Справа № 1-290/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2011 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі : головуючого Дубеля Р.М.

при секретарі Півала І.М.

з участю прокурора Левицького М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобича справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, не працюючого, прож. ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, в скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України,-

встановив :

ОСОБА_1, в нічний період часу, в один із днів січня 2011 року, знаходячись на земельній ділянці, на якій ведеться будівництво та яка не обладнана огорожею, поблизу парку Культури та відпочинку, по вул. Б.Лепкого в м. Дрогобичі Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно викрав силікатну цеглу білого кольору в кількості 131 шт., вартістю згідно довідки 1,35 грн. за 1 цеглу, чим спричинив управлінню Дрогобицько-Самбірській єпархії УПЦКП майнову шкоду на загальну суму 176,85 гривень.

Крім цього, 06.04.2011 року, ОСОБА_1, перебуваючи в будинку № 9 по вул. Б.Лепкого в м. Дрогобичі Львівської області, в якому проживає його рідна сестра гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з вищевказаного будинку викрав золоті вироби, а саме: золоті сережки з перлиною, 585 проби, загальною вагою 6,66 грама, вартістю згідно довідки 1596 гривень; золоте колечко з перлиною, 585 проби, загальною вагою 4,76 грама, вартістю згідно довідки 1666 гривень; золоте колечко з голубим камінцем, 585 проби, загальною вагою 3,3 грама, вартістю згідно довідки 1155 гривень; золоте колечко з білим камінцем, 585 проби, загальною вагою 8,02 грама, вартістю згідно довідки 2807 гривень; золоте колечко у вигляді печатки, 500 проби, вартістю згідно довідки 1261 гривень 40 копійок, чим спричинив ОСОБА_2 майнову шкоду на загальну суму 8485 гривень 40 копійок.

В судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 винним себе визнав повністю і пояснив суду, що всередині січня місяця 2011 року, точно якого саме числа, він не пригадує, так як уже пройшло чимало часу, він, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись по вул. Б.Лепкого поблизу парку Культури та відпочинку, зайшов на необгороджену територію, на якій ведеться будівництво уже на протязі більше двох років. На даній території знаходилась насипом силікатна цегла білого кольору. В нічний період часу, приблизно після 23 год. 00 хв., взявши з дому дві сумки з матеріалу, він зайшов на вказану територію, та, поклавши цеглу в сумки, приблизно по 10 штук в кожну, відніс її до себе додому, так як проживає неподалік, по вул. Б.Лепкого 9 в м. Дрогобичі Львівської області. Таких походів за ніч зробив приблизно 6-7. Викрадену цеглу складав у себе на подвір'ї за будинком. З даної цегли в подальшому планував мурувати огорожу.

Крім цього, 06.04.2011 року, приблизно о 17 годині, маючи умисел на таємне викрадення майна, знаходячись вдома за вищевказаною адресою, зайшов в кімнату своєї рідної сестри ОСОБА_2, знаючи, що в неї є прикраси із золота, викрав з металевої шкатулки, яка знаходилась в меблевій шафі біля одягу, золоті вироби, які належать його сестрі, а саме золоті колечка в кількості 4 штуки, золоті сережки та золотий браслет. В ніч перед цим, з 05.04.2011 року на 06.04.2011 року, він вдома не ночував. На момент крадіжки вдома перебувала його мати, однак вона не зауважила його присутності, так як спала в своїй кімнаті. Сестри вдома не було, вона в той час перебувала на роботі. Викравши дані золоті вироби, він вийшов з дому та пішов до свого знайомого ОСОБА_3, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_6. Олегові сказав, що в нього є золоті вироби, які хоче закласти в ломбард. Після цього він з ОСОБА_3 пішли в ломбард Скарбниця, що в центрі м. Дрогобича по вул. Мазепи. Він зачекав ОСОБА_3, а той здав в ломбарді золоту сережку, після чого віддав йому гроші в сумі 442 гривні, та квитанцію про здачу, в якій була вказана ціна викупу даної сережки на суму 474 гривні. Після цього вони знову пішли до ОСОБА_3. Через деякий час прийшов його брат ОСОБА_4. Попросивши ОСОБА_4, він пішов з ним в вищевказаний ломбард, де на свій паспорт ОСОБА_4 здав золоте колечко та золотий браслет. Вийшовши з ломбарду, ОСОБА_4 віддав йому гроші за колечко в сумі 500 гривень та квитанцію, за браслет ОСОБА_4 дав гроші в сумі 3700 гривень, квитанції на здачу браслета ОСОБА_4 не віддав, в той момент він на це не звернув ніякої уваги. Виручені кошти потратив на власні потреби.

