Провадження № 1-кп/537/15/2015
Справа № 537/4953/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2015 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000025 по обвинуваченню: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Борівці Кіцьманського району Чернівецької області, українець, громадянин України, працює на посаді начальника управління ветеринарної медицини в м.Кременчуці головного державного інспектора ветеринарної медицини м.Кременчука, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину передбаченого ст.368 ч.4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 працюючи з 01 березня 2003 року на посаді начальника Управління ветеринарної медицини в м.Кременчуці головного державного інспектора ветеринарної медицини м.Кременчука, призначений на цю посаду наказом начальника Управління ветеринарної медицини у Полтавській області №51 від 27.02.2003 року, маючи 9 ранг 4 категорію державного службовця, тобто будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, 28 березня 2014 року перебуваючи у приміщенні Кременчуцької міської державної лікарні ветеринарної медицини, де Управління ветеринарної медицини в м.Кременчуці орендує приміщення, одержав для себе від фізичної особи підприємця ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 1200 грн. за здійснення впливу на прийняття рішень на користь ОСОБА_7 особами, уповноваженими на виконання функцій держави, у випадку виникнення у ОСОБА_7 перешкод у здійсненні господарської діяльності на території інших адміністративно територіальних одиниць України.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину по пред`явленому обвинуваченню не визнав та суду пояснив, що на посаді начальника управління ветеринарної медицини в м.Кременчуці він працює з 27.02.2003 року. В листопаді 2013 року йому зателефонували його знайомі та попросили надати консультацію підприємцю з приводу реалізації продукції. Він є кандидатом наук і тому має певні знання та повноваження щодо надання консультацій, оскільки ветеринарні правила у кожній області можуть суттєво відрізнятись. Через деякий час зателефонував ОСОБА_7 та вони зустрілись перший раз у жовтні 2013 року. ОСОБА_7 запитав, які йому необхідно документи та довідки для реалізації ковбасних виробів. Оскільки ОСОБА_7 конкретно не казав, якою саме діяльністю буде займатись, то він йому відповів, що виріши чим саме будеш займатись, а потім вирішим, які для цього необхідно документи. ОСОБА_7 сказав, що за його консультації він дасть йому, як приватній особі, якусь винагороду.

Через декілька тижнів зателефонував ОСОБА_7 та вони з ним зустрілись у його службовому кабінеті. В ході розмови ОСОБА_7 сказав, що у нього проблеми з документами при реалізації продукції у інших областях України. Сказав, що на м`ясокомбінаті він придбає ковбасу та при її придбанні йому дають декларацію виробника. Він роз`яснив ОСОБА_7 зміст чинного законодавства з приводу реалізації ковбаси. Також ОСОБА_7 запитав, чи може він йому допомогти у вирішенні питань по реалізації продукції в інших областях України, на що він йому відповів, що може допомогти в межах чинного законодавства, так як у нього є знайомі в інших областях. Після цього ОСОБА_7 знову сказав, що дасть йому за допомогу винагороду. ОСОБА_7 звертався до нього як до фахівця для отримання консультацій, а не до як службової особи. Після цього ОСОБА_7 приходив іще декілька разів.

Згідно положень чинного законодавства управління ветеринарної медицини може перевіряти піднаглядні об`єкти у межах повноважень лише за заявою самого громадянина чи підприємства чи у випадку скарги. При цьому якщо надходить скарга, то перевірка проводиться на підставі дозволу вищестоящого органу та тільки із питань, що вказані у направленні цього органу на перевірку.

27 чи 28 березня 2014 року зателефонував ОСОБА_7 та вони домовились зустрітись. 28.03.2014 року вони зустрілись та ОСОБА_7 сказав, що кудись їде та буде в травні після 15 числа та пішов. Згодом прийшли працівники міліції.

ОСОБА_7 по своїй діяльності в м.Кременчуці до управління ветеринарної медицини не звертався. Ветеринарна служба дозволів на реалізацію ковбасних виробів не надає та не надавала. Лабораторії служби ветеринарної медицини є державними та входять у структуру лікарні ветеринарної медицини. Управління ветеринарної медицини ніяких роз`ясень у письмовому вигляді не надає, в тому числі і не надавало їх ОСОБА_7 . Від ОСОБА_7 ніяких коштів він не отримував.

Діяльність ОСОБА_7 повинна перевіряти санітарна служба, а не управління ветеринарної медицини. Управління ветеринарної медицини платних послуг не надає, а лікарні ветеринарної медицини зобов`язані надавати консультації за зверненнями громадян.

З ОСОБА_7 , окрім як в приміщенні лікарні, він не зустрічався. При зустрічі із ОСОБА_7 він вітався та прощався за руку.

11.02.2014 року він проводив перевірки на ринку «Троїцький» та на ринку «Гвардійський».

Незважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні встановленого судом злочину не визнав, його вина повністю підтверджується наступними доказами, що безпосередньо досліджені судом.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що неподалік від вул.Шевченко в м.Кременчуці до нього підійшли працівники міліції та попросили бути понятим, на що він погодився. Після цього вони поїхали на 111 квартал в м.Кременчуці де в одній із квартир будинку в його присутності було поміченого грошові кошти, зроблено їх ксерокопії. Також було відібрано зразок речовини, якою обробляли кошти. Ці купюри помічали та з них робили ксерокопії у його присутності, а потім їх поклали у чистий папір та віддали особі, яка перебувала у квартирі. Прізвище цієї особи не пам`ятає. Чи помічали папір у який замотували гроші він не пам`ятає. Потім вони поїхали до ОСОБА_5 на роботу. Там увімкнули камеру і запросили його пройти у кабінет. У приймальні ОСОБА_5 начебто перечепився та з його боку випали грошові купюри. Ці грошові купюри зібрали, просвітили, а потім запакували. Також оглянули ОСОБА_5 та у кармані його штанів щось світилося. Штани згодом вилучили. Після цього було складено протокол та він і інший понятий його підписали. Вилучалися як мічені так і не мічені купюри. Іншого понятого він знає та у цей день йшли з ним на роботу. До працівників міліції та прокуратури він ніякого відношення не має.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він йшов із ОСОБА_8 на роботу. До них підійшли працівники міліції та запросили бути понятими, на що вони погодилися. Після цього їх повезли на 111 квартал в м.Кременчуці де в одній із квартир будинку в їх присутності було поміченого грошові кошти, зроблено їх ксерокопії. Також було відібрано зразок речовини, якою обробляли кошти. Потім вони поїхали на вулицю Бутиріна в м.Кременчуці. Коли були у приймальні, то з боку ОСОБА_5 випали грошові банкноти. Ці банкноти зібрали, просвітили світлом, а також просвітили речі ОСОБА_5 . На кишені штанів було видно світіння салатового кольору. Після цього у приміщенні було проведено обшук. Всіх присутніх, окрім ОСОБА_8 бачив вперше. ОСОБА_5 до цього не знав. Потім склали протокол, який він підписав.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він працює з 2009 року на посаді начальника Кременчуцької міської державної лікарні ветеринарної медицини. Управління ветеринарної медицини орендує у лікарні приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Із ОСОБА_5 знайомий з 2003 року, відносини у них нормальні, робочі. Вони з ним у підпорядкуванні не перебувають. ОСОБА_7 вперше побачив, коли у лікарні проводився слідчий експеримент. Чи здавав ОСОБА_7 до лікарні якісь документи він не пам`ятає. Якщо немає ветеринарної документації на продукцію та складається протокол та забороняється реалізація цієї продукції. Згідно законодавства виробник ковбасних виробів складає ветеринарне свідоцтво за Ф.2 в якому вказується походження продукції, її виробник та куди і кому ця продукція поставляється.. Це свідоцтво повинно бути у підприємця, який перевозить, зберігає та реалізовує цю продукцію. Законодавством також передбачено надання лікарнею за ініціативою підприємців роз`яснень відповідного законодавства, за що також передбачено отримання оплати, яка зараховується в дохід держави. Скільки лікарня надавала консультацій він не пам`ятає. Скільки разів ОСОБА_7 брав консультації він не пам`ятає. Перевірку готової продукції проводять спеціалісти лікарні ветеринарної медицини. Чи можуть проводити такі перевірки спеціалісти управління ветеринарної медицини йому невідомо. Для торгівлі готовими ковбасними виробами необхідне ветеринарне свідоцтво. Це свідоцтво видає підприємство, яке виготовляє продукцію. Якщо завозиться готова продукція з іншого регіону то ветеринарне свідоцтво видає ветеринарна служба того регіону звідки привозитися продукція. Спеціалісти Кременчуцької лікарні ветеринарної медицини видають свідоцтва коли продукція виготовляється у Кременчуці та вивозиться у інші адміністративно територіальні одиниці. Ні він ні ОСОБА_5 не мають повноважень закривати та опечатувати магазини з продукцією на яку є ветеринарне свідоцтво виробника. Це можливо лише у випадку залучення його головним управлінням ветеринарної медицини до проведення перевірки та з дозволу комітету Держфітослужби. Опечатування складів із продукцією чи заборона її реалізації може мати місце тільки за рішенням суду за наслідками перевірки, яка проводиться спеціалістами лікарні. Приміщення лікарні де перебуває секретар належить лікарні, а приміщення де знаходиться робочий кабінет ОСОБА_5 орендується Управлінням у лікарні.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що працює у лікарні ветеринарної медицини з 03.03.1998 року. Її робоче місце знаходиться у приймальній лікарні. За приймальнею розташовано кабінет начальника Управління ветеринарної медицини, який Управління орендує у лікарні. Із ОСОБА_5 знайома з 1998 року та він не являється її керівником. Вона друкувала роз`яснення для підприємців згідно заяв, однак чи вносилася підприємцями плата за надання цих роз`ясень їй невідомо. 28.03.2014 року вона перебувала на роботі та до приміщення лікарні прийшли працівники СБУ та прокуратури. Вона відкрила двері приймальні та всі почали заходити до кабінету. В цей час відбувся рух та із натовпу їй на стіл вилетіли гроші. Хто їх кинув вона не бачила. Після цього почали проводити обшук та все, що відбувалося, знімали на камеру. Скільки було грошей не пам`ятає, десь 600 800 грн. Ще виявили згорток з грошима, однак скільки їх було вона не пам`ятає. Із банкнот, що вилучались, робили змиви, деякі світились.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона працює лікарем ветеринарної медицини із січня 2011 року. У приміщенні лікарні ветеринарної медицини також знаходиться Управління ветеринарної медицини, начальником якого є ОСОБА_5 . Ще є лабораторії. ОСОБА_5 знає протягом трьох років. ОСОБА_7 вона не знає. На готову продукцію до квітня 2014 року повинно було бути свідоцтво Ф 2 в та його наявність може контролювати начальник лікарні ветеринарної медицини.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він зареєстрований як приватний підприємець та з 2009 року здійснює діяльність з продажу ковбасних виробів, копчених баликів та іншої подібної продукції. В 2010 року він відкрив по вул.Г.Бресту в м.Кременчуці кіоск із продажу вказаних виробів. Згодом прийшло двоє чоловіків, однин із яких був Власюк, а іншого не знає та попросили дозвіл на торгівлю, а саме консультацію ветеринарної служби, якої у нього не було. Після цього викликали до ветеринарної служби де він познайомився із ОСОБА_5 та отримав там письмову консультацію, за що сплатив гроші, скільки не пам`ятає. Він є представником Ходорівського м`ясокомбінату та продає його продукцію. У нього є склад продукції на оптовій базі та роздрібний магазин на іншій базі. У нього не було дозволу із ветеринарної служби, тобто консультації для торгівлі. Згодом ці консультації він отримував у лікарні ветеринарної медицини один раз на рік на кожен магазин. Продукцію поставляє різним особами та є сітка роздрібних фірмових магазинів Ходорівського м`ясокомбінату. Роз`яснення (консультації) отримував раз на рік по закінченню їх дії та сплачував за них кошти у ветеринарну службу, у якому розмірі не пам`ятає. Йому було відомо, що ОСОБА_5 є начальником ветеринарної служби та думав, що ветеринарна служба може контролювати його діяльність та на неї впливати.

