АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/338/14 Справа № 419/6047/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь в розгляді справи в суді першої інстанції, засудженого ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі;

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.3,4 ст.76 КК України.

Вирішена доля речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винними і засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

ОСОБА_7 будучи призначений наказом начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області № 216о/с від 30.09.2008 року на посаду заступника командира з кадрового забезпечення полку патрульної служби Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману став на шлях скоєння злочину проти власності.

Так в один із днів лютого 2012 року ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_7 по телефону з приводу відновлення водійського посвідчення або отримання нового. ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що він не має в силу свого посадового становища повноважень давати будь-які вказівки посадовим особам Державтоінспекції або контролювати їх дії для прийняття рішення про видачу посвідчення водія, в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_8 , що має можливість надати допомогу останньому в отриманні посвідчення водія.

В один із днів лютого 2012 року, через кілька днів після телефонної розмови з ОСОБА_8 , приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , перебуваючи в автомобілі «Опель Астра», державний номер НОМЕР_1 біля зупинки метро «Комунарівська» в м. Дніпропетровську, в ході зустрічі з ОСОБА_8 повідомив, що для отримання останнім водійського посвідчення йому потрібно передати 3 500 грн., за успішну здачу іспитів в підрозділі Державтоінспекції.

Пропонуючи ОСОБА_8 , передати йому грошові кошти в сумі 3 500 грн. для передачі посадовим особам Державтоінспекції, ОСОБА_7 не мав наміру передавати їх зазначеним посадовим особам, а бажав заволодіти зазначеними чужими грошовими коштами шляхом обману.

ОСОБА_8 , будучи введеним в оману, вважав, що ОСОБА_7 , будучи працівником міліції, в силу своїх службових обов`язків має можливість надати йому сприяння в отриманні посвідчення водія шляхом передачі грошових коштів посадовим особам Державтоінспекції.

06.03.2012 року близько 13 год. 15 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, заступник з кадрового забезпечення командира полку патрульної служби ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області підполковник міліції ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману ОСОБА_8 , перебуваючи біля полку патрульної служби ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області по вул. Боброва, 12 у м. Дніпропетровську, отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 3 500 гривень за видачу ОСОБА_8 водійського посвідчення.

У зв`язку з тим, що після отримання грошових коштів від ОСОБА_8 . ОСОБА_7 був затриманий, він не довів свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, до кінця з причин, не залежних від його волі.

В апеляціях:

Прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати та постановити новий, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді 2 років обмеження волі.

Мотивуючи свої вимоги тим, що судом при призначенні покарання не надано належної оцінки тяжкості вчиненого злочину, особистим характеристикам підсудного, відсутності пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин, а також повне невизнання провини та відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Вказує також на те, що судом не було вирішено питання щодо запобіжного заходу.

Засуджений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати і закрити кримінальну справу на підставі п.1 ст.6 КПК України в ред.1960 р.) за відсутності події злочину. При цьому посилається на недоведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину та недопустимість доказів покладених в основу вироку, однобічність та неповноту досудового та судового слідства, не відповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, вказує, що матеріали кримінальної справи щодо нього сфальсифіковані, що зі сторони правоохоронних органів мало місце провокація взятки, а показання свідків, якими обґрунтована його винуватість, містять суттєві суперечності, яким суд не дав належну оцінку, заперечує вимагання грошових коштів у ОСОБА_8 ,

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та просив залишити без задоволення апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , пояснення засудженого ОСОБА_7 на підтримання доводів своєї апеляційної скарги, заслухавши судові дебати, надавши останнє слово засудженому, перевіривши матеріали справи, вивчивши і проаналізувавши аргументи, що містяться в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 в закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) підтверджується сукупністю достатніх, допустимих та відносних доказів, досліджених судом з достатньою повнотою, їм дана обєктивна оцінка.

Посилання засудженого в апеляційній скарзі про те, що у матеріалах справи відсутні докази його винуватості у вчиненні злочину, а суд у вироку послався на недопустимі докази, допустив неповноту судового слідства та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, безпідставні.

Так, ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив той факт, що взяв у ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 3500 грн., стверджуючи при цьому, що гроші збирався в цей же день відвести до автошколи, де оплатити навчання потерпілого.

