Ухвала

Іменем України

14 серпня 2007
року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Фоміна
Ю.В.

суддів: Зав'язуна
С. М. , Єрещенко A.M.

з участю
прокурора: Селюченко
І.І.

засудженої: ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією
засудженої ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2 на вирок Новоград-Волинського
міськрайонного суду від 15 травня 2007 року,
яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
освіта вища, уродженку смт. Довбиш Барановського району Житомирської
області, громадянку України, польку,
розлучену, маючої на утриманні
неповнолітню дитину, працюючої головним спеціалістом управління
праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради, проживаючої в АДРЕСА_1, не судимої,

засуджено
за ст.
354 КК України й призначено покарання у вигляді штрафу 1190 гри.

речові докази -
5200 грн. повернено у власність ОСОБА_3.

Запобіжний захід
залишено попередній -підписка про невиїзд.

Згідно
вироку у травні 2005 року ОСОБА_1,
працюючи на посаді головного спеціаліста відділу економіки виконавчого
комітету Новоград-Волинської міської ради,
являючись посадовою особою органів місцевого самоврядування, будучи членом тендерного комітету з питань
організації торгів на закупівлю товарів,
робіт та послуг за державні кошти,
і призначеною відповідальною за
проведення торгів

Справа
№11-570 Головуючий
у суді 1-ї інстанції Борисик P.M.

Категорія ст. 354 Суддя-доповідач Єрещенеко A.M.

на закупівлю квартир для
військовослужбовців, звільнених у запас

та учасників
бойових дій в Афганістані та зарубіжних країнах, з метою пошуку кандидатів для продажу
квартири, запропонувала ОСОБА_4. та ОСОБА_3. які є
співвласниками трьохкімнатної квартири,
що знаходиться у АДРЕСА_2,
продати належну їм квартиру через тендерний комітет. За сприяння в
продажу даної квартири по максимально великій ціні ОСОБА_1 вимагала спочатку в ОСОБА_4, а коли той відмовився,
то від ОСОБА_3. незаконну винагороду в грошовій сумі в розмірі 1 тисячі
доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 23
червня 2005 року становило в еквіваленті 5055 грн. Це вимагання полягало у
навмисному створенні умов, при яких
продаж квартири залежить від того, чи
прийме ОСОБА_1 заяву на участь у тендері від ОСОБА_3та ОСОБА_4, та за якою ціною буде продана
квартира. Як пояснив ОСОБА_4, ціна часток кожного власника була продиктована та вказана
ОСОБА_1 у день проведення засідання тендерного комітету.

ОСОБА_1
у травні 2005 року до переліку продавців трьохкімнатних квартир, які беруть участь у тендері по закупівлі
квартир для військовослужбовців,
включила громадянку ОСОБА_5., яка
є власником трьохкімнатної квартири, що
знаходиться в АДРЕСА_3, і яка у заяві на
участь у тендері оцінила свою квартиру в 96200 грн. При цьому ОСОБА_1 їй
відразу повідомила, що дана квартира не
буде придбана міськвиконкомом оскільки відсутні гроші, що не відповідало дійсності. І у подальшому
огляд запропонованої ОСОБА_5 квартири не проводився, додаткові документи не збиралися, проте заявка на продаж квартири була
виставлена на розгляд тендерного комітету,
що підтверджується даними засідання тендерного комітету № 13 від 8
червня 2005 року.

8 червня
2005 року при проведенні тендеру виконавчим комітетом Новоград-Волинської
міської ради від житлової комісії надійшла заявка на придбання двох
квартир, а саме однокімнатних - 1
квартира, трьохкімнатних - 1 квартира.
Оскільки ОСОБА_1 згідно своїх функціональних обов'язків здійснювала підготовку
пропозицій на продаж квартир від громадян на тендер серед трьохкімнатних
квартир було виставлено дві пропозиції,
одна з яких надходила від ОСОБА_3та ОСОБА_4, інша -від ОСОБА_5. При цьому ОСОБА_1, маючи пряме відношення до оформлення заявок
на участь у тендері, навмисно виставила
дві заявки на продаж трьохкімнатних квартир,
одна з яких від ОСОБА_5 надходила без належної перевірки та по завідомо вищій
ціні.

Таким
чином, ОСОБА_1, використовуючи становище, яке вона займала в державній установі, безпосередньо сприяла продажу квартири, що належить ОСОБА_3та ОСОБА_4у, по максимально можливій ціні, а саме 54000 грн. за 57/100 частини
трьохкімнатної квартири, які належали
ОСОБА_3, та 40700 грн. за 43/100 частини
трьохкімнатної квартири, які належали ОСОБА_4у, що у загальній сумі складає 94700 грн., розраховуючи на одержання обіцяної незаконної
винагороди від співвласників проданої квартири.

