Справа № 1/489/46/2013р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

3 квітня 2013р.
м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у
складі:

судді - Беспрозванного О.В.,

при секретарі - Онищенко М.В.,

за участю прокурора - Кузьміної Т.С.,
Паніч Т.В.,

адвоката- ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальну
справу за обвинуваченням ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Миколаєва,
громадянина України, українця, з
середньою освітою, неодруженого, не
працюючого, раніше судимого:

- 05.06.2008р. Ленінським районним судом
м. Миколаєва за ст.185 ч.1 КК України до 1
року позбавлення волі, на підставі ст. 75
КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 10.06.2009р. Ленінським районним судом
м. Миколаєва за ст. 185 ч.3, 71 КК України до
3 років 2 місяців позбавлення волі,
звільнився 22.03.2012р. за відбуттям строку
покарання,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
проживає за адресою: АДРЕСА_2,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185
ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И
В:

В ніч з 10.04.2012р. на 11.04.2012р. (точна дата та
час в ході досудового слідства не
встановлено) ОСОБА_1, з корисного мотиву
прибув до будинку АДРЕСА_3, де через
відкрите вікно проник в квартиру
АДРЕСА_3, звідки таємно, повторно викрав
майно гр. ОСОБА_2, а саме:

- золотий ланцюжок, вартістю 728,16 грн.;

- золотий хрестик, вартістю 364,08 грн.;

- мобільний телефон «Нокіа Х3», вартістю
1463 грн.;

- сім-карту оператора «МТС»,
матеріальної цінності не представляє;

- банківські картки «Перший
Український банк» і «Райфайзен банк
Аваль», матеріальної цінності не
представляють;

- грошові кошти в сумі 4200 грн., чим
завдав ОСОБА_2 матеріальні збитки на
суму 6755,24 грн. Після чого з місця події
зник, розпорядившись викраденим за
власним розсудом.

Підсудний ОСОБА_1 в ході судового
розгляду вину свою не визнав, та
показав, що мобільний телефон «Нокія
Х3» він в квітні 2012 р. придбав за 250 грн. у
знайомого по імені ОСОБА_4, а потім
перепродав його за 500 грн. також ОСОБА_4
йому пропонував купити в нього золотий
хрестик, але він відмовився. Стверджує,
що з 10 по 14 квітня 2012 р. знаходився в
АДРЕСА_4 у своєї матері і сестри, куди
приїхав зі своєю дівчиною ОСОБА_5.

В ході досудового слідства він
спочатку давав показання, якими
признавав свою вину в скоєному злочині,
так як працівники міліції
застосовували до нього фізичне
насильство.

Незважаючи на невизнання своєї вини
підсудним ОСОБА_1 його вина в
інкримінованому йому діянні
підтверджується наступними зібраними
по справі доказами, дослідженими в
судовому засіданні:

- показаннями потерпілого ОСОБА_2, який
в судовому засіданні пояснив, що
10.04.2012р. приблизно о 20:00 год. до нього
прийшов його родич ОСОБА_6, з яким вони
стали розпивати спиртне. Приблизно о
23:00 год. вони лягли спати. Так як вони
курили в квартирі, він на ніч відкрив
пластикове вікно, щоб провітрилось в
кімнаті. Приблизно о 04:40 год. він
прокинувся від того, що почув як
хлопнула москітна сітка, та пішов
перевірити, що сталося. Підійшовши до
вікна, він побачив, що відкрита
москітна сітка, а на полу розкидані
речі та документи. Потім він виявив, що
зникли його речі, а саме: кошти в сумі 4200
грн., золоті вироби, мобільний телефон
«Нокіа Х3» та кредитні карти. Внаслідок
крадіжки йому спричинені матеріальні
збитки на суму 6863 грн. В ході досудового
слідства працівниками міліції йому був
повернутий мобільний телефон.

- показаннями свідка ОСОБА_6, який в
судовому засіданні показав, що 10.04.2012р.
приблизно о 20:00 год. він прийшов у гості
до свого племінника ОСОБА_2, з яким
стали розпивати спиртне. Так як було
вже пізно, він залишився у нього
ночувати. Приблизно о 05:00 год. він з
ОСОБА_2 прокинулися від того, що почули,
як хлопнула москітна сітка. Коли вони
підійшли до вікна, то побачили, на
підлозі розкидані речі. Потім йому
стало відомо від ОСОБА_2, що були
викрадені кошти, мобільний телефон та
золотий ланцюжок.

