Ухвала іменем україни

02 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,

суддів ОСОБА_10, ОСОБА_11,

за участю прокурора ОСОБА_12,

секретаря ОСОБА_13

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063, за касаційними скаргами прокурора та потерпілого ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 17 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

в с т а н о в и л а:

вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2014 року визнано винуватим ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 358 КК України 1 рік обмеження волі, за ч. 4 ст. 358 КК України 1 рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання, остаточно визначено 2 роки обмеження волі.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено від відбування призначеного покарання.

За обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 191 КК України визнано невинуватим та виправдано.

Цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17 грудня 2014 року вирок районного суду залишено без зміни.

У касаційних скаргах прокурор та потерпілий ОСОБА_1 ставлять питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового судового розгляду в суді апеляційної інстанції. Стверджують, виправдовуючи обвинуваченого, суд дав неправильну оцінку доказам у справі. Апеляційний суд в порушення вимог кримінального процесуального закону не перевірив доводи прокурора та потерпілого про те, що в діях засудженого є склад злочину за ч. 1 ст. 191 КК України та не дав належної оцінки доказам, які це підтверджують. Скаржниками ставилося питання про постановлення нового вироку. Відмовляючи у задоволенні апеляційних скарг, суд не спростував їхніх доводів, та не мотивував постановлене рішення відповідно до вимог ст. 419 КПК України.

ОСОБА_2 засуджено за те, що він на початку січня 2012 року домовився із невстановленою слідством особою про підроблення оригіналу протоколу від 13 жовтня 2011 року проведеного аукціону з реалізації автомобіля «SSANG YONG» та акту державного виконавця ОСОБА_8 від 09 листопада 2011 року про проведення публічних торгів з реалізації вказаного автомобіля з метою зазначення у цих документах переможця аукціону ОСОБА_3

Знаючи, що ці документи є підробленими, засуджений 14 січня 2012 року надав їх приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, котра не була обізнаною про вказані обставини та завірила копію підробленого протоколу проведеного аукціону, видала свідоцтво про право власності на автомобіль «SSANG YONG» його переможцю ОСОБА_3 Отримані документи засуджений надав до Полтавського ВРЕР УДАІ УМВС України в Полтавській області для реєстрації автомобіля.

Органом досудового розслідування ОСОБА_2 обвинувачувався в привласненні чужого майна, яке було йому ввірене.

Зокрема, будучи довіреною особою Полтавської філії ТОВ «Торговий дім «Украспецреалізація», маючи право на підписання актів прийому-передачі майна відділам ДВС УЮ або підрозділам примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції Полтавської області, ОСОБА_2 08 липня 2011 року прийняв на відповідальне зберігання від ВДВС Миргородського МРУЮ автомобіль «SSANG YONG» для його реалізації, як арештованого майна на аукціоні.

За результатом аукціону від 13 жовтня 2011 року, переможцем став ОСОБА_1, про що було складено протокол. 24 жовтня 2011 року ОСОБА_1 з власного рахунку, відкритого в ПАТ «КБ «Глобус» перерахував грошові кошти в сумі 0,62 грн. та 111 181 грн. як оплату за придбаний автомобіль. З метою оформлення права власності, ОСОБА_1 передав автомобіль і документи на нього ОСОБА_2, доручивши йому зареєструвати транспортний засіб в органах ДАІ.

ОСОБА_2, умисно здійснив підробку офіційних документів, які надають право на оформлення право власності на автомобіль, у яких вказав переможцем аукціону свою матір ОСОБА_3, яка участі в торгах не приймала. Використавши підроблені документи, ОСОБА_2 привласнив чуже майно, яке було йому ввірене.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який не підтримав скарги прокурора та потерпілого, та вважав, що ухвала апеляційного суду скасуванню не підлягає, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у підробленні офіційних документів, які видаються установою, організацією, що має право видавати такі документи, і які надають права, з метою їх використання й кваліфікація його дій за ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України в касаційних скаргах не оспорюється.

Доводи касаційних скарг прокурора та потерпілого ОСОБА_1 про необґрунтованість виправдання ОСОБА_2 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 191 КК України є аналогічними тим, що були наведені в їх апеляційних скаргах, які були визнані апеляційним судом безпідставними, оскільки суперечать матеріалам кримінальної справи.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що суд повно і всебічно дослідив зібрані у справі докази, проаналізувавши їх, дійшов обґрунтованого висновку про те, що цими доказами винуватість ОСОБА_2 у привласненні чужого майна, яке було йому ввірене не підтверджується, тому рішення суду про необхідність його виправдання є обґрунтованим.

