Справа № 11-690/2008 р.
Головуючий у І інстанції Шаповал З.О.
Категорія ст. 186 ч. 2 КК Доповідач Антипець В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20
листопада 2008 року колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Щербакова О. С.

суддів Антипець В. М. Миронцова В. М.

з участю прокурора Сороки Г. В.

засудженого ОСОБА_1

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1
на вирок Щорського районного суду
Чернігівської області від 17 вересня 2008 року,

В С Т
А Н О В И
Л А :

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Макіївка Донецької області, без
постійного місця проживання на території України, українець, громадянин
України, освіта середня спеціальна, розлучений, не працюючий, не
військовозобов'язаний, раніше судимий: 17.05.2002 року Центрально-Міським
районним судом м. Макіївка Донецької області за ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК
України до 3 років позбавлення волі;

Засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України на
4 роки позбавлення волі.

Як встановив суд, 04.03.2008 року близько
16 години, в приміщенні вокзалу
залізничної станції Щорс, ОСОБА_1,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
з метою заволодіння грошима став вимагати у ОСОБА_2 передачі йому особистих
коштів. Одержавши відмову,
ОСОБА_1, наздогнав ОСОБА_2 в громадському туалеті залізничної станції
Щорс, де з метою заволодіння грошима, завдав удару кулаком в обличчя, від якого потерпілий упав на
підлогу.

Після цього, ОСОБА_1 повторно наніс
удари кулаком в обличчя ОСОБА_2, щоб той не піднімався з
підлоги, і почав перевіряти вміст кишень одягу потерпілого. Знайшовши в кишені проїзний документ серії
НОМЕР_1, виданий 04.03.2008 року,
вартістю 06 грн. 81 коп., і
вважаючи його за грошову купюру, ОСОБА_1 заволодів ним, після чого залишив
потерпілого і повернувся в приміщення вокзалу.

Відповідно до висновку
судово-медичної експертизи,
потерпілому ОСОБА_2 були
завдані тілесні ушкодження, які
відносяться до категорії легких, без розладу здоров'я.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати, вказуючи, що
потерпілий змінив свої показання під час судового засідання. ОСОБА_2 слідчому
пояснював, що не може впізнати особу яка побила його в туалеті, пропажу білета він помітив тільки в поїзді, а в суді його впізнав як нападника.

Свідок ОСОБА_3 працює на залізниці і зацікавлений в тому, щоб викрити його в пограбуванні потерпілого.
Суд не розібрався в фактичних обставинах справи і необґрунтовано його засудив
за злочин, до якого він не причетний.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1, який
підтримав свою апеляцію та просив вирок суду скасувати, а справу направити на
додаткове розслідування, думку прокурора про залишення вироку суду без змін,
перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає апеляцію засудженого
залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 в пограбуванні
потерпілого ОСОБА_2, поєднаному із застосуванням насильства, яка не є небезпечним для життя та
здоров'я потерпілого, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на
сукупності доказів, перевірених судом, в тому числі, і на показаннях самого засудженого ОСОБА_1, наданих
ним в якості підозрюваного та обвинуваченого.

Як під час досудового слідства так і в судовому
засіданні, потерпілий вказував на ОСОБА_1, як на особу, яка в приміщенні
туалету на залізничній станції Щорс, напала на нього, збила з ніг, завдавала
ударів кулаком в обличчя, позбавляючи його можливості підвестися, після цього
обшукала його кишені та заволоділа білетом на поїзд. Потерпілий ОСОБА_2 добре
роздивився нападника, оскільки бачив його
в приміщенні вокзалу. ОСОБА_1
був з підбитим оком, просив у потерпілого гроші.

Сам ОСОБА_1 під час допиту в
якості підозрюваного та обвинуваченого, повністю визнавав себе винним в
пограбуванні потерпілого. В своїх пояснення вказував, що в приміщенні вокзалу
просив у потерпілого грошей на проїзд, а коли той відмовив, прослідкував за
ним, напав в приміщенні туалету, збив того з ніг та обшукав кишені.

5 березня 2008 року на очній ставці між потерпілим ОСОБА_2 та підозрюваним
ОСОБА_1, останній повністю підтвердив
слова потерпілого в частині обставин пограбування. Під час відтворення обстановки та обставин
події злочину ОСОБА_1 показував, де сидів потерпілий на залізничному вокзалі,
в очікуванні поїзда, вказав на місце,
де він на нього напав.

Працівниками лінійного відділення міліції залізничної
станції Щорс ОСОБА_1 був розшуканий саме
за описом потерпілого, який в усній заяві про вчинення злочину, детально описав
нападника за статурою, одягом, що той прибув
з Білорусії, має синець під лівим
оком.

На, фототаблицях,
доданих до протоколу відтворення обстановки та обставин події, добре видно на обличчі ОСОБА_1 синець.

Отже, доводи засудженого ОСОБА_1 про зміну показань
потерпілим та його неспроможність впізнати нападника, безпідставні.

Щодо показань свідка ОСОБА_3, який працює на станції Щорс, то суд не мав жодних
підстав сумніватися в їх достовірності.
Названий свідок раніше не знав як потерпілого, так і засудженого. Сам факт його роботи в
якості оглядача вагонів, ніяким чином не впливає на правдивість його свідчень.

ОСОБА_3 був присутній під час видачі ОСОБА_1 проїзного
документа, викраденого з кишені потерпілого ОСОБА_2 На аркуші справи 116 є
проїзний білет на поїзд Щорс-Хоробичі
та протокол видачі білета, підписаний самим ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ще одним понятим ОСОБА_4

Огляд місця пригоди також відбувався за участю
понятого ОСОБА_3, який 4 березня 2008 року на станції
Щорс бачив на підлозі в громадському туалеті плями бурого кольору та знайшов
вставну щелепу, яку загубив потерпілий ОСОБА_2 під час побиття його ОСОБА_1

Показання свідка ОСОБА_3 повністю узгоджуються з даними
тих процесуальних документів, які складалися за його участю.

Наведене свідчить, що
суд належно оцінив усі розглянуті докази та обґрунтовано засудив ОСОБА_1 за пограбування потерпілого ОСОБА_2, вчинене особою, раніше судимою
за крадіжку чужого майна.

При обранні покарання,
суд у відповідності до вимог ст.
65 КК України врахував, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого
злочину, його обставини, негативні характеристики ОСОБА_1, минулу судимість, і
призначив покарання, яке є необхідним та
достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових
злочинів.

Вимога засудженого, про погашення судимості за вироком
Центрально-Міського районного суду м. Макіївка Донецької області від 17. 05. 2002 року, правильно відхилена судом.
ОСОБА_1 було засуджено за сукупність
злочинів, передбачених ст. 185 ч.2, 185 ч. 3 КК України. Покарання він відбув
14. 01. 2005 року, вчинив новий злочин, до закінчення шестирічного терміну
погашення судимості за тяжкий злочин. Судимість вважається непогашеною на
підставі ст. 89 п. 8 КК України.

Враховуючи
наведене та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Щорського районного суду Чернігівської області
від 17 вересня 2008 року щодо ОСОБА_1 без змін.

СУДДІ :

ЩЕРБАКОВ О. С.
АНТИПЕЦЬ В. М.
МИРОНЦОВ В. М.