Після проведення тендеру, ОСОБА_1
неодноразово вимагала від ОСОБА_3свою винагороду у сумі 5200 грн., вказуючи,
що у разі несплати даної суми,
нею буде вирішуватись питання про розірвання угоди купівлі-продажу. На
цю вимогу ОСОБА_3погодилась і 23 червня 2005 року з попередньою взаємною
домовленістю у парку культури та відпочинку міста Новоград-Волинський передала
ОСОБА_1 5200 грн., після чого сама
звернулася до Новоград-Волинського МРВ УМВС України у Житомирській
області, де повідомила про даний факт.

В
апеляції засуджена ОСОБА_1 та її
захисник ОСОБА_2 просять скасувати вирок суду,
а справу закрити відповідно до п.1
ст. 6 КПК України за відсутністю події злочину. Вважають, що вирок суду є незаконним в зв'язку з однобічністю
і неповнотою досудового і судового слідства,
невідповідності висновків суду,
викладених у вироку фактичним обставинам справи, істотним порушенням
кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального
закону.

Вважає, що судом у вироку безпідставно зроблений
висновок про те, що ОСОБА_1 сприяла
ОСОБА_3і ОСОБА_4у продати
їх квартиру по максимально можливій ціні,
розраховуючи на одержання незаконної винагороди від співвласників
проданої квартири, та вказівка на
те, що ОСОБА_1 вимагала винагороди від
ОСОБА_3.

Також
апелянт посилається на те, що в своїх
показах даних в суді ОСОБА_3і ОСОБА_4
заперечують факт вимагання ОСОБА_1 в будь-якому вигляді матеріальних благ
чи винагород за свою участь у продажу належної їм квартири, також апелянт піддає сумніву пояснення на
а.с. 6-7 вказуючи на те, що написання тексту здійснювалося під тиском
працівників міліції.

Заслухавши
доповідь судді, міркування прокурора про
відсутність підстав для задоволення апеляції,
обговоривши доводи апеляції,
перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених
ст. 365 КПК України, колегія
суддів вважає, що апеляція задоволенню
не підлягає.

Доводи
ОСОБА_1 та її захисника про те, що
досудове та судове слідство було однобічним та неповним є надуманими і
спростовуються матеріалами справи.

Як видно
з матеріалів справи свідок ОСОБА_4
B.C. у судовому засіданні
пояснив, що від ОСОБА_1 надійшла
пропозиція щодо придбання комп'ютера у відділ (т.2 а.с. 181 зворот). Ці покази підтвердила й свідок
ОСОБА_3 яка у судовому засіданні пояснила,
що ОСОБА_1 їй сказала що гроші потрібні на комп'ютер, який коштує 1000 доларів. Вказану суму
ОСОБА_3передала ОСОБА_1 у парку, але
після цього до неї на роботу приходила якась людина і вимагала ще 3300 грн.
Також ОСОБА_3пояснила, що ОСОБА_1 просила
її не писати заяву, а вона віддасть усі
отримані гроші (т 2. а.с. 185).

Також не
відповідають дійсності і твердження апелянтів про здійснення психологічного
тиску на засуджену ОСОБА_1. З матеріалів
справи видно, що за заявою ОСОБА_1 щодо
неправомірних дій і погроз з боку працівників правоохоронних органів
проводилася службова перевірка яка не підтвердила даного факту (т.2 а.с. 93-95).

Вказівка
апелянтів на те, що безпідставно судом
було відмовлено в клопотанні провести комплексну почеркознавчу та
психолого-психіатричну експертизу не ґрунтується на матеріалах справи. Так як в
клопотанні було відмовлено вмотивованою постановою суду (т.2 а.с. 132).

ОСОБА_1
являючись посадовою особою органів місцевого самоврядування незаконно отримала
гроші від ОСОБА_3у сумі 5200 грн. яка надала їх на вимогу засудженої нібито на
покупку комп'ютера.

Крім того, вина ОСОБА_1 доведена
також розпискою ОСОБА_1 про те, що вона
повернула ОСОБА_3 гроші, які отримала
від неї.

Оцінивши
докази по справі в їх сукупності, суд
вірно кваліфікував дії засудженої за
ст. 354 КК України і обрав міру
покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК
України зазначивши мотиви у вироку.

На підставі
наведеного керуючись ст. ст.
365, 366 КПК України судова
колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а вирок Новоград-Волинського
міськрайонного суду щодо ОСОБА_1 від 15 травня 2007 року, без змін.