Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
Канигіної Г.В., Кузьменко О.Т.,
судовому засіданні в м. Києві 31 липня 2008 року кримінальну справу за
касаційними скаргами захисника ОСОБА_1.
та засудженого ОСОБА_2 на постанову
апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2008 року.
Цією постановою визнано та
приведено у відповідність із законодавством України вирок Міського суду у Празі
від 22 вересня 2005 року, яким
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця
м. Іршава Закарпатської області, АДРЕСА_1,
громадянина України, судимості не має,
засуджено за ч. 1 § 234 КК Чеської Республіки (далі КК
ЧР) у співучасті відповідно до ч. 2 § 9 КК ЧР, ч. 1 § 8 до ч. 1, ч. 2 г § 219 КК ЧР у співучасті відповідно до
ч. 2 § 9 КК ЧР, ч. 1 рядок 2 § 176 КК ЧР відповідно до ч. 2 § 219 КК ЧР із
застосуванням ч. 1 § 35 КК ЧР на тринадцять
років позбавлення волі з відбуванням покарання згідно з ч. 2 д § 39 а КК ЧР у
тюрмі посиленого режиму. У відповідності до ч. 1, ч. 2 § 57 КК ЧР йому також призначено покарання у
вигляді депортації на невизначений строк.
За вироком ОСОБА_2. визнаний винним
у тому, що 18 грудня 2004 року приблизно о 1 годині 30 хвилин у АДРЕСА_2 у
співучасті з іншими невстановленими особами, маючи намір заволодіти майном
ОСОБА_3, напали на нього, завдали ударів кулаками та ногами в голову, обличчя
та інші частини тіла, заподіявши йому підшкірний крововилив на чолі, подряпини
шкіри на обличчі, підвернення та блок шийного хребта, а також невстановленим
гострим кутастим предметом спричинили колоті рани лівого стегна, що проникли
під шкіру та у м'яз, після чого викрали гроші та майно потерпілого на загальну
суму 6775 крон чеських.
Унаслідок тілесних ушкоджень
ОСОБА_3 перебував на амбулаторному лікуванні з 18 по 31 грудня 2004 року.
25 грудня 2004 року в період з 2 -
ї години 30 хвилин до 4 - ї години 20 хвилин ОСОБА_2. з іншими невстановленими
співучасниками злочину у вестибюлі будинкуАДРЕСА_3 з умислом заволодіти майном
ОСОБА_5 напали на нього, завдали ударів, спричинивши йому тілесні ушкодження,
наслідком яких було амбулаторне лікування потерпілого протягом мінімально
тижня, та заволоділи майном останнього вартістю 8600 крон чеських.
1 лютого 2005 року приблизно о 19
годині 15 хвилин перед будинкомАДРЕСА_4 ОСОБА_2. з іншими невстановленими
співучасниками злочину напали на ОСОБА_4 та її братів ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Під
час нападу вони, використовуючи автомобіль марки “Toуоtа Соrоllа”, міжнародний реєстраційний
номерНОМЕР_1, який був викрадений 6 вересня 2004 року невстановленими слідством
особами, навмисно врізались у
проїжджаючий легковий автомобіль марки “Меrсеdes S 320 CDI” VIN
220065А026344 власника ОСОБА_8, примусили потерпілих зупинитись, а після
того, як ОСОБА_6 та ОСОБА_7 втекли, з метою заволодіння майном завдали удари
тупим предметом по голові ОСОБА_4, спричинивши рвану поверхневу рану на тім'яній ділянці голови,
підвернення шийного хребта, наслідком
яких було кваліфіковане медичне обстеження з передбаченою непрацездатністю 7-10
діб, та заволоділи майном потерпілих на суму 381429 крон чеських.
Окрім того, 25 грудня 2004 року в період з 2 - ї години
20 хвилин до 4 - ї години 17 хвилин ОСОБА_2. з іншими невстановленими
співучасниками злочину у вестибюлі будинкуАДРЕСА_3 з умислом заволодіти речами
ОСОБА_9 вчинили замах на його вбивство.
Під час нападу вони невстановленим гострим предметом завдали потерпілому
колоту рану в груди в лінії біля пахової ямки зліва, яка проникла у грудну
порожнину. Це поранення могло без
своєчасної кваліфіковано медичної допомоги бути небезпечним для життя
потерпілого. Також вони спричинили йому колоті рани у спину в ділянці грудного
хребта, в живіт, яка проникла в порожнину черевної стіни, ліву руку та ліве
стегно, поверхневу ріжучу рану у лівій половині живота, струс головного мозку,
інші ушкодження тупими предметами в області голови та обличчя, після чого
Унаслідок отриманих тілесних ушкоджень, особливо з-за колотої рани у груди,
потерпілий був госпіталізований у лікарню, де перебував з 25 по 31 грудня 2004
ОСОБА_2. сам на початку 2002 року в Празі-7 - Летне купив у
невстановленої особи за невстановлену суму закордонний паспорт НОМЕР_2, виданий
на ім'я ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, до якого невстановленою особою була вклеєна
фотографія ОСОБА_2, і користувався ним щонайменше протягом 2002 року. Цей
закордонний паспорт було знайдено та вилучено під час проведення обшуку в
будинку АДРЕСА_5, де мешкав засуджений.
Зазначені дії відповідно до
Кримінального кодексу Чеської Республіки кваліфіковані судом за ч. 1 § 234 як
грабіж у співучасті відповідно до ч. 2 § 9;
за ч. 1 § 8 до ч. 1, ч. 2 г § 219
як замах на умисне вбивство з корисних майнових мотивів у співучасті відповідно
до ч. 2 § 9; за ч. 1 рядок 2 § 176 як користування підробленим офіційним
Вирок щодо ОСОБА_2 набув законної
сили 17 січня 2006 року.