- письмовими показаннями свідка ОСОБА_7,
оголошеними в судовому засіданні, яка в
ході досудового слідства показала, що
вона проживає з чоловіком ОСОБА_2 і
малолітнім сином. На початку квітня
2012р. вона з сином поїхала до свекрухи в
с.Киселівку Снігурівського району, а
чоловік залишився дома. 11.04.2012р. вранці
їй на мобільний телефон подзвонив
чоловік та повідомив, що дома була
скоєна крадіжка. При цьому пояснив, що
в ту ніч він був дома з родичем ОСОБА_6.
Коли йшли спати, відкрили вікно, а коли
прокинулись, то побачили, що в кімнаті
розкидані речі та не має мобільного
телефону. Коли вона їхала до свекрухи,
то залишила в шкатулці кошти в сумі 4200
грн., про які чоловік не знав. Також в
шкатулці був золотий ланцюжок з
хрестиком. Чоловіку та ОСОБА_6 вона
довіряє, та виключає той факт, що кошти
та золото міг взяти хто-небудь з них.
/а.с.77/;

- показаннями свідка ОСОБА_8, який в
судовому засіданні пояснив, що перед
пасхою в обідній час на зупинці
«Янтарний» він зустрів ОСОБА_1, який
попросив його продати мобільний
телефон. Він подзвонив своєму
знайомому, після чого направились на
пл. Перемоги, де продали мобільний
телефон за 500 грн. Він не пам'ятає, що
сказав ОСОБА_1, де він придбав мобільний
телефон.

- показаннями свідка ОСОБА_4, який в
судовому засіданні пояснив, що в квітні
2012р., точної дати не пам'ятає, йому на
мобільний телефон подзвонив знайомий
ОСОБА_8 та запропонував купити у нього
мобільний телефон «Нокіа Х3». Він
попросив ОСОБА_8, щоб він привіз телефон
оглянути його. Через деякий час вони з
ним зустрілись та він придбав даний
телефон за 500 грн. При зустрічі ОСОБА_8
пояснив, що цей мобільний телефон
належить його знайомому. Про те, що
телефон крадений він не знав.

- письмовими показаннями свідка ОСОБА_3,
оголошеними в судовому засіданні, який
в ході досудового слідства показав, що
він проживає з ОСОБА_9 в АДРЕСА_4. У неї є
син ОСОБА_1, який був неодноразово
засуджений за крадіжки. В квітні 2012р.,
точної дати він не пам'ятає, ОСОБА_1
приїжджав зі своєю дівчиною в
с.Калинівка на один чи два дні, точно
він не пам'ятає. Йому відомо, що ОСОБА_1
скоїв крадіжку і на даний час
знаходиться в СІЗО м. Миколаєва, звідки
телефонує дружині та влаштовує сварки
з приводу, що вона не вживає заходів,
щоб звільнити його з СІЗО. Також ОСОБА_1
говорив дружині, щоб вона розповіла, що
в момент скоєння злочину він
знаходився у неї в АДРЕСА_4. /а.с.91/;

- показаннями свідка ОСОБА_10, котра в
судовому засіданні показала, що у неї є
донька ОСОБА_5, зі слів якої вона знає,
що ОСОБА_5 зустрічається з якимось
парнем, його анкетних даних і місця
проживання вона не знає. Де проводила
свій час її донька разом з цим парнем їй
невідомо. Їй відомо тільки те, що ОСОБА_5
з 14 по 15 квітня 2012 р. їздила з друзями до
когось на дачу. Де вона знаходиться і
кому належить, вона не знає. Перед цим
її донька декілька разів кудись їздила,
але куди вона не знає, так як ОСОБА_5 їй
про це не повідомляла, але може з у
певністю сказати, що її донька більше
чим на один день з дому не відлучалася.
Вона могла поїхати, потім через добу
приїхати, а потім знову кудись поїхати,
але на 4 доби підряд вона в квітні 2012 р.
не виїжджала. Донька ніколи їй не
повідомляла, що їздила в АДРЕСА_4 до
родичів свого парня. Точно сказати, чи
була ОСОБА_5 дома з 10 на 11 квітня 2012 р.
вона не може, так як не пам'ятає.

- показаннями свідка ОСОБА_11, яка в
судовому засіданні пояснила, що
являється подружкою ОСОБА_5 і знає її
хлопця - ОСОБА_1. На протязі квітня 2012 р.
вона з ними зустрічалась дуже часто. З 14
по 15 квітня 2012 р. вони всі разом їздили
на дачу до свого знайомого ОСОБА_11 в с.
Пересадовка, де були добу. Проте, що
ОСОБА_5 і ОСОБА_1 виїжджали до АДРЕСА_4, а
саме з 10 по 14 квітня 2012 р. їй невідомо.

- заявою потерпілого ОСОБА_2 від 11.04.2012р.
про викрадення його майна з АДРЕСА_3 в
період часу з 23:00 год. 10.04.2012р. по 04:40 год.
11.04.2012р. /а.с.2/;

- протоколом огляду місця події від
11.04.2012р., згідно якого був проведений
огляд кімнати АДРЕСА_3. /а.с. 4-10/;

- позовною заявою потерпілого ОСОБА_2
від 17.04.2012р. про завдання йому
матеріальної шкоди на суму 6863 грн.
/а.с.42/;

- протоколом виїмки від 12.05.2012р., згідно
якого у гр. ОСОБА_4 було вилучено
мобільний телефон «Нокіа Х3» /а.с.55/;