В листопаді 2013 року до нього зателефонував ОСОБА_5 та сказав приїхати. При зустрічі ОСОБА_5 сказав, що якщо не хочете перевірок, то необхідно платити на початку кожного місяця по 1000 грн. Ця розмова відбувалася у службовому кабінеті ОСОБА_5 .

У нього є знайома ОСОБА_13 , яка бере у них продукцію, та він за неї носив по 200 грн. щомісяця. Кошти передавав у різних місцях. У службовому кабінеті ОСОБА_5 та біля молокозаводу. Він не знає, що б було у випадку, коли він відмовився б платити гроші та не хотів це перевіряти, а тому платив. Вважав, що ветеринарна служба може «закрити» його бізнес, а тому погодився платити ці кошти. Перевірок з боку ветеринарної служби у нього не було.

В березні 2014 року він передумав платити кошти так як вважав, що у нього у наявності всі документи для торгівлі. Після чого звернувся до прокуратури м.Кременчука з цього приводу де взяли його дані та відпустили. Через деякий час приїхали працівники якогось правоохоронного органу та він їм розповів, що відбувається.

28.03.2014 року він з працівниками правоохоронних органів поїхали в офіс, який розташований в будівлі над магазином АТБ. Там він дав працівникам СБУ та прокуратури власні гроші. Вони ці гроші помітили, записали їх номери та зробили ксерокопії.

Про зустріч 28.03.2014 року із ОСОБА_5 домовлявся він, так як на початку місяця мав поїхати у справах та не міг би із ним зустрітись. Приїхавши до лікарні, він перед кабінетом ОСОБА_5 мовчки віддав йому гроші із рук в руки без конверту та пішов. Куди ОСОБА_5 їх поклав він не бачив та про що при цьому розмовляли він не пам`ятає.

Які у нього повинні бути дозвільні документи він не знає, однак гадає, що у нього всі документи в наявності.

З 2010 року по 2013 рік із ОСОБА_5 , зустрічався інколи. У листопаді 2013 року ОСОБА_5 запросив його до себе сам. Як він зрозумів, кошти ОСОБА_5 просив за те, щоб його не перевіряла ветеринарна служба.

У листопаді 2013 року він зустрічався із ОСОБА_5 два рази у нього у кабінеті. В січні 2014 року зустрічався із ОСОБА_5 один раз, у лютому зустрічався 1 раз та у березні 2 рази, коли точно не пам`ятає.