Зокрема, засуджений підтвердив, що від ТОВ «Торговий дім Укрспецреалізація» до ПНВП «Авіста», де він був директором, передано автомобіль«SSANG YONG» для його реалізації, і який він вирішив придбати. Для участі в аукціоні він домовився з ОСОБА_1 та ОСОБА_5, яким надав по 2 268 грн. для сплати гарантійного внеску, переможцем мав стати ОСОБА_1 У зв'язку з цим, на банківський рахунок останнього засудженим було покладено 108 920 грн. для оплати вартості автомобіля. ОСОБА_5 після здійснення торгів, перерахував гарантійний внесок в сумі 2268 грн. на рахунок ОСОБА_1 Після проведення торгів, 20 жовтня 2011 року автомобіль було передано ОСОБА_6 для його передачі переможцю, а 24 жовтня 2011 року ОСОБА_1 про що складено відповідні акти. Згідно домовленостей, ОСОБА_1 передав автомобіль засудженому, і з того часу він ним користувався.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердив свою участь в аукціоні, а також те, що засудженим було надано кошти для внесення гарантійного внеску за участь у торгах, які ним було перераховано на рахунок ОСОБА_1 для оплати лоту. В платіжних документах він поставив підпис замість ОСОБА_1

Про обставини участі в аукціоні ОСОБА_5 та ОСОБА_1 показали свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Як встановив суд гарантійні внески на участь в аукціоні сплачені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в однаковій сумі у відділенні банку ПАТ «КБ Глобус» 07 жовтня 2011 року, майже одночасно, що підтверджує факт попередньої домовленість між учасниками торгів.

У супереч твердження потерпілого, котрий зазначав, що особисто вносив кошти, а в заяві на переказ готівки № 4912 від 20 жовтня 2011 року його підпис, висновком судової почеркознавчої експертизи від 21 липня 2014 року підтверджено, що підпис платника в заяві на переказ готівки № 4912 від 20 жовтня 2011 року на ім'я ОСОБА_1 виконано іншою особою (т. 5 а.с. 17-20), що узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_5

Згідно виписки по особових рахунках ОСОБА_1, його рахунок 07 та 20 жовтня 2011 року поповнювався на суму 2272 грн. та 2268 грн., а 24 жовтня 2011 року на суму 108 920 грн., що в загальній сумі відповідає оплаті за лот - 113450 грн.

Ці обставини не спростовують показання ОСОБА_2, про те, що він особисто переводив грошові кошти на рахунок ОСОБА_1, для оплати за автомобіль, а навпаки, на підтвердження цих обставин встановлено перерахування ОСОБА_5 20 жовтня 2011 року на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 2268 грн.

Потерпілий ОСОБА_1 в суді не заперечував свого знайомства з ОСОБА_5 та ОСОБА_2, показував, що неодноразово брав участь в аналогічних торгах, був тричі переможцем. Автомобілі які придбавав на торгах ним були продані.

З цього слідує, що потерпілий мав обізнаність у проведенні процедури торгів, знав порядок зняття автомобілів із обліку, що спростовує його показання про те, що він передавав автомобіль ОСОБА_2 разом із документами на нього, лише для того, щоб він зняв його з обліку та оформив на нового власника.

Проаналізувавши докази у справі, суд не встановив об'єктивних даних того, що у ОСОБА_2 був умисел на привласнення чужого майна, яке було йому ввірене.

Навпаки, звернення ОСОБА_1 до органів внутрішніх справ 04 лютого 2013 року із заявою, більше ніж через рік після проведення аукціону, та відкрите користування ОСОБА_2 весь цей час автомобілем, свідчить про змову учасників аукціону із ОСОБА_2 на придбання автомобіля.

За таких обставин, висновок суду про виправдання ОСОБА_2 є обґрунтованим та відповідає положенням ст. 62 Конституції України, якою передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Розглядаючи справу щодо ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції дотримався вимог ст. 419 КПК України, проаналізував всі доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілого щодо незаконності вироку суду першої інстанції, дав на них відповіді, при цьому мотивував своє рішення належним чином.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає касаційні скарги прокурора та потерпілого такими, що задоволенню не підлягають.

Доводи касаційних скарг і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на інші порушення вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судових рішень.

Керуючись ст.ст. 433-436, 438 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 17 грудня 2014 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_9