В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/2702/15-к

21.05.2015 року м. Херсон

Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілих: ОСОБА_4

ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0006869 від 20.12.2014 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Водяне-Лорино, Єланецького району, Миколаївської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:
- вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.06.2001 р. за ч. 3 ст. 101 КК України 1960 р. до 10 років позбавлення волі;
- вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.12.2011 р. за ч. 1 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі (27.06.2014 р. на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Херсона від 19.06.2014 р. звільнений на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2014 році»);
- у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:
1. ОСОБА_6 20.12.2014 р. близько 18:30 години, знаходячись біля парку «Дубки» по вул. Будьонного, 20 у м. Херсоні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи прямий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, відкрито, без застосування фізичного насильства, шляхом ривку, викрав особисте майно ОСОБА_5 , а саме: жіночу сумку, яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в якій знаходився мобільний телефон «Нокіа 206» вартістю 700 грн., грошові кошти в розмірі 670 грн., документи на ім`я потерпілої, які матеріальної цінності для ОСОБА_5 не представляють. Своїми діями спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 1370 грн.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину за фактом заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 визнав, однак заперечив проти ряду обставин, встановлених під час досудового розслідування, а саме: в частині заволодіння майном потерпілої шляхом ривку сумки з її рук.

Надав пояснення про те, що 20.12.2014 р. познайомився із ОСОБА_5 , на території автовокзалу в м. Херсоні. Вона намагалась знайти банкомат, який він і показав їй. Після того вона попросила показати їй зоопарк, на що він погодився. Направляючись разом у бік Миколаївського шосе він допомагав ОСОБА_5 нести сумки, які вона йому добровільно передала, якими він в подальшому і заволодів. Жодних насильницьких дій, направлених на заволодіння сумками він не вживав, а просто покинув потерпілу на місці.

Із сумки забрав лише грошові кошти у сумі близько 500-600 грн., якими розпорядився на власний розсуд, саму ж сумку викинув біля дороги. Про те, що у сумці знаходився мобільний телефон він не знав і його не бачив, оскільки його цікавили лише гроші.

Аналогічної позиції обвинувачений дотримувався і під час проведення слідчого експерименту за його участі, про що свідчить протокол проведення слідчого експерименту від 24.02.2015 р. з план-схемою та відеозаписом до нього (а.п. 143-148), досліджених в судовому засіданні. Згідно досліджених документів ОСОБА_6 показав та продемонстрував механізм вчиненого ним кримінального правопорушення. Так, останній зазначав, що на території автовокзалу побачив дівчину, яка не могла зняти гроші у банкоматі. Він підійшов до неї та повідомив, що неподалік є ще один банкомат та провів її до банкомата, що знаходився біля магазину «Зодчий» по пр. 200 років Херсона, де дівчина зняла грошові кошти у сумі близько 500-600 грн. та поклала до своєї сумки. Повертаючись назад до автовокзалу, дівчина попросила його показати їй зоопарк, що знаходився неподалік, на що він погодився, а також дала йому сумки, щоб він допоміг їй їх нести. Пройшовши 100-200 м. він втік у бік парку, де дістав із сумки грошові кошти у сумі 500-600 грн., а саму сумку викинув неподалік.

Допитаний судом свідок ОСОБА_7 , який приймав участь при проведенні зазначеної слідчої дії в якості понятого, дав показання про те, що дійсно його було залучено до проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , який в районі вул. Будьонного неподалік автовокзалу м. Херсона показав обставини вчиненого ним на нападу на дівчину. Жодного тиску на обвинуваченого з боку працівників міліції не було. Обвинувачений показання давав добровільно та послідовно. Під час проведення слідчого експерименту проводився відеозапис, а також був присутнім ще один понятий. За результатами проведених дій всі учасники поставили свої підписи в складених документах.

Показання обвинуваченого в частині способу вчинення злочину спростувала допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , яка пояснила, що 20.12.2014 р. близько 19:00 години на автовокзалі чекала автобус до смт. Чаплинка. Неподалік автовокзалу знаходився банкомат, до якого вона підійшла аби зняти гроші, де і познайомилася із ОСОБА_6 . Повертаючись до автовокзалу ОСОБА_6 , який йшов разом із нею, вирвав у неї сумку, яка знаходилася на плечі, та втік. У сумці знаходилися мобільний телефон «Нокіа», документи, гаманець, в якому знаходилися гроші в сумі 670 грн., а також банківська та сувенірна картка.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 24.02.2015 р. (а.п. 128-129) потерпіла ОСОБА_5 вказала на ОСОБА_6 як на особу, яка 20.12.2014 р. близько 18:00 години відкрито заволоділа її майном.