Згодом працівники правоохоронного органу повернули йому 1200 грн., купюрами номіналом по 200 грн. Чи були це саме ті купюри, що він передавав 28.03.2014 року працівникам правоохоронних органів сказати не може.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні встановленого судом злочину підтверджується наступними доказами:

наказом начальника Управління ветеринарної медицини у Полтавській області №51 від 27.02.2003 року, відповідно до якого призначено ОСОБА_5 з 01.03.2003 року начальником управління ветеринарної медицини в м.Кременчук головним державним інспектором ветеринарної медицини м.Кременчук (а.с.40 т.1);

протоколом огляду від 28.03.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_7 видано грошові кошти в сумі 1200 грн., купюрами номіналом по 200 грн. у кількості 6 штук ( ЄА 8240793, ЕЖ 2780504, ВА 4364915, АЖ 9673802, ЄЕ 6903152, КВ 3698913), які помічені за допомогою засобу «Променинь 1», який нанесено тонким шаром на кожну купюру та зразок вказаного засобу нанесено на чистий аркуш паперу формату А5 (а.с.101 т.2);

протоколом обшуку від 28.03.2014 року, відповідно до якого проведено обшук приймальні та кабінету головного державного інспектора ветеринарної медицини м.Кременчука ОСОБА_5 , який розташований за адресою: Полтавська область м.Кременчук вул.Бутиріна. 39 та під час обшуку, зокрема, виявлено та вилучено тампон змиву з лівої руки ОСОБА_14 , тампон змиву з правої руки ОСОБА_5 , тампон змиву з правої кишені штанів ОСОБА_5 , тампон контрольний та тампон контрольний 2, грошові кошти номіналом по 200 грн. в сумі 1200 грн. наступними купюрами: ВА 4364915, ЕЖ 2780504, ЄА 8240793, АЖ 9673802, СЕ 6903152, КВ 3698913 при освітленні яких УФ лампою видно світіння жовто зеленого кольору, тобто вилучено грошові кошти, що були вручені ОСОБА_7 , штани, у які був одягнутий ОСОБА_5 та інші речі та документи (а.с.112 - 121 т.2);

висновком експерта №87 від 15.05.2014 року відповідно до якого на наданих на дослідження усіх грошових купюрах, піджаку, брюках та на поверхнях марлевих тампонів, позначених як змиви з долонь рук та брюк ОСОБА_5 встановлена наявність нашарувань спеціальної хімічної речовини. Спеціальна хімічна речовина, виявлена на всіх грошових купюрах, піджаку, брюках, марлевих тампонах, позначених як змиви з долонь рук та брюк ОСОБА_5 та наданий на дослідження зразок спеціальної хімічної речовини, співпадають між собою за своїми фізико хімічними властивостями та мають спільну родову належність (а.с.53 т.1);

протоколом огляду від 07.04.2014 року відповідно до якого проведено огляд вилучених речей та документів під час обшуку 28.03.2014 року у кабінеті начальника управління ветеринарної медицини в м.Кременчук головного державного інспектора ветеринарної медицини м.Кременчук ОСОБА_5 , який розташований в будинку №39 по вул.Бутиріна в м.Кременчуці (а.с.67 т.1);

протоколом огляду від 29.03.2014 року відповідно до якого в санпропускнику 3 міської лікарні м.Кременчука вилучено піджак сірого кольору у смужку, штани темно синього кольору, ремінь чорного кольору, сорочку жовтого кольору, туфлі чорного кольору (а.с.122 т.2);

протоколом слідчого експерименту від 23.05.2014 року за участю свідка ОСОБА_7 , під час якого також проводилася відеозйомка (а.с.125 127 т.2).

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо того, що він не отримував від ОСОБА_7 28.03.2014 року будь яких коштів суд оцінює критично та до уваги не приймає, оскільки вони повністю спростовуються наведеними вище доказами, що були безпосередньо досліджені судом та вважає їх способом уникнути кримінальної відповідальності за вчинення встановленого судом злочину, а його вину доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 по даному епізоду обвинувачення кваліфіковано за ст..368 ч.4 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законом №222 VII від 18.04.2013 року) як повторне одержання особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, поєднане з вимаганням за не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

Із змісту ст..368 КК України вбачається, що відповідальність за одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.

Свідок ОСОБА_7 при допиті в судовому засіданні пояснив, що йому достовірно невідомо, які повноваження має ОСОБА_5 та надавав останньому грошові кошти, так як вважав, що останній, в силу займаної посади, може вчинити дії, що спричинять негативні наслідки для його підприємницької діяльності, при цьому ці свої твердження обґрунтувати фактично не зміг та не зміг однозначно пояснити за вчинення чи не вчинення саме ОСОБА_5 , чи іншими особами певних дій та яких саме дій, він надавав грошові кошти останньому.

В свою чергу обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що дійсно на прохання ОСОБА_7 погодився надавати йому допомогу, тобто вплинути на знайомих йому службових осіб в інших регіонах України, у випадку виникнення у нього проблем з реалізацією продукції в цих регіонах, при цьому ОСОБА_7 обіцяв за це надати йому винагороду, яку, в свою чергу, він від ОСОБА_7 не отримував.

