Справа № 413/5723/13-к
Провадження № 1-кп/413/375/13
В И Р О К

Іменем України

23 грудня 2013 року

Краснолуцький міський суд Луганської
області

у складі: головуючого судді
Бєляєвої Л.О.,

при секретарі Дворових
Т.В.,

за участю прокурора

прокуратури

м. Красний Луч Зозулі Є.В.,

потерпілого ОСОБА_2,

захисника адвоката ОСОБА_3,

перекладача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Красний Луч
Луганської області кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0002584 від 28 червня 2013 року, за
обвинуваченням:

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ростова на
Дону, Ростовської області, громадянина
Російської Федерації, росіянина, не
судимого, з неповною середньою освітою,
одруженого, не працюючого, реєстрація
місця проживання: АДРЕСА_1,

мешкає за адресою-АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186
КК України, -

В с т а н о в и в:

28 червня 2013 року приблизно о 12 годині,
більш точного часу під час досудового
слідства встановити не представилось
можливим, ОСОБА_5 разом з не
встановленою в ході досудового
розслідування особою, знаходячись біля
будинку АДРЕСА_3, та маючи намір,
спрямований на відкрите викрадення
чужого майна, представившись
співробітниками соціальної служби
звернулись до ОСОБА_2, який мешкає в
цьому будинку з проханням увійти в
будинок, на що останній відповів
згодою. Так, ОСОБА_5 та не встановлена
особа, скориставшись довірливістю та
фізичними вадами ОСОБА_2, у зв*язку з
віковими властивостями, запропонували
йому показати всі грошові купюри, які в
нього є з метою їх перерахунку та
опису. Останній продемонстрував ОСОБА_5
та не встановленій в ході досудового
слідства особі, свої грошові кошти в
сумі 26200 грн., та поклав їх до власного
гаманця. В цей час, з метою реалізації
злочинного умислу, направленого на
відкрите викрадення чужого майна,
поєднане з насильством,яке не є
небезпечним для життя чи здоров*я,за
попередньою змовою групою осіб, ривком
вихватив вказаний гаманець з грошима
потерпілого з його рук, та з не
встановленою в ході досудового
слідства особою з місця події втік,
розпорядившись грошима за власним
розсудом. Потерпілому ОСОБА_2 була
заподіяна матеріальна шкода на суму 26200
грн.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у
скоєні злочину визнав та відмовився
від дачі показань на підставі ст.63
Конституції України.

Крім повного визнання провини
обвинуваченим, його винуватість у
скоєнні злочину підтверджується
показаннями допитаного в судовому
засіданні потерпілого ОСОБА_2 який
пояснив, що має освіту всього 2 класи. У
нього поганий слух. Сидів він у кімнаті,
це було 28 червня, обід. Нікого не було,
він один живе вже 7 років. Глянув, а коло
сходинок стоїть, він до нього підійшов,
а «той» показує документи з фото, та
питає чи він учасник війни. «Той» каже,
що будуть платить 2 тисячі грн. Він
учасник війни, платить половину
вартості за воду та світло, пенсія в
нього невелика всього 1280 грн. Пішов він
у кімнату, та не знає як «той» зайшов до
нього в дім, в ту кімнату. Глянув, а
«той» вже сидить коло столу. Якась в
нього книжка була, два слова там було
написано і лежала «сотня» в цій книжці.
Казав, що будуть мінять гроші. Ці будуть
здаватися, а нові будуть видавати.
Спитав: « які у Вас гроші?». Йому
списати треба. Гаманець був в нього в
ліжку, під подушкою. Гаманець був
довгий, жовтий, з відділеннями. Він
дістав гаманець і подав його. В гаманці
було декілька відділень, з різними
купюрами. В одному відділені були гроші
по сотні та по півсотні, а в іншому по 200,
а в наступному по 500 грн. Він подав йому
гроші по сотні та по півсотні, «той»
перелічив їх, та віддав назад. Потім
він подав гроші по 200 грн., «той»
перелічив їх і віддав назад. Він поклав
гроші в свій в гаманець, а «той» за
гаманець «і хода». Поки він взувся,
вискочив, а «той» вже був на асфальті.
Люди йшли і їх бачили, казали, що стояла
машина. Вони сіли в машину та поїхали. А
він і залишився так. Гаманець був
довгий, він тягнув собі, а «той» собі,
але «той» молодий, вихватив в нього
гаманець. На руці залишився синець. В
гаманці було 26200 грн. Гроші він
відкладав 7 років. В яку машину «той»
сідав, він не бачив. «Той» був один. В що
«той» був вдягнутий він не запам*ятав,
бо не дивився уважно. Ось він і був.
Бачить його добре.