Крім показань потерпілої на ту обставину, що саме ОСОБА_6 заволодів належним їй майном свідчить і протокол огляду від 18.02.2015 р. з відеозаписом до нього (а.п. 130-132), досліджені судом, згідно яких під час затримання ОСОБА_6 (протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.02.2015 р. а.п. 37-38) була оглянута сумка темно-зеленого кольору, належна ОСОБА_6 , в якій у середньому відділі були виявлені та вилучені 4 пластикові картки, серед яких картка «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_8 .

Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 24.02.2015 р. (а.п. 136) ОСОБА_9 вказала, що зазначена картка та картка жовтого кольору (сувенір) із зображенням чоловіка з дітьми та корзиною із фруктами на лицьовій стороні та ієрогліфів на зворотній (протокол огляду від 24.02.2015 р. а.п. 133-135) були викрадені у неї 20.12.2014 р.

Оцінюючи показання обвинуваченого в частині способу вчинення злочину, а також в частині заперечення факту заволодіння мобільним телефоном належним потерпілій, суд приходить до наступних висновків.

Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 р. містить визначення поняття «грабіж», яким є відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо обставин заволодіння майном на кваліфікацію вчиненого правопорушення, виходячи з об`єктивної сторони грабежу не впливають та свідчать лише про бажання останнього пом`якшити відповідальність за вчинений злочин.

Крім того, показання обвинуваченого в частині механізму вчинення злочину спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_5 , правдивість яких ставити під сумнів суд підстав не має. В частині обсягу майна, яким заволодів ОСОБА_10 , суд розцінює його твердження про те, що він забрав лише гроші, а сумку викинув як обраний спосіб захисту, оскільки під час затримання обвинуваченого у нього були виявлені та вилучені картки, належні потерпілій, що спростовує твердження обвинуваченого про заволодіння лише грошима.

Отже, досліджені в судовому засіданні докази повністю підтверджують обсяг повідомленої обвинуваченому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

2. ОСОБА_6 03.02.2015 р. близько 21:00 години, знаходячись біля будинку №6 по вул. Гмирьова у м. Херсоні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, переслідуючи прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном здійснив напад на ОСОБА_4 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, що виразилося в нанесенні ОСОБА_6 не менше 3-х травматичних ударів руками та ногами в область голови та тулуба потерпілої, чим завдав останній легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого продовжуючи свій злочинний умисел заволодів жіночою сумкою ОСОБА_4 , з якої забрав грошові кошти у сумі 1100 грн., а сумку разом з іншим майном викинув на місці вчиненого злочину. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій матеріальні збитки на суму 1100 грн.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 187 КК України як: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Обвинувачений ОСОБА_6 вину за фактом розбійного нападу на ОСОБА_4 визнав. Пояснив, що 03.02.2015 р. на зупинці громадського транспорту познайомився із ОСОБА_4 , яка спитала як проїхати до автостанції. Він запропонував потерпілій провести її, на що та погодилась і вони разом поїхали до автостанції. Вийшовши з маршрутного таксі на зупинці громадського транспорту, він почав вимагати від ОСОБА_4 , щоб вона віддала йому гроші, однак остання вдарила його, на що він у відповідь також декілька разів вдарив її по обличчю, після чого забрав її сумку, з якої витягнув грошові кошти у сумі 1100 грн., а саму сумку із іншим майном, що у ній знаходилось, кинув поруч.

Заявлений потерпілою цивільний позов визнав частково, посилаючись на те, що сума зазначена в позовній заяві завищена.