В скоєному щиросердечно розкаюється

Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що 06 квітня 2011 року вона виявила відсутність золотих виробів, які зберігала в своїй кімнаті вищевказаного будинку, а саме: золоті сережки, вагою приблизно 4 г; золотий браслет, вагою 23 г; колечко золоте з білою перлинкою, вагою приблизно 2,5 г; колечко золоте з голубим камінчиком, вагою 2 г; колечко золоте (печатка), вагою 4 г; колечко золоте з білим камінчиком, вагою 8 г. Вказані золоті вироби вона зберігала в металевій шкатулці, яка знаходилась в меблевій шафі біля одягу. Після цього вона запитала у своєї матері, чи їй не відомо, де поділися золоті вироби, однак вона відповіла, що вона їх не брала і їй не відомо, де вони ділися. Вона зрозуміла, що золоті вироби викрали. В крадіжці запідозрила свого рідного брата ОСОБА_1, який проживає за вищевказаною адресою. ОСОБА_1 ніде не працює та не підробляє, отже, грошових коштів в нього немає. Після цього вона зателефонувала до свого брата ОСОБА_1, запитала його, де він знаходиться та для чого він викрав золоті вироби. Олександр, нічого не відповівши, виключив телефон та після цього знаходився поза зоною досяжності. Також ОСОБА_1 раніше судимий за крадіжку. На її думку, ОСОБА_1 викрав золоті вироби в період часу з 01.04.2011 року по 02.04.2011 року, тому, що 03.04.2011 року вдома постійно знаходилась мама, а 04та 05квітня 2011 року брата вдома не було ні протягом дня, ні вночі. Про вчинення крадіжки вона заявила в міліцію 08.04.2011 року, так як думала, що брат прийде додому та принесе золоті вироби, однак цього не сталося.

08.04.2011 року до неї зателефонували працівники міліції та повідомили, що затримали ОСОБА_1 у його знайомого на квартирі. Того ж дня їй стало відомо, що частину золотих виробів ОСОБА_1 уже здав в ломбард, а частина була вилучена у нього. Також цього дня працівники міліції віддали квитанції з ломбарду, по яких ОСОБА_1 здав золоті вироби.

12 квітня 2011 року вона пішла в ломбард Скарбниця, що біля кафе Галіціяпо вул. Мазепи в м. Дрогобичі Львівської області, де викупила одну золоту сережку з перлинкою та золоте колечко також з перлинкою, за викуп заплатила гроші в загальній сумі 900 гривень. Також їй відомо, що брат здав в ломбард золотий браслет, однак квитанції на нього не було виявлено працівниками міліції. Працівник ломбарду повідомив їй, що золотий браслет було комісовано ломбардом для реалізації в м. Київ на наступний день після його закладання (продажу), і що квитанція в такому випадку не видається.

Жодних претензій матеріального чи морального характеру до підсудного не має, просить суворо не карати його..

Крім повного визнання підсуднім ОСОБА_1 своєї винності та показань в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_2, винність ОСОБА_1 у вчинених злочинах стверджена і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувались, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду і фактичні обставини справи ніким не оспорювалися, тому суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд переконаний, що дії підсудного ОСОБА_1 правильно кваліфіковано на досудовому слідстві за ст. 185 ч.1 КК України, так як він таємно викрав чуже майно.

Також дії підсудного ОСОБА_1 органами досудового слідства вірно кваліфіковано і по ст. 185 ч.2 КК України, так як він при вищенаведених обставинах повторно таємно викрав чуже майно.

При обранні виду та розміру покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних ним злочинів, його позитивну характеристику по місцю проживання, що повністю визнав свою винність та щиросердечно розкаявся у вчиненому, прохання потерпілої суворо не карати його.

З врахуванням всіх вищенаведених обставин та особи винного, суд вважає, що підсудному слід визначити покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.

З речовими доказами по справі слід поступити відповідно до вимог ст.ст. 81, 330 КПК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання :

- по ст. 185 ч.1 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- по ст. 185 ч.2 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточну міру покарання ОСОБА_1 визначити 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції м. Дрогобича, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в цей орган.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписку про невиїзд.

Речові докази по справі золоту сережку з перлиною, золоте колечко з голубим камінцем, золоте колечко з білим камінцем, золоте колечко у вигляді печатки, золоту сережку з перлиною та золоте колечко з перлиною залишити у власності потерпілої ОСОБА_2; гроші в сумі 828 грн., що знаходяться на зберіганні в фінансовій частині Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Л/о згідно квитанції № 005846 від 18.04.2011 р. повернути потерпілій ОСОБА_2; силікатну цеглу в кількості 131 штуки залишити у власності управління Дрогобицько-Самбірської єпархії УПЦКП.

Насіння сіро-зеленого кольору, що знаходиться в камері зберігання Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Л/о згідно квитанції № 006279 від 25.05.2011 р. знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської обл. на протязі 15 діб з часу його оголошення, а засудженим протягом такого ж строку із часу вручення йому копії вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Р.М.Дубель