Як встановлено судом та це вбачається із матеріалів кримінального провадження, станом на 28.03.2014 року ОСОБА_5 , як начальник управління ветеринарної медицини в м.Кременчуці головний державний інспектор ветеринарної медицини м.Кременчука, повинен був керуватися Конституцією України, Законом України «Про ветеринарну медицину». Законом України «Про безпечність та якість харчових продуктів». Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Законом України «Про перелік документів дозвільного характеру», Законом України «Про державну службу», Законом України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції». Законом України «Про молоко та молочні продукти», Законом України «Про рибу, інші водні живі ресурси та харчову продукцію з них», «Про внесення змін до деяких законів України щодо видачі експлуатаційних дозволів», постановами Кабінету Міністрів України: №978 від 5.11.2008 «Про затвердження Порядку видачі експлуатаційного дозволу», №712 від 12.05.2007 «Про затвердження Порядку видачі експлуатаційного дозволу для потужностей (об`єктів з виробництва, переробки або реалізації харчових продуктів», №848 від 24.09.2008 «Про затвердження критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності, яка підлягає державному ветеринарно-санітарному контролю та нагляду», №857 від 21,11.2013 «Про затвердження Порядку видачі ветеринарних документів», Положенням про управління ветеринарної медицини в містах обласного значення, районах, Правилами перед забійного ветеринарного огляду тварин і ветеринарно санітарної експертизи м`яса та м`ясних продуктів, Положенням про управління ветеринарної медицини в м. Кременчуці, що затверджене наказом Держфітослужби України №266 від 07.08.2012 року, посадовою інструкцією начальника управління ветеринарної медицини в м. Кременчуці, що затверджена 30.07.2012 року наказом начальника Головного управління ветеринарної медицини в Полтавській області та нормативними документами, які стосуються ветеринарної медицини.

Із системного аналізу вказаних нормативно правових актів вбачається, що ОСОБА_5 як начальник управління ветеринарної медицини в м.Кремечнуці не наділений правом здійснювати перевірки суб`єктів господарювання, які проводять роздрібну та оптову торгівлю готовими ковбасними виробами.

Надані прокурором та досліджені судом докази також не містять даних, щоб свідчили про те, що ОСОБА_5 , в силу займаної посади та його службового становища, мав повноваження та був наділений правом вчинити дії чи бездіяльність, внаслідок чого могли б настати шкідливі наслідки для підприємницької діяльності ОСОБА_7 , чи завдяки його службовому становищу міг вжити заходи щодо вчинення таких дій чи бездіяльності іншими службовими особами, а встановлення наявності саме таких обставин є підставою для кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст..368 ч.4 КК України.

Між тим, відповідно до ч.2 ст..369 2 КК України передбачено кримінальну відповідальність за одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Виходячи з аналізу положень ст..368 КК України та ч.2 ст.369 2 КК України, отримання службовою особою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій державипо суті є зловживання впливом, відповідальність за що передбачено ч.2 ст..369 2 КК України.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, оцінивши в сукупності надані стороною обвинувачення і стороною захисту та досліджені безпосередньо судом вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що прокурором не надано доказів, тобто не доведено наявність в діях ОСОБА_5 , по вказаному епізоду обвинувачення, складу злочину, що передбачений ст..368 ч.4 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законом №222 VII від 18.04.2013 року), а тому суд, враховуючи положення ч.2 ст.337 КК України, змінює правову кваліфікацію кримінального правопорушення із ст..368 ч.4 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законом №222 VII від 18.04.2013 року) на ст..369 2 ч.2 КК України( в ред..від 15.12.2013 року) та кваліфікує дії обвинуваченого як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Також згідно обвинувального акту та висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, останній обвинувачується в тому, що працюючи на посаді начальника управління ветеринарної медицини в м.Кременчуці головним державним інспектором ветеринарної медицини м.Кременчука, в кінці 2013 року маючи умисел на використання наданої йому влади та службового становища з метою незаконного збагачення, а саме вимагання та одержання неправомірної вигоди від підконтрольних суб`єктів господарювання за безперешкодне здійснення ними підприємницької діяльності, шляхом не проведення перевірок, у зв`язку з цим не виявлення порушень та не притягнення до відповідальності, викликав до приміщення управління, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , приватного підприємця ОСОБА_7 , який здійснює торгівлю ковбасними виробами у м.Кременчуці. При зустрічі ОСОБА_5 поставив останньому вимогу, що за безперешкодне здійснення ним підприємницької діяльності, шляхом утримання від проведення його управлінням перевірок, та не виявлення у зв`язку з цим порушень і не притягнення його до відповідальності, ОСОБА_7 повинен щомісяця надавати йому неправомірну винагороду у вигляді коштів у розмірі 1200 грн.

ОСОБА_7 не бажаючи створення перешкод для здійснення підприємницької діяльності та розуміючи, що до повноважень ОСОБА_5 входить організація перевірок додержання ветеринарного законодавства, виявлення порушень та притягнення до відповідальності, вимушений був погодитися на вимогу ОСОБА_5

21.11.2013 року у приміщенні управління ветеринарної медицини м.Кременчука, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді коштів в сумі 1000 грн. за безперешкодне здійснення ним підприємницької діяльності у грудні 2013 року.

В один із днів січня 2014 року біля головного входу до ПАТ «Кременчуцький міськмолокозавод», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_5 повторно одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді коштів в сумі 1200 грн. за безперешкодне здійснення ним підприємницької діяльності у січні 2014 року.

11.02.2014 року у приміщенні управління ветеринарної медицини м.Кременчука, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді коштів в сумі 1200 грн. за безперешкодне здійснення ним підприємницької діяльності у лютому 2014 року.