Аналогічні показання обвинувачений надав і в ході проведення слідчого експерименту за його участі, про що складено протокол проведення слідчого експерименту від 24.02.2015 р. із план-схемою та відеозаписом до нього (а.п. 143-148), досліджені в судовому засіданні. Так ОСОБА_6 показав та продемонстрував механізм вчиненого ним кримінального правопорушення. Зазначав, що 03.02.2015 р. близько 21:00 години, знаходячись на автовокзалі познайомився із дівчиною якій запропонував допомогти нести сумки, на що та погодилася та повідомила, що їй потрібно їхати до села. Вони на маршрутному таксі відправилися у центр міста. Коли дівчина розраховувалася за проїзд, у сумці він побачив значну кількість грошових коштів і в цей час у нього виник умисел щодо їх заволодіння. Доїхавши до перехрестя вул. Пугачова-Ушакова він запропонував дівчині вийти, повідомивши, що знає короткий шлях до автостанції. Вийшовши з маршрутного таксі направилися через двори у бік вул. Червоного Хреста, де він почав забирати у потерпілої сумку, однак остання почала чинити опір та вдарила його, на що він наніс їй 2-3 удари по обличчю, після чого потерпіла відпустила сумку, однак продовжувала чинити опір і в ході боротьби впала, а він забрав сумку, в якій знаходилися гроші.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дала суду показання про те, що приймала участь при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 . Слідча дія відбувалась в дворі будинків номер АДРЕСА_2 . Обвинувачений добровільно та послідовно давав показання щодо подій пов`язаних із нападом на дівчину та заволодіння її майном. Проводився відеозапис, складався протокол, в якому вона та інший понятий ставили свої підписи. Жодних ознак тиску на підозрюваного не було.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила показання, надані обвинуваченим в частині обставин вчиненого нападу. Так пояснила, що 03.02.2015 р. близько 21:00 години знаходилася на зупинці громадського транспорту неподалік автовокзалу, де познайомилася з ОСОБА_6 , у якого спитала як краще проїхати до Центрального ринку м. Херсона. Останній запропонував показати, як краще дістатися Центрального ринку, на що вона погодилися. Вони вийшли на зупинці громадського транспорту, неподалік вул. Суворова, звідки ОСОБА_6 , зазначивши, що знає коротку дорогу до Центрального ринку, повів її якимось провулком, як виявилось в наступному по вул. Гмирьова, де напав на неї, завдавши удар в голову, а після того як вона впала продовжував бити її руками та ногами, всього завдавши близько 40 ударів, після чого забрав у неї сумку, з якої витягнув грошові кошти у сумі 1100 грн., а сумку викинув поруч із нею, після чого пішов.

Заявлений цивільний позов у сумі 2844,53 грн. підтримала у повному обсязі. Зазначивши, що вказана сума складається із завданих матеріальних збитків та витрат на лікування.

Аналогічні показання потерпіла ОСОБА_4 надала і під час одночасного допиту з ОСОБА_6 , про що складено протокол одночасного допиту ОСОБА_6 та ОСОБА_4 від 19.02.2015 р. (а. п. 126-127).
Показання потерпілої в частині заподіяння їй тілесних ушкоджень підтверджені висновком судово-медичної експертизи №170 від 27.02.2015 р. (а.п. 122), відповідно до якої ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синців в області очей, крововиливу в м`які тканини лівої скроневої області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Утворення тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного росту на тверду поверхню виключається.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.02.2015 р. (а.п. 119), потерпіла ОСОБА_4 вказала на фото ОСОБА_6 , як на особу, яка 03.02.2015 р. здійснила на неї напад та заволоділа, належним їй майном.

Протоколом огляду місця події з фото-таблицею та схемою до нього (а.п. 115-118) підтверджено місце вчинення нападу на потерпілу, а саме: подвір`я будинку АДРЕСА_3 .

Присутність ОСОБА_6 03.02.2015 р. на автовокзалі м. Херсона підтвердили наступні свідки.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що працює охоронцем на автовокзалі. 03.02.2015 р. в період часу з 19:00 до 21:00 години звернув увагу на чоловіка, якого часто бачив на території автовокзалу, який разом із невідомою йому дівчиною знаходився біля кіоску із тютюновими виробами, після чого ОСОБА_6 разом із цією ж дівчиною направилися у бік вул. Будьонного.

ОСОБА_13 вказав на фото із зображенням потерпілої ОСОБА_4 як на жінку, яка 03.02.2015 р. знаходилася на платформі автовокзалу разом із чоловіком відомим йому за ім`ям ОСОБА_14 (протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.02.2015 р. (а.п. 125).
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що працює у кіоску на території автовокзалу та бачила ОСОБА_6 в лютому 2015 р. на платформі автовокзалу.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що на початку лютого 2015 р. в період часу з 18:30 до 19:00, здійснюючи патрулювання в районі автовокзалу бачили на його території ОСОБА_6 .

Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.02.2015 р. (а.п. 123, 124) ОСОБА_18 та ОСОБА_17 вказали на фото із зображенням ОСОБА_6 як на особу, яку у вечірній час 03.02.2015 р. бачили в районі автовокзалу.