Разом з тим, твердження ОСОБА_7 спростовуються показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , із яких вбачається, що із ОСОБА_7 він познайомився через свого знайомого, йому необхідно було відновити водійське посвідчення, про що він повідомив останнього. Коли перший раз зустрілися з засудженим, то він залишив йому документи та гроші на медичну довідку у розмірі 1500 грн., також ОСОБА_7 сказав, що потрібно буде 3500 грн. на іспит у МРЕО та отримання водійського посвідчення, при цьому нічого не говорив про навчання в автошколі. Коли ОСОБА_7 йому телефонував та запитував, чи зібрав він необхідну суму, а сам постійно поспішав і казав, що йому ніколи, його поведінка здалася підозрілою і він, за порадою знайомого звернувся до УБОЗу, де передав співробітникам міліції грошові кошти в сумі 3500 грн., в присутності понятих, співробітників УБОЗу та прокуратури. На купюри була нанесена фарба та переписані їх номера. Після цього вони разом з понятими та оперативниками поїхали до ОСОБА_7 на роботу. Всі залишались в автомобілі, а він підійшов до воріт, куди підійшов ОСОБА_7 , забрав у нього гроші і поклав їх до кишені. Зі слів товариша йому відомо, що ОСОБА_7 вже допомогав з одержанням водійсьвого посвідчення.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_9 , який працює начальником спортивно-технічного клубу ДТЗ ім. Леніна, ОСОБА_7 звертався до нього щодо можливості навчання на курсах водіїв якогось чоловіка десь у 2011 році. При цьому, домовленості щодо передачі коштів за навчання не було, реквізитів для внесення коштів за навчання він не давав. Вартість навчання на момент звернення ОСОБА_7 складала 2300 чи 2500 грн., а на сьогоднішній день 2800 грн. Коли особу позбавлекно повійського посвідчення за рішенням суду, вона здає екзамен у МРЕО, куда надаються медична довідка, екзаменаційна картка водія. При не здачі екзамену за третім разом, потрібно проходити курси навчання.

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в їх присутності ОСОБА_8 розповідав, що ОСОБА_7 вимагає з нього гроші за відновлення водійського посвідчення. Потім він наддав грошові кошти, приблизно 3 000 грн. Вони були перераховані, переписані номера купюр та помічені якоюсь рівдиною, після чого почали світитися жовтим кольором. Після цього всі разом поїхали на вул. Боброва в м. Дніпропетровську. Коли ОСОБА_8 виходив з автомобіля, то вони залишались в автомобілі. Пізніше, разом зі співробітниками УБОЗу піднялися на 3 чи 4 поверх будівлі. Там знаходився ОСОБА_7 , одягнений в міліцейську форму, на питання слідчого він відповів, що брав і вони знаходяться в його кабінеті. Коли зайшли до кабінету, той відкрив нижню шухлядку свого столу. Коли стали просвічувати лампою долоні всіх присутніх, то тільки руки ОСОБА_7 світилися плямами жовтого кольору. На штанах останнього при освітленні лампою, теж були виявлені жовті плями. Гроші були поміщені в пакет і опечатані.

Показаннями свідка ОСОБА_12 встановлено, що 5-6 березня 2012 року, зранку, ОСОБА_8 звернувся з заявою про вимагання у нього ОСОБА_7 , який працював заступником командира полку патрульної служби, 3500 грн. за придбання водійського посвідчення. Для участі у слідчих діях був направлений слідчий прокуратури та запрошені поняті. Гроші в сумі 3500 грн. були надані ОСОБА_8 . Разом з понятими вони поїхали по місцю роботи ОСОБА_7 .. При вилученні грошей були присутні поняті, слідчий прокуратури, він та начальник полку, їхні співробітники. За результатами огляду був складений протокол. Пізніше гроші були повернуті під розписку ОСОБА_8 .

Той факт, що гроші для передачі були надані саме потерпілим, знайшов своє підтвердження показами в судовому засіданні ОСОБА_8 та даними, що містяться в журналі судового засідання, та зафіксованими на носії технічної інформації, на якому зафіксовано, що грошові кошти, оглянуті в судовому засіданні, були надані ОСОБА_8 .

При таких обставинах, доводи засудженого щодо порушення порядку зберігання речових доказів є безпідставними. Та обставина, що ОСОБА_8 надав для огляду не всі належні йому та визнані речовими доказами по справі грошові кошти, не ставить під сумнів доведеність вини ОСОБА_7 .

Проведення огляду в кабінеті засудженого ОСОБА_7 , виявлення та вилучення грошових коштів, складання за результатами огляду протоколу, підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 . Крім того пояснив, що гроші для огляду та передачі ОСОБА_14 були надані ОСОБА_8 .

Із показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що він звертався по телефону до ОСОБА_7 , озвучував проблему свого знайомого та питав чи може він допомогти. Після цього передав трубку ОСОБА_8 і дав останньому телефон ОСОБА_7 .. Про що вони домовлялись, йому не відомо.

Показаннями свідка ОСОБА_16 встановлено, що її син ОСОБА_8 мав водійське посвідчення з 18 років, і з його слів був його позбавлений, та намагався весь час відновити. Казав, що знайшов знайомого, який йому допоможе, але для цього йому потрібно більше трьох тисяч гривень.

Той факт, що ОСОБА_8 мав посвідчення водія і 11.01.2008 року за рішенням суду був позбавлений права керування транспортними засобами на 12 місяців підтверджується даними, що містяться в повідомленні Управління Державтоінспекції ГУМВС України в Дніпропетровській області від 19.02.2014 р. (т.2 а.с.221).