В один із днів березня 2014 року у приміщенні управління ветеринарної медицини м.Кременчука, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді коштів в сумі 1200 грн. за безперешкодне здійснення ним підприємницької діяльності у березні 2014 року.

Дії ОСОБА_5 по даним епізодам обвинувачення кваліфіковано за ст..368 ч.4 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законом №222 VII від 18.04.2013 року) як повторне одержання особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, поєднане з вимаганням за не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

Відповідно до ст..91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст..ст.84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст..92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Так, за твердженням сторони обвинувачення, обвинувачення ОСОБА_5 по вказаним епізодам обвинувачення, зокрема у отриманні неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , підтверджується показаннями свідків обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , заявою ОСОБА_7 від 19.03.2014 року (а.с.32 т.1), випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії ААВ №154666 (а.с.33 т.1), свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_1 від 10.05.2012 року (а.с.34 т.1), протоколом огляду від 07.04.2014 року (а.с.67 т.1), протоколом про результати проведення оперативно технічного заходу, за оперативно розшуковою справою категорії «перевірка» №1584 «Грізлі» від 31.01.2014 року (а.с.138 т.2), протоколом слідчого експерименту від 23.05.2014 року за участю свідка ОСОБА_7 , (а.с.125 127 т.2).

Безпосередньо дослідивши вказані вище докази, що були надані прокурором та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку, суд встановив наступне.

Як вбачається із показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в них відсутні фактичні дані, які б підтверджували твердження сторони обвинувачення про те, що в кінці 2013 року ОСОБА_5 зустрічався із ОСОБА_7 , вимагав у нього надання йому неправомірної вигоди та 21.11.2013 року, на початку січня 2014 року, 11.02.2014 року та на початку березня 2014 року отримував від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії ААВ №154666, ОСОБА_7 зареєстрований як фізична особа підприємець 15.09.2003 року, а у Свідоцтві платника єдиного податку зазначено, що останній здійснює господарську діяльність по роздрібній торгівлі іншими продовольчими товарами.

Як зазначено у протоколі про результати проведення оперативно технічного заходу, за оперативно розшуковою справою категорії «перевірка» №1584 «Грізлі» від 31.01.2014 року, останній складений за результатами проведення оперативно розшукових заходів, які тимчасово обмежують права людини, а саме аудіо, - відео контроль місця, відносно ОСОБА_5 , при цьому при проведенні вказаного негласного заходу отримані фактичні дані, які свідчать про те, що 21.11.2013 року між ОСОБА_5 та невстановленою особою у приміщенні кімнати відпочинку службового кабінету ОСОБА_5 відбулась розмова, в ході якої ОСОБА_5 запропонував невстановленій особі сплачувати йому на початку кожного місяця по 1000 грн. за себе та по 200 грн. за ОСОБА_13 , а він, у свою чергу, «закриває очі» на всю цю справу.

Відповідно до ст..8 Закону України «Про оперативно розшукову діяльність» оперативним підрозділам для виконання завдань оперативно-розшукової діяльності за наявності передбачених статтею 6 цього Закону підстав надається право, зокрема, здійснювати аудіо-, відеоконтроль особи згідно з положеннями ст. 260 Кримінального процесуального кодексу України; здійснювати аудіо-, відеоконтроль місця згідно з положеннями ст. 270 Кримінального процесуального кодексу України

Згідно ст..260 КПК України аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.

Відповідно до ст..270 КПК України аудіо-, відеоконтроль місця може здійснюватися під час досудового розслідування тяжкого або особливо тяжкого злочину і полягає у здійсненні прихованої фіксації відомостей за допомогою аудіо-, відеозапису всередині публічно доступних місць, без відома їх власника, володільця або присутніх у цьому місці осіб, за наявності відомостей про те, що розмови і поведінка осіб у цьому місці, а також інші події, що там відбуваються, можуть містити інформацію, яка має значення для кримінального провадження.

Аудіо-, відеоконтроль місця згідно з частиною першою цієї статті проводиться на підставі ухвали слідчого судді, постановленої в порядку, передбаченому статтями 246, 248, 249 цього Кодексу.

Із змісту вказаного протоколу від 31.01.2014 року неможливо однозначно встановити аудіо, - відеоконтроль місця чи аудіо, - відеоконтроль особи було здійснено та чи здійснено його відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ..

При цьому прокурором суду для дослідження не надано відповідної ухвали слідчого судді апеляційного суду чи довідки апеляційного суду із змісту яких можливо б було встановити, чи дійсно надавався слідчим суддею дозвіл на проведення вказаних негласних дій (дії), а якщо надавався, то на проведення яких саме дій, на який строк, відносно якої особи (осіб) та/або відносно якого місця.

Також прокурором не надано доказів, тобто не доведено, що учасником розмови, яка була зафіксована при проведенні вказаної у протоколі негласної (розшукової) дії був саме обвинувачений.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що прокурором, в порушення вимог ст.92 КПК України, не доведено належність та допустимість вказаного доказу, а тому суд визнає фактичні дані, що отримані в результаті вчинення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії недопустимими та неналежними і до уваги при ухваленні вироку не приймає.