Враховуючи наведене, досліджені в судовому засіданні докази повністю підтверджують обсяг повідомленої обвинуваченому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України. Зазначені докази є належними, допустимими і такими, що повністю узгоджуються між собою в частині часу, місця та способу вчинення кримінального правопорушення, що окрім іншого обвинуваченим не заперечувалось. Ним були надані суду детальні та послідовні показання щодо обставин, вчиненого кримінального правопорушення.

В той же час не знайшли свого підтвердження показання потерпілої в частині заподіяння їй близько 40 ударів в різні частини тіла, як такі що не підтверджені відповідними висновками експерта згідно висновку експерта у потерпілої виявлені ушкодження лише в області голови, що і визнав ОСОБА_6 .

3. ОСОБА_6 17.02.2015 р. у вечірній час, знаходячись в м. Каховка, Херсонської області, біля автовокзалу, що розташований по вул. Мелітопольська, 220, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу бойових припасів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав, шляхом отримання в дарунок у раніше невідомого йому військового 32 патрони, які є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї 9 мм. патронами до пістолета Макарова (ПМ), виготовленими заводським способом та придатними для стрільби, які він 17.02.2015 р. перевіз у власному рюкзаку на територію м. Херсона на рейсовому автобусі, де зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу, до моменту їх вилучення з незаконного обігу співробітниками міліції під час проведення особистого обшуку останнього, що мав місце 18.02.2015 р. близько 15:45 години по АДРЕСА_4 .

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у повідомленій підозрі за фактом незаконного зберігання бойових припасів не визнав. Пояснив, що у лютому 2015 р., знаходячись на автовокзалі у м. Херсоні був затриманий працівниками міліції. Особистий обшук під час його безпосередньо затримання не проводився, а був проведений вже у райвідділі, за відсутності понятих, де серед належних йому речей знайшли патрони, до яких він жодного відношення не має та які йому не належать. Вважає, що вказані патрони були підкинуті йому співробітниками райвідділу.

В свою чергу, показання обвинуваченого ОСОБА_6 спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості, а саме:

- протоколом огляду від 18.02.2015 р. із відеозаписом до нього (а.п. 130-132), досліджених судом, з яких вбачається, що у парку навпроти автовокзалу, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Будьонного, 1, у присутності двох свідків затриманий ОСОБА_10 , у якого в правому боковому відділі рюкзака було виявлено та вилучено дві картонні упаковки, в яких знаходилось по 16 предметів ззовні схожих на патрони «ПМ» калібру 9 мм. світло-коричневого кольору. Співробітникам міліції ОСОБА_6 повідомив, що вказані патрони він придбав у раніше невідомого йому військовослужбовця в м. Каховка.

Підставою затримання була ухвала Суворовського районного суду м. Херсона від 18.02.2015 р., згідно якої надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 у звязку з підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України (а.п. 32).

Обставини огляду місця події підтвердив допитаний судом свідок ОСОБА_19 , який приймав участь при проведенні слідчої дії в якості понятого, про що зазначено як в протоколі огляду, так і вбачається з його пояснень. Останній пояснив, що знаходячись разом із батьком ( ОСОБА_20 ) на платформі автовокзалу м. Херсона, були запрошені працівниками міліції в якості понятих під час огляду та затримання ОСОБА_6 , у якого в сумці серед речей було виявлено коробку із патронами. На запитання працівників міліції останній у їх присутності повідомив, що вказані патрони йому подарували у м. Каховка.

Крім того, під час проведення слідчого експерименту, про що складено протокол проведення слідчого експерименту від 24.02.2015 р. із план-схемою та відеозаписом до нього (а.п. 143-148), ОСОБА_6 надав пояснення про те, що під час його особистого огляду, що мав місце 18.02.2015 р. при ньому знайшли дві коробки із патронами, які йому, у м. Каховка, 17.02.2015 р. подарував раніше невідомий йому військовослужбовець та які він зберігав при собі, маючи на меті здійснити їх продаж.

Висновок судово-балістичної експертизи №559 від 20.02.2015 р. (а.п. 139-142), свідчить про те, що надані на дослідження 32 патрони, вилучені 18.02.2015 р. під час проведення особистого обшуку ОСОБА_6 , є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї 9 мм. патронами до пістолета Макарова (ПМ), виготовленими заводським способом і придатними для стрільби.