Крім вищевикладених доказів, вина ОСОБА_7 в інкримінованому злочині підтверджується об`єктивними даними, що містяться в протоколах огляду: грошових коштів в сумі 3500 грн., які були оброблені спецзасобом «Промінь-1 », після чого в променях ультрафіолетової лампи набули люмінесцентне світіння яскраво жовтого кольору; кабінету заступника командира полку ПС ДГУ ОСОБА_7 №18 за адресою АДРЕСА_1 , із якого вбачається, що в письмовому столі, в другій знизу виїзній шухлядці виявлені грошові кошти в сумі 3500 грн., які, зі слів ОСОБА_7 йому передав малознайомий ОСОБА_17 для вирішення питання про отримання ним водійського посвідчення, при світінні лампою ультафіолетового освітлення на купюрах та кінчиках пальців рук ОСОБА_7 було видно світіння яскраво жовтого кольору, аналогічне освітлення виявлено по краю правого карману брюк ОСОБА_7 ; висновках експерта від 8.06.2012 року та від 11.06.2012 року, відповідно до яких грошові кошти, вилучені в кабінеті ОСОБА_7 є банкнотами Національного банку України, які перебувають в обігу, та на яких виявлені сліди хімічної речовини з люмінісценцією жовтого кольору в УФ променях, сліди хімічної речовини виявлені на брюках (правий передній та задній кармани), на ватному тампоні зі зразком люмінесцентної речовини, і які мають загальну родову належність; довідці спортивно-технічного клібу Товариства сприяння оборони України ВАТ ДТЗ ім. Леніна від 27.07.2012 року, із якої вбачається, що вартість навчання на курсах категорії «В» за період з 1.01.2011 р. по 1.07.2012 р. складає 2500 грн. та ін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано були покладені вказані докази в основу обвинувального вироку і за встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України кваліфіковані правильно.

Суд першої інстанції, як вбачається з матеріалів справи та протоколу судового засідання, на підставі тривалого, ретельного, повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи в межах пред`явленого обвинувачення, ретельно перевірив доводи, висунуті засудженим ОСОБА_7 на свій захист, які є аналогічними тим, що наведені в апеляційній скарзі. Викладені у вироку мотиви визнання цих доводів безпідставними і такими, що не відповідають матеріалам справи, колегія суддів знаходить обґрунтованими і погоджується з ними.

У відповідності до вимог ст. 275 КПК України в ред. 1960 року, суд розглядає справу тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого обвинувачення. Доводи засудженого ОСОБА_7 щодо провокації хабара та відсутності вимагання грошей у потерпілого ОСОБА_8 що в обвинуваченні не вказаний конкретний спосіб зловживання владою, виходять за ці межі, а тому є безпідставні.

Відсутність на поясненні ОСОБА_8 (т.1 а.с.17) дати, про що вказує в апеляції засуджений, не є суттєвим порушенням вимог кримінально-процесуального закону, у відповідності з положеннями ст.65 КПК України 1960 р. , дані, що містяться в поясненнях, не відносяться до доказів.

Посилання засудженого ОСОБА_7 на докази, які досліджувались судом в інших судових засіданнях, при розгляді кримінальної справи під головуванням інших суддів, рішення судів яких були скасовані, не відповідає положенням ст. 257 КПК України 1960 року, у відповідності з якими суд першої інстанції при розгляді справи повинен безпосередньо дослідити докази в справі, і є безпідставними.

Порушень кримінально процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність ОСОБА_7 і на кваліфікацію його дій, обставин, які б вказували на фальсифікацію доказів органом досудового слідства, при перевірці справи не виявлено.

Як свідчать матеріли справи, органи досудового слідства і суд дослідили всі обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому нобґрунтованими є твердження засудженого про неповноту і досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку доказів та обґрунтування вироку недопустимими доказами не відповідають матеріалам справи і є безпідставними.

Відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році» засуджений підпадає під дію Закону, але згоди на звільнення від покарання за цим законом засуджений не дав.

У відповідності до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Як убачається з вироку, при обранні ОСОБА_7 виду і міри покарання, суд дотримався цих вимог закону, належним чином мотивував своє рішення і в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, обставини, які впливали на призначення покарання, а саме, особу засудженого, який до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем попередньої роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та причини з яких злочин не було доведено до кінця, і призначив покарання в межах санкції ч.2 ст.15, ч.1 ст.190 КК України. Приймаючи до уваги обставини, на які послався суд першої інстанції та приймаючи до уваги, що на утриманні ОСОБА_7 находиться неповнолітня дочка, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є обставиною, яка пом`якшує покарання засудженому, колегія суддів вважає правильним висновок суду, що виправлення підсудного можливе без ізоляції від суспільства, і обґрунтовано застосував до нього положення ст. 75 КК України.
Призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів і вважати його таким, що не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, на що звертає увагу прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів підстав не знаходить. В апеляційній скарзі прокурора не наведено об`єктивних даних, які б свідчили про невідповідність призначеного засудженому покарання внаслідок м`якості.
Не вирішення судом при постановленні вироку питання щодо міри запобіжного заходу ОСОБА_7 , на що вказує прокурор в апеляції, не є , відповідно до ст.370 КПК України 1960 року, істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону і не тягне за собою скасування чи зміни вироку суду.
Керуючись ст.ст.365,366 КПК України (1960 року), п.п. 11,15 розділу ХI Перехідних положень КПК України 2012року, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію прокурора, який приймав участь в розгляді справи в суді першої інстанції, засудженого ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року залишити без задоволення, а вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4