Також на підтвердження висунутого ОСОБА_5 обвинувачення прокурором надано на дослідження та досліджено судом наступні докази: копію протоколу обшуку від 31.10.2014 року, відповідно до якого проведено обшук приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та вилучено, зокрема вінчестер «Самсунг» серійний номер S0BAJ10L206673, флеш накопичувач SP 16 GB, заяву ОСОБА_15 від 15.09.2014 року; протокол огляду від 14.11.2014 року, відповідно до якого оглянуто речі та документи, які були вилучені 31.10.2014 року при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема оглянуто зміст файлів, що містяться на вінчестері «Самсунг» серійний номер S0BAJ10L206673, вінчестері «Самсунг» серійний номер S016J10ХС35859, флеш накопичувачі SP 16 GB та заяву ОСОБА_15 від 15.09.2014 року; копію заяви ОСОБА_15 від 15.09.2014 року; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 20.11.2014 року з додатками; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 21.11.2014 року з додатками; протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 21.11.2014 року з додатками; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 21.11.2014 року з додаткам; письмові роз`яснення вимог чинного законодавства України, що надавались за підписом начальника Кременчуцької міської державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_10 (а.с.192 252 т.2, а.с. 1 8 т.3).

Відповідно до ст..337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказані докази були зібрані в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000229, тобто по іншому кримінальному провадженню, яке проводиться по факту інших кримінальних правопорушень, зокрема по факту одержання ОСОБА_5 від суб`єктів господарювання протягом 2013 2014 років неправомірної вигоди за вчинення/не вчинення в інтересах останніх дій з використанням наданої йому влади та службового становища та по факту отримання неправомірної вигоди за надання письмових роз`ясень вимог законодавства у сфері ветеринарної медицини і відомості про які було внесено до ЄРДР 01.09.2014 року, тобто після направлення до суду обвинувального акту по даному кримінальному провадженню.

Як вбачається із змісту вказаних доказів, вони не містять фактичних даних, які б які прямо чи непрямо підтверджували існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для цього кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів і стосуються лише обставин надання Кременчуцькою міською державною лікарнею ветеринарної медицини суб`єктам господарювання роз`ясень (консультацій) по законодавству і не стосуються висунутого обвинуваченому ОСОБА_5 обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, суд визнає вказані докази не належними та не допустимими і не приймає їх до уваги на підтвердження висунутого ОСОБА_5 обвинувачення.

Відповідно до заяви ОСОБА_7 від 19.03.2014 року, останній зазначив, що в кінці 2013 року мав зустріч із ОСОБА_5 під час якої останній вимагав у нього 1200 грн. за не проведення перевірок та не складання протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності та вказав про необхідність надання йому 1200 грн. за не вчинення вказаних дій. Зважаючи на те, що ОСОБА_5 , міг перешкоджати йому займатись підприємницькою діяльністю, то він погодився на вказану вимогу та протягом 2013 - 2014 років кожного місяця передавав ОСОБА_5 , по 1200 грн. та всього передав 4800 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 з упевненістю не зміг вказати точні дати, коли він передавав грошові кошти ОСОБА_5 та вказав їх фактично після зазначення цих дат прокурором. Також останній при допиті з упевненістю не вказав, які суми грошей та коли саме передавав ОСОБА_5 ..

Обвинувачений ОСОБА_5 при наданні показань не заперечував, що зустрічався з ОСОБА_7 , однак вказав, що при зустрічі коштів не вимагав, а лише надав останньому консультацію.

Вказані твердження обвинуваченого стороною обвинувачення не спростовані.

Крім того, ст..369 КК України передбачено кримінальну відповідальність за надання службовій особі неправомірної вигоди.

Ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Між тим, дані, щоб свідчили про те, що до ЄРДР було внесено відомості та розпочато розслідування по факту надання ОСОБА_7 неправомірної вигоди ОСОБА_5 в матеріалах кримінального провадження відсутні.
За викладених обставин та враховуючи те, що прокурором суду для дослідження не надано жодного належного та допустимого доказу, щоб підтверджував факт того, що ОСОБА_5 в кінці 2013 року вимагав у ОСОБА_7 та 21.11.2013 року, на початку січня 2014 року, 11.02.2014 року та на початку березня 2014 року отримував від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів, сам обвинувачений вказані обставини заперечує, то суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_7 в цій частині.

Згідно ст..7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ст..62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ст.17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, оцінивши кожний вказаний вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку, суд приходить до висновку, що прокурором не надано суду на дослідження належних та допустимих доказів, тобто не доведено, що ОСОБА_5 в кінці 2013 року вимагав у ОСОБА_7 та 21.11.2013 року, на початку січня 2014 року, 11.02.2014 року та на початку березня 2014 року взагалі отримував від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів.

