор, який
приймав участь в суді першої інстанції, просить постанову Чернігівського
районного суду від 12.02.2007 року про повернення кримінальної справи по
обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в скоєнні злочину передбаченого ст. 365 ч. 2
КК України для проведення додаткового розслідування та про скасування постанови
прокурора Ріпкинського району від 16.10.2006 року про відсторонення ОСОБА_5 від
посади державного інспектора Чернігівського територіального відділу
Деснянського державного басейнового управління охорони водних живих ресурсів,
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому
складі суду. Свої вимоги аргументує тим, що в ході досудового слідства слідчим
не були порушені вимоги ст.ст. 132, 142 КПК України, оскільки в обвинуваченні
зазначено злочин, у вчиненні якого обвинувачується дана особа, час, місце,
стаття кримінального закону, роз'яснювались права та суть обвинувачення. Крім
того, вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку стосовно
відсутності об'єктивної сторони злочину, оскільки в даному випадку вона
характеризується з трьох ознак. А саме, діями службової особи, які явно
виходять за межі наданих їй законом прав і повноважень; наслідками у вигляді
істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам громадян або державним
чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб; причинним зв'язком між
діями та наслідками. В частині скасування судом першої інстанції постанови
прокурора Ріпкинського району від 16.10.2006 року про відсторонення ОСОБА_5 від
посади, апелянтом вказано на те, що відносно останнього обрано запобіжний захід
у вигляді підписки про невиїзд, а тому виїхавши за межі постійного місця
проживання не повідомивши про це орган досудового слідства він його порушив.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_5, адвоката
ОСОБА_4 які заперечували проти апеляцій прокурора, потерпілого ОСОБА_2 та його
адвоката ОСОБА_3 і вважали постанову суду законною та обґрунтованою, а також
пояснення потерпілого ОСОБА_2
та думку прокурора, які підтримали подані ними апеляції, перевіривши
матеріали справи в повному обсязі, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляції задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 КПК України, на прокурора, слідчого і особу, яка
проводить дізнання покладений обов'язок вжити всіх передбачених законом заходів
для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити, як
ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також
обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність.

Але
органом досудового слідства не в повній мірі виконані вимоги зазначеної норми
закону і по справі залишились не з'ясованими ряд обставин, без встановлення
яких постановити по справі справедливий та законний вирок неможливо.

Суд, розглядаючи справу
по суті, в судовому засіданні
приймав необхідні заходи,
щоб її розглянути, але порушення органами досудового слідства вимог ст. 22
КПК України, стали обґрунтованими підставами для повернення справи на додаткове
досудове слідство.

Як слідує з матеріалів справи, органами досудового слідства ОСОБА_5та
ОСОБА_1 обвинувачуються в тому, що вони обіймаючи посади, пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчого характеру, вчинили перевищення службових
повноважень, що супроводжувалось насильством та болісними діями, які ображали
особисту гідність потерпілого. Але суду не було надано належних доказів, якими
підтверджується висновок органу досудового слідства, про перевищення підсудними
своїх службових повноважень, оскільки в постановах про притягнення як
обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не зазначено на підставі якого
нормативно-правового акту вони здійснювали заходи по виявленню фактів
браконьєрства, чи мали вони право застосовувати заходи впливу до порушників
природоохоронного законодавства і які саме.

За таких обставин, суд обґрунтовано прийшов до висновку, ще ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 пред'явлено неконкретне обвинувачення, оскільки в постановах про
притягнення як обвинувачених не зазначені ознаки об'єктивної сторони складу
злочину перевищення службових повноважень.

В зв'язку з неконкретним обвинуваченням, підсудні
фактично позбавлені можливості здійснювати захист своїх прав у повному обсязі.

В апеляціях потерпілий ОСОБА_2 та його адвокат ОСОБА_3посилаються на
те, що судом першої інстанції, при поверненні справи на додаткове розслідування,
проігноровано вимоги п. 9, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від
11.02.05 року „Про практику застосування судами України законодавства, що
регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування",
оскільки суд не надав органу досудового слідства судових доручень в порядку,
передбаченому ст. 315-1 КПК України.

На думку колегії суддів, дане посилання апелянтів, являється безпідставним,
оскільки давання судових доручень у порядку ст. 315-1 КПК України, на
підтвердження чи спростування позицій сторін допускається лише за клопотанням
сторін і при цьому судові доручення даються тільки з метою перевірки й
уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства, а як слідує з
протоколу судового засідання ніхто із учасників процесу клопотання про дачу
судового доручення не заявляв і справа повернута на додаткове розслідування не
з метою перевірки чи уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового
слідства, а у зв'язку з неповнотою досудового слідства.

Також,
твердження апелянтів про те, що по справі зібрано достатньо доказів для постановления вироку і
доказами підтверджується обставини справи не є обґрунтованим, оскільки з
обвинувального висновку видно, що органами досудового слідства взагалі не
досліджувалися докази, відносно того, чи виходять

вчинені
підсудними ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в даній обстановці дії, за межі тих прав і
повноважень, які надані останнім в зв'язку з їх службовим становищем.

Колегія суддів, також вважає обґрунтованою постанову суду
і в частині скасування постанови прокурора Ріпкинського району від 16.10.2006
року про відсторонення ОСОБА_5 від посади державного інспектора Чернігівського
територіального відділу Деснянського державного басейнового управління охорони
водних живих ресурсів. Таке рішення суду є справедливим, оскільки відсторонення
обвинуваченого ОСОБА_5від посади з підстав порушення ним запобіжного заходу, не
ґрунтується на вимогах кримінально-процесуального законодавства. За порушення
зобов'язань по підписці про невиїзд можливе змінення запобіжного заходу на
більш суворе, але застосування відсторонення обвинуваченого від посади, не може
бути застосоване із зазначених підстав, оскільки відсторонення від посади не
відноситься до запобіжних заходів.

Крім того, в постанові про відсторонення ОСОБА_5 від посади, прокурор не
навів жодних підстав, які б вказували на те, що займаючи цю посаду, він може
негативно впливати на перебіг розслідування справи.

Отже, при суттєвій неповноті, істотних протиріччях та у зв'язку з
необхідністю виконання великого об'єму слідчих дій, суд першої інстанції
розглянути справу по суті у судовому засіданні не мав можливості і обґрунтовано
повернув її на додаткове розслідування.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства, що б
притягло за собою безумовне скасування постанови суду, по справі не
встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366, 377 КПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, потерпілого ОСОБА_2 та адвоката
ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду
від 12 лютого 2007 року про направлення кримінальної справи по обвинуваченню
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за ст. 365 ч.2 КК України, на додаткове розслідування
-залишити без змін.