Того чоловіка йому показували в
міліції. Коли він сидів у слідчого в
кабінеті, - у ОСОБА_7, заходив
співробітник міліції, який йому
допомагав, то сказав йому, що вкажеш на
чоловіка в білих туфлях та в синій
рубашці, ще поставив перед ним пляшку
де був синій колір, казав - покажеш на
цього чоловіка. Коли його викликали,
він подивився і побачив чоловіка в
білих туфлях та синій рубашці, йому
сказали показати на нього пальцем. І
він показав на нього пальцем, після
чого зробили знімок.

В міліцію його не викликали після цих
подій -28 червня, він чекав кілька днів,
та поїхав до міліції по своїй волі, бо
ніхто не брав з нього показань. Вийшла
ОСОБА_7, та запросила до себе в кабінет.
Вона сказала, що « той »

сам дав показання, признався, після
чого він пішов додому.

Коли б він знав, він би уважно
роздивився ту людину, але він дивився
на свій гаманець. Пам*ять у нього вже
погана, а коли вже казати на чесність,
то коли його повели на впізнання, один
стояв останній головою «нагнувши» його
обличчя він не бачив, а хто він такий
він обличчя його не бачив. Отак була
справа.

Свідок ОСОБА_8 в судовому
засіданні пояснив, що це було літом.
Число та місяць він не пам*ятає. Вони
їхали з дружиною з міста, «котилися» до
дому. Думали що з сусідом щось
трапилось, він вже старенький. Думав що
його внуки, щось трапилось. Вибігли
дівчина та парень, вони пробігли мимо
його. Він розвернувся, думав треба
допомогти - підвезти. Коли побачив, що
дід виходить і каже: - гроші вкрали. А
вони з дівчиною побігли на наступну
вулицю Нагорна. Повернули в ту сторону.
Він хотів їх наздогнати на машині, коли
йшли ОСОБА_9 з дочкою. Сказали, що вони
сіли в машину та поїхали. Він проїхав до
зупинки думав наздогнати, але вулиць
багато, куди вони поїхали-невідомо.
Хлопець та дівчина вибігали з будинку
потерпілого. Потерпілий вибіг за ними
через хвилини три.

Вони перебігали перед його машиною
метрів за п*ять. Вони побігли наверх.
Поки він спустився до низу, до свого
будинку та розвернувся, вони добігли до
повороту. З потерпілим він не
розмовляв, той стояв біля хвіртки, і
казав - гроші вкрали. Догнати він їх не
зміг. Вони сіли в машину та поїхали. Як
вони від'їхали він не бачив. Від дому
потерпілого до повороту 50 метрів.
Парень біг та розмовляв по телефону.
Бачив тільки, що стояла машина на
повороті на Нагорній вулиці. Як сідали
в машину він не бачив. Їх теж в цій
машині він не бачив. Автомобіль був
марки «шєстьорка», зеленуватого
кольору, більше як «салатний» , - світло
зеленого кольору. Ніхто з циган до
нього не приходив і нічого не просив.
Потім з потерпілим він не розмовляв.