- протоколом огляду від 29.05.2012р., згідно
якого був проведений огляд мобільного
телефону марки «Нокіа Х3» /а.с.74/;

- розпискою потерпілого ОСОБА_2 від
13.06.2012р., згідно якої він отримав від
працівників міліції належний йому
мобільний телефон «Нокіа Х3» /а.с.76/;

- речовим доказом по справі: мобільним
телефоном «Нокіа Х3». /а.с.75/.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5, з
якою зустрічався підсудний, показала,
що 10.04.2012 р. вони з ОСОБА_1 поїхали
вАДРЕСА_4 до його матері і сестри, щоб з
ними познайомитись, і пробули там
нікуди не виїжджаючи до 14.04.2012 р. В цей
день, приблизно о 12 годині вони
приїхали в м. Миколаїв і вона побачила у
ОСОБА_1 мобільний телефон, про який він
сказав, що цей телефон знайшов. Де він
його знайшов та куди потім він його дів,
вона не питала.

Свідок ОСОБА_9 - мати підсудного, в
судовому засіданні показала, що в ніч з
10 на 11 квітня 2012 р. її син ОСОБА_1
знаходився у неї дома в АДРЕСА_4.

За клопотанням сторони захисту в
судовому засіданні також був допитаний
в якості свідка гр-н ОСОБА_12, який суду
показав, що вказаний злочин вчинив він,
а після цього зустрівши ОСОБА_1, з яким
був наглядно знайомий, продав йому
викрадений ним мобільний телефон за 250
грн. також він пропонував йому золотий
ланцюжок з хрестиком, але той
відмовився. В ході досудового слідства
він написав заяву про вчинення
вказаного злочину, але з приводу цього
слідчий його так і не викликав.

Оцінюючи докази, зібрані по справі в
їхній сукупності, суд вважає, що
органами досудового слідства
правильно кваліфіковані дії
підсудного ОСОБА_1 за ст. 185 ч.3 КК
України, тобто таємне викрадення
чужого майна (крадіжка), скоєна
повторно з проникненням у житло.

Підсудний ОСОБА_1 на протязі досудового
слідства і в судовому засіданні
неодноразово змінював свої покази,
давав непослідовні свідчення відносно
обставин придбання мобільного
телефону, який був викрадений у
потерпілого.

Повідомлення ОСОБА_12 про те, що це він
скоїв злочин і продав мобільний
телефон ОСОБА_1 на досудовому слідстві
перевірялись, і по цьому факту 8 жовтня
2012 р. була винесена постанова про
відмову в порушенні кримінальної
справи.

Допитаний на досудовому слідстві
свідок ОСОБА_3 показав, що підсудний
ОСОБА_1 знаходячись в СІЗО неодноразово
телефонував своїй матері ОСОБА_9 і
вимагав від неї щоб вона підтвердила,
що в момент скоєння злочину він
знаходився у неї в АДРЕСА_4.

Заява підсудного ОСОБА_1 про
застосування до нього з боку
працівників міліції фізичного
насильства з метою отримання від нього
зізнання в скоєнні злочину, якій він не
скоював, судом перевірялось і згідно
висновків прокуратури Ленінського
району м. Миколаєва не знайшло свого
підтвердження.

Покази свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_9 про
знаходження підсудного в ніч на 10.04.2012
р. в АДРЕСА_4, тобто в момент скоєння
злочину, суд оцінює критично, вважаючи
це за спробу допомогти ОСОБА_1, як
близький їм людині.

Таким чином, проаналізувавши всі
докази суд приходить до висновку про
виновність підсудного в
інкримінованому йому злочину, оцінюючи
його покази на досудовому слідстві і в
судовому засіданні як спробу ухилитись
від відповідальності за скоєне,
вважаючи що первинні покази, які він
давав на досудовому слідстві
відповідають дійсності і
підтверджуються іншими матеріалами
кримінальної справи.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_1
встановлено, що він раніше судимий, не
працює, характеризується негативно,
психічно та фізично здоровий.

Призначаючи вид і розмір покарання
підсудному ОСОБА_1, суд враховує
ступінь тяжкості ним скоєного - скоєння
тяжкого злочину, його особу,а також всі
обставини по справі і вважає, що з
урахуванням викладеного, його
виправлення та перевиховання не
можливо без ізоляції від суспільства, а
тому покарання йому необхідно
призначити у вигляді позбавлення волі.

Також суд вважає за необхідне
задовольнити цивільний позов
потерпілого ОСОБА_2 за виключенням
вартості повернутого йому мобільного
телефону.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні
злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК
України, та призначити йому покарання у
вигляді трьох років позбавлення волі.

Обчислювати строк відбуття покарання з
12 травня 2012 року.

Міру запобіжного заходу до вступу
вироку з законну силу залишити
попередню - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування матеріальних
збитків - 5400 (п'ять тисяч чотириста)
гривень.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Миколаївської
області на протязі п'ятнадцяти діб з
моменту вручення засудженому його
копії.

Суддя:
О.В. Беспрозванний