Наведені докази повністю спростовують показання обвинуваченого про те, що патрони були виявлені серед його особистих речей під час особистого обшуку в приміщенні Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, оскільки як вбачається з наведеного ОСОБА_10 був затриманий в районі автовокзалу м. Херсона, де і було проведено вилучення патронів, що проводилось в присутності двох понятих.
Слідчий експеримент проводився у присутності понятих, із застосуванням відеозапису. По закінченні слідчої дії обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив добровільність його дій та правильність даних внесених до протоколу. Жодних зауважень до протоколу з боку учасників слідчої дії не вносилось.
Отже, ставити під сумнів наведені докази підстав немає.
Враховуючи наведене, всебічно та повно дослідивши наявні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд вважає доведеним факт незаконного носіння, придбання та зберігання ОСОБА_6 бойових припасів без передбаченого законом дозволу. В свою чергу показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що зазначені патрони йому підкинули у Суворовському РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області свого підтвердження під час судового розгляду не знайшли, оскільки затримання ОСОБА_6 відбувалось в районі вул. Будьонного м. Херсона, де в присутності понятих вилучено патрони, що виключає проведення даних дій в приміщенні Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, що також підтверджено і відеозаписом. Позиція ОСОБА_6 в цій частині лише свідчить про бажання останнього уникнути кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

При вирішенні заявлених потерпілою ОСОБА_4 позовних вимог про відшкодування завданої шкоди на загальну суму 2844,53 грн., що складається із матеріальною шкоди у сумі 1100 грн. та витрат на лікування у сумі 1744,53 грн. приходжу до наступних висновків.

Майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.(ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Отже, з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 підлягає стягненню завдана матеріальна шкода у сумі 1100 грн., як така що підтверджена дослідженими судом доказами.

Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати на придбання ліків.

Виходячи зі змісту вищезазначеної статті, шкода, що завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з витрат, викликаних необхідністю придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

Проте суд приходить до висновку, що обґрунтованими витратами на лікування потерпілої є сума в розмірі 1139,58 грн.

Так, потерпілою ОСОБА_4 до витрат на лікування включено благодійні внески на загальну суму 510 грн., сплачені нею під час лікування (а. п. 66), які стягненню з обвинуваченого не підлягають, оскільки благодійні внески в лікувальні установи здійснюються на підставі Закону України від 16.09.1997 р. «Про благодійництво та благодійні організації», відповідно до якого благодійництво добровільна безкорислива пожертва фізичних та юридичних осіб у поданні набувачам матеріальної, фінансової, організаційної та іншої благодійної допомоги, а благодійна організація недержавна організація, головною метою діяльності якої є здійснення благодійної діяльності в інтересах суспільства або окремих категорій осіб згідно із цим Законом. Тобто такі витрати не є обов`язковими, які б підлягали відшкодуванню.

Також, потерпілою ОСОБА_4 до витрат включені витрати на комплект для гінекологічного огляду, DVD-R диск із конвертом, термометр, пральний порошок, рідке мило, рушник, крем (а.п. 66), які до витрат пов`язаних з лікуванням віднести не можна, а тому вони також стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягають.

При призначенні покаранняОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу винного, який характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, має непогашені судимості, завдану потерпілим матеріальну шкоду не відшкодував. Обставиною, що помякшує покарання за ч. 2 ст. 186 та ч.1 ст. 187 КК України суд розцінює фактичне визнання своєї вини ОСОБА_6 .

Інших обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання під час судового розгляду встановлено не було.

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкції статей Кримінального кодексу України, обсяг обвинувачення за якими знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

Також з ОСОБА_6 на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судової експертизи.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 187 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (пять) років.

Строк відбування покарання рахувати з 18.02.2015 року.

Запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», обраний відносно ОСОБА_6 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судової експертизи у сумі 601,74 грн. (а.п. 62, 63).
Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 2239 (дві тисячі двісті тридцять дев`ять) гривень 58 (п`ятдесят вісім) копійок в рахунок відшкодування, завданої матеріальної шкоди (а.п. 6).

Речові докази:
- пластикова банківська карта темно-зеленого кольору, видана на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_1 та картку жовтого кольору (сувенір) із зображення чоловіка та п`ятьох дітей (а.п. 28) повернути законному власнику, а саме: ОСОБА_5

- 9 мм. патрони до нарізної вогнепальної зброї пістолета Макарова (ПМ) у кількості 32 шт. (а.п. 29) знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після проголошення підлягає направленню потерпілим для відома.

Суддя: ОСОБА_1