Парень був вдягнутий в чорних брюках та
в коричневій з чорним сорочці з
коротким рукавом, а дівчина була в
чорній спідниці та білій кофтині. Їх
одяг він роздивився добре. Парень біг
нагнувшись, ніби ховався, а дівчина
бігла відкрито, в неї було довге
волосся зібране в «пучок». У парня в
руках був телефон. Нічого іншого у них в
руках не було. Їм було років по 25.

Обоє худорлявої статури, волосся темне,
темнуваті, не слов*янської
національності. Кожну неділю цигани в
них на вулиці скуповують горіхи. По
вулицям їздить «бусік». Раніше цього
парня та дівчини він не бачив. Парня він
не розгледів, та не впізнає його.

Свідок ОСОБА_10 в судовому
засіданні пояснила, що у цей день вони
з чоловіком їхали на машині і якраз
повертали на вулицю, заглушили машину
та їхали потихеньку. Третій дім з
вулиці, їхали потихеньку. Вона сиділа в
машині поряд з чоловіком справа.
Дивимось, від дяді ОСОБА_2 швидко
виходять двоє молодих людей - парень та
дівчина. Вийшли на середину вулиці, і
парень достав телефон почав комусь
дзвонити. Вони якраз під*їджали до них,
так як їм потрібно повертати до себе.
Вони трохи забарились, та побігли
угору. Обличчя їх вона не розгледіла, бо
в неї короткозорість, а в той день вона
була без окулярів, і все це відбулось
досить швидко. А коли дядько ОСОБА_2 вже
вийшов, вони в нього питали, що
трапилось, а він сказав: в нього
забрали гроші. Вони розвернули машину
та поїхали на гору. Тут йде ОСОБА_11 з
матір*ю, та говорить їм - біла машина,
номер такий-то. Номер вони запам*ятали,
машина «шестьорка». Вони проїхали до
магазину, а там вже нікого не було.
Потім коли вони повернулись,
потерпілий став їм розповідати як це
відбулось. Вони прийшли, показали
посвідчення, а він показав їм гроші,
вони відмічали номери, а потім
«завалили» його з маленького стільця,
вихопили гроші та втекли. Більше нічого
не відомо. Особисто вона цю машину не
бачила. Коли вони з чоловіком
зупинились, парень та дівчина були від
них за 5 метрів. В неї поганий зір,
парень стояв відвернувшись, розмовляв
по телефону, дівчина дивилась униз.
Обоє худорлявої статури в темному
одязі. Волосся темне. Вік до 30 років -
чоловік, дівчина молодша. Зріст трохи
вище середнього - він. Дівчина
середнього зросту. В чому конкретно
вони були вдягнуті - не пам*ятає.
Дівчина була в спідниці темній, а
парень в темних брюках. День був середа,
а число не пам*ятає. Це було літо, ближче
до осіні, початок осіні. ОСОБА_2 говорив,
що забрали гроші в сумі 24 чи 23 тис. грн.
Суму пам*ятає точно. Відомо їй про це зі
слів потерпілого. ОСОБА_2 казав, що ці
особи прийшли з воєнкомату.
Національність - вони були темні, як
цигани. Та особа, що за гратами - схожа,
бо в нього темне волосся, темна шкіра.
Обличчя його тоді вона не розгледіла.
Сказати що це він - вона не може. Ніхто
до неї не підходив та ні про що не
просив.