За таких обставин, враховуючи положення ст..ст.7, 17 КПК України, положення ст..62 Конституції України, вказані епізоди обвинувачення підлягають виключенню із обсягу обвинувачення пред`явленого ОСОБА_5 у зв`язку з недоведеністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд в повній мірі враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що останній вчинив злочин середньої тяжкості, всі конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, по місцю роботи характеризується позитивно, є інвалідом 2 групи, примусового лікування від алкоголізму та наркоманії не потребує, його вік та стан здоров`я.

Обстави, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

З урахуванням вище викладеного суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 потрібно призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин у виді позбавлення волі із спеціальною конфіскацією.

Відповідно до ст..1 п. «г» Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: особи, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Згідно ст..3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Враховуючи викладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості до набрання чинності Законом України «Про амністію в 2014 році», на час набрання чинності вказаним Законом останнього в установленому порядку визнано інвалідом другої групи, обставин, які відповідно до ст..4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст..8 Закону України «Про амністію в 2014 році» унеможливлюють застосування до обвинуваченого амністії судом не встановлено, ОСОБА_5 проти застосування до нього амністії не заперечує, то суд приходить до висновку, що обвинуваченого необхідно звільнити від відбування призначеного покарання на підставі п. «г» ст..1 Закону України «Про амністію в 2014 році».

Відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду від 01.04.2014 року на майно, яке було вилучено 28.03.2014 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 накладено арешт.

Згідно ст..174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Оскільки майно, на яке накладено арешт, окрім грошей у сумі 1200 грн., не підлягає спеціальній конфіскації, санкцією ч.2 ст..369 2 КК України не передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, цивільний позов по справі не пред`являвся, то арешт, що накладений ухвалою свідчого судді Октябрського районного суду від 01.04.2014 року на майно необхідно скасувати.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до вимог ст..100 КПК України.

Керуючись ст..ст.373 375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст..369 2 ч.2 КК України (в ред.. від 15.12.2013 року) та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі із спеціальною конфіскацією грошей в сумі 1200 грн.

На підставі п. «г» ст..1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі.

Гроші в сумі 1200 грн., які долучені до матеріалів кримінального провадження ( купюрами номіналом 200 грн. ЄА 8240793, ЕЖ 2780504, ВА 4364915, АЖ 9673802, ЄЕ 6903152, КВ 3698913) передати у власність держави Україна.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 01.04.2014 року на змив з лівої руки ОСОБА_5 , змив з правої руки ОСОБА_5 , змив з правої кишені штанів ОСОБА_5 , контрольний зразок марлевого тампона; контрольний зразок марлевого тампона 2, грошові кошти в сумі 900 грн., грошові кошти в сумі 2450 гри., грошові кошти в сумі 5000 грн., грошові кошти в сумі 1000 гри., грошові кошти в 292 грн., штани ОСОБА_5 , диктофон марки «Olympus» сірого кольору, службове посвідчення начальника Управління ветеринарної медицини м. Кременчука ОСОБА_5 , паспорт на ім`я ОСОБА_5 НОМЕР_2 виданий Автозаводським РВ, розписку ОСОБА_19 , розписку ОСОБА_20 від 03.12.2009 року, розписку ОСОБА_20 від 09.02.10 року, розписку ОСОБА_21 від 25.03.14 року, аркуш паперу А4 з друкованими записами та рукописними записами ОСОБА_5 , ідентифікаційний код ОСОБА_5 , телефон «Самсунг Дуос» з сім картками МТС та Київстар, смартфон «Престіжіо», флеш-карту «Вербатім», стікер рожевого кольору із записами, папір у формі прямокутника з цифровими записами, стікер зеленого кольору з цифровими записами, аркуш паперу А4 з друкованими та рукописними записами чорнилами червоного кольору, аркуш паперу А4 - табличка (апрель), аркуш паперу - табличка (март), аркуш паперу - табличка (январь), аркуш паперу - табличка (февраль), аркуш паперу - вибірка з/пл. на 2 арк., аркуш паперу - зведена розрахункова відомість із заробітної плати за березень 2014 року, блокнот з написом International Finance Corporation, блокнот - щоденник синього кольору, квитанцію Приватбанку від 16.12.2013 № 100499.521.1, аркуш А4 - меморіальний ордер № 4 за березень 2014 на 2 арк., аркуш А4 з друкованими записами на 2 арк.; аркуш А4 - офіційні лікарі на 01.01.2014, записник - щоденник в обкладинці коричневого кольору «Скворцово», піджак ОСОБА_5 скасувати.

Речові докази по справі: касети «Панасонік» в кількості 3 штуки, 4 диски для лазерних систем зчитування інформації залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження; ідентифікаційний номер ОСОБА_5 , посвідчення начальника управління ветеринарної медицини у м.Кременчук ОСОБА_5 , телефон «Сансунг Дуос» з сім картками МТС та Київстар, смартфон «Престіджіо» - повернути ОСОБА_5 , змив з лівої руки ОСОБА_5 , змив з правої руки ОСОБА_5 , змив з правої кишені штанів ОСОБА_5 , марлеві тампони із контрольними зразками, зразок засобу «Променінь 1», що приєднані до матеріалів кримінального провадження знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1229 грн. 80 коп. витрачених на проведення експертизи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Обвинуваченому та захиснику роз`яснити його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1