Згідно призначеного покарання у
вигляді депортації з Чехії на невизначений строк ОСОБА_2. на підставі Конвенції
про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ратифіковану Законом
України від 22 вересня 1995 року, переданий
для відбування призначеного покарання в Україні.

Апеляційний суд Закарпатської
області 24 квітня 2008 року постановив вирок Міського суду у Празі щодо ОСОБА_2
визнати та вважати ОСОБА_2 засудженим за
ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 358 КК України із
застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України на тринадцять років позбавлення волі.

В касаційних скаргах захисник
ОСОБА_1. та засуджений ОСОБА_2. указують про неправильну кваліфікацію дій останнього за
ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України з огляду на те, що в постанові суду
неогрунтовано вказано, що засуджений умисел на вбивство не довів до кінця з
причин, що не залежали від його волі, оскільки обставин, які б перешкодили
закінчити цей злочин при наявності у ОСОБА_2 умислу на вбивство, у вироку Міського суду Праги не встановлено.
Вважаючи, що визнане доведеним обвинувачення ОСОБА_2 по епізоду нападу на
ОСОБА_9 25 грудня 2004 року не відповідає поняттю замаху на злочин,
передбаченому Кримінальним кодексом України, захисник та засуджений просять постанову
в частині визнання ОСОБА_2 засудженим за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК
України змінити, кваліфікувати його дії у цій частині за ч. 2 ст. 187 КК
України та визначити міру покарання в межах цієї норми закону.

Заслухавши доповідача, пояснення
прокурора про законність і обґрунтованість постанови, вивчивши матеріали
справи, доводи касаційних скарг, колегія суддів уважає, що вони задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про
передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року компетентні власті держави
виконання вироку визнають вирок із використанням судової або адміністративної
процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в
державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання
вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції,
якою передбачено, що, замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати
зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні,
ухваленому державою винесення вироку.

З наведеного випливає, що суд
держави виконання вироку не вправі переглядати фактичні обставини справи та
юридичну оцінку діяння, встановлені вироком суду держави винесення вироку.

Міським судом у Празі дії ОСОБА_2
щодо посягання на ОСОБА_9 25 грудня 2004 року кваліфіковані як замах на умисне
вбивство з корисних майнових мотивів, що відповідає ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст.
115 КК України. Тому апеляційний суд
Закарпатської області, визнавши зазначений вирок, обгрунтовано
кваліфікував дії засудженого саме за цими статтями КК України.

Визнаючи вирок Міського суду у
Празі щодо ОСОБА_2 суд виходив із того, що досліджені ним матеріали є
достатніми для виконання на території України судового рішення держави
винесення вироку, а також із наявності співвідношення призначеного засудженому
покарання з покаранням, передбаченим законодавством України за вчинення
аналогічних злочинів.

Таке рішення суду узгоджується з
положеннями вищезазначеної Конвенції і
підстав для його зміни, в тому числі у зв'язку з неправильною
кваліфікацією дій засудженого, як про це
ставиться питання в касаційних скаргах, не вбачається.

Враховуючи наведене та, керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційні скарги захисника ОСОБА_1.
та засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду
Закарпатської області від 24 квітня 2008 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Судді:

К.Т. КРАВЧЕНКО Г.В. КАНИГІНА О.Т. КУЗЬМЕНКО