Свідок ОСОБА_12 в судовому
засіданні пояснила, що це було літом,
вони йшли з міста по дорозі, назустріч
їм з двору дідуся, який мешкає один,
вибігло дві особи - чоловік та жінка,
вони бігли їм на зустріч, і пробігли
повз них. Через хвилину вибіг дідусь і
вони зрозуміли, що щось трапилось. В цей
момент вони були удвох із матір*ю.
Чоловік та жінка зникли за поворотом,
на ходу щось бурхливо обговорювали,
вони з матір*ю зупинились. І коли із-за
повороту виїхала машина на великій
швидкості, вони машинально запам*ятали
номер машини. Коли підбігли до дідуся,
він сказав, що його пограбували. В цей
час їхала ще одна машина з їх знайомими,
і вони намагались догнати цю машину,
але поворотів багато, і вони їх
наздогнати не змогли. Вона з матір*ю
викликали міліцію. Дату вона не
пам*ятає, був будень, це відбувалось з 11
до 13 години дня. Чоловік був у світлій
сорочці з блакитним чи темно синім
візерунком, темні брюки та темні
туфлі. У жінки було прибране волосся у
зачіску, і вона була в окулярах, в
сарафані. Ці особи були цигани. Дідусь
вибіг одягнутий на «скору руку», щоб
тільки встигнути вибігти. Цигани
встигли добігти до повороту. У парня
під правою рукою була барсетка чи папка
темного кольору. Розмовляли по - своєму.
Раніше цих осіб вона не бачила. Вона
пам*ятає що чоловік був худорлявої
статури, середнього зросту, якихось
особливостей у нього не було. Циган, це
точно. Особливостей не було. Вік
чоловіка приблизно 25-30 років. Коротка
зачіска, волосся темне, риси обличчя
звичайні. Потерпілий казав, що до нього
прийшли двоє, сказавши, що будуть
міняти гроші, і вони попередньо ходять
та записують суми, які є у людей. А коли
будуть носити пенсію, то будуть міняти
на нові. При них він доставав гроші,
вони їх перерахували, а потім штовхнули
його, вихватили гроші та втекли. Дідусь
нічого не казав хто саме забрав гроші.
Вони з матір*ю перебували приблизно в 10
метрах від машини, яка швидко виїхала.
А від двору дідуся метрів за 15. Це була «
шестьорка » «бежевого» кольору 05-37. Ця
машина стояла близько до терикону.
Інших машин там на той час не було. Як
чоловік та жінка сідали до машини вона
не бачила. За рульом в «шестьорці»
сидів чоловік. Цього водія вона описати
не може, але це був явно не слов'янин. Зі
стовідсотковою впевненістю вона не
може сказати, що це обвинувачений.
Схожий просто по зовнішнім ознакам.
Особливих ознак ні у того не було, ні у
цього. Більше схожий. В міліції
упізнала по зовнішнім ознакам: зріст,
одяг. По зросту він підходив. В міліції
казала теж - схожий.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_5 так
само підтверджується оприлюдненими та
дослідженими у судовому засіданні
письмовими доказами по справі:

- протоколом огляду місця події від 28
червня 2013 року проведеного за місцем
проживання потерпілого ОСОБА_2, де
вказано, що під час огляду нічого не
виявлено та не вилучено, та фото
таблицею до нього;

т.1 арк.5-6,7-9.

- протоколом пред*явлення особи для
впізнання від 11 липня 2013 року та фото
таблицею до нього, де потерпілий
ОСОБА_2, заявив, що впізнає особу під № 2
за такими ознаками як темне волосся,
зріст, зовнішній силует та
індивідуальні особливості які він
описати не може. Особа вказана під № 2
після цього представився ОСОБА_5

т.1 арк.24-25, 26-27.

- протоколом пред'явлення особи для
впізнання від 11 липня 2013 року

та фото таблицею до нього, де свідок
ОСОБА_12 вказала, що впізнає ОСОБА_5 -
особу під № 2 за такими ознаками як
зріст, статура, худорляве смугляве
обличчя «циганська зовнішність», темне
волосся, очі, і крім того, таж сама
світло блакитна сорочка з коротким
рукавом, яка була на ньому раніше, коли
вона його в останнє бачила.

т.1 арк.28-29,30-31.

Не дивлячись на показання
обвинуваченого ОСОБА_5, виходячи з
принципу презумпції невинуватості, суд
вважає, що зібраними по справі
доказами, винуватість обвинуваченого у
вчиненні відкритого викрадення чужого
майна /грабіж/, поєднане з насильством,
яке не є небезпечним для життя та
здоров*я потерпілого, скоєне за
попередньою змовою групою осіб
доведена повністю.

В основу вироку суд поклав показання
дані в судовому засіданні потерпілим
ОСОБА_2, і свідками ОСОБА_8, ОСОБА_10, та
ОСОБА_12, та свідчення зафіксовані в
протоколах пред'явлення особи для
впізнання від 11 липня 2013 року. В залі
суду потерпілий впізнав
обвинуваченого, прямо вказавши на
нього. Свідки ОСОБА_8, та ОСОБА_10, бачили
як із будинку потерпілого вибігли
парень та дівчина «обоє худорлявої
статури, волосся темне, темнуваті, не
слов*янської національності».

Свідок ОСОБА_12 впізнала
обвинуваченого, що підтверджується як
протоколом пред'явлення особи для
впізнання від 11 липня 2013 року так і її
показаннями в залі суду.

Оцінюючи зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд вважає, що
дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно
кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як
умисні протиправні дії, які виразились
у відкритому викраденні чужого майна,
поєднані з насильством, яке не є
небезпечним для життя чи здоров*я
потерпілого, вчинене за попередньою
змовою групою осіб.

Визначаючи вид та міру
покарання обвинуваченому ОСОБА_5, суд
керується ст.65 КК України, і враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного, та обставини що
пом*якшують і обтяжують покарання.

Судом враховані обставини
вчинення злочину та його наслідки, дані
про особу обвинуваченого, який
позитивно характеризується за місцем
проживання, офіційно не
працевлаштований, раніше не судимий,
має на утриманні трьох дітей: ОСОБА_13
ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5. На диспансерному
обліку у лікаря психіатра і у лікаря
нарколога не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України
обставиною, яка пом*якшує покарання
обвинуваченому є щире каяття у
скоєному.

Відповідно до ст.67 КК України
обставин, які обтяжують покарання
обвинуваченому, судом не встановлено.

Отже, враховуючи тяжкість злочину,
особу винного, обставини які
пом*якшують та обтяжують покарання,
думку потерпілого, який просить суд не
позбавляти свободи обвинуваченого, та
інші обставини справи, як то
перебування на утриманні у
обвинуваченого неповнолітніх дітей,
які проживають разом з ним, те що ОСОБА_5
раніше на території України до
кримінальної відповідальності не
притягався, позитивно
характеризується за місцем проживання,
суд дійшов до висновку про можливість
призначення обвинуваченому ОСОБА_5
покарання, необхідного й достатнього
для його виправлення, у виді
позбавлення волі на певний строк, без
ізоляції від суспільства, без
відбування покарання з випробуванням
на підставі ст. 75, 76 КК України.

Позов потерпілого про стягнення
суми 26200 грн. підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Судових витрат по кримінальному
провадженню не має. Речових доказів не
має.

Керуючись ст. 368, 370,371, 374,376 КПК
України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєні злочину
передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та
призначити йому покарання у виді
позбавлення волі на строк 4 роки 6
місяців.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування
покарання з випробуванням, встановивши
йому випробування строком 2 роки, на
підставі ст. 75 КК України, якщо він
протягом визначеного строку
випробування не вчинить нового злочину
і виконає покладені на нього обов'язки,
передбачені ст. 76 КК України:

1) не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи або навчання;

Запобіжний захід щодо обвинуваченого
ОСОБА_5

змінити з тримання під вартою на
особисте зобов*язання, звільнивши його
із -під варти із залу суду негайно.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2
суму 26200 грн. матеріального збитку.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Луганської області
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги через
Краснолуцький міський суд Луганської
області, який ухвалив вирок.

Вирок суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги,
встановленого КПК України, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня
після ухвалення надсилається учаснику
судового провадження, який не був
присутнім в судовому засіданні.

Вирок ухвалено суддею одноособово в
нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя:
Л.О.Бєляєва