Справа № 1-81
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2010 року

м. Буськ, Львівська область

Буський районний суд Львівської області в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю секретаря Дутка С.І.

з участю прокурора РоманикаР.В.

з участю захисника ОСОБА_2

законного представника неповнолітнього підсудного ОСОБА_3 неповнолітнього підсудного ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника кримінальної міліції у справах неповнолітніх ОСОБА_6 класного керівника неповнолітнього ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Буську Справу по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

Львівської області,

українця, громадянина України,

учень групи 421 Одеського професійного

ліцею,

перебуває на обліку КМСД Буеького РВ, раніше судимий: вирок Буеького районного суду Львівської області від 11.05.2010 року зач. 2 ст. 185 ККУкраїни-до 1 року позбавлення волі з застосуванням ст.ст. 75,104 КК України - іспитовий строк 1 рік

за ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

11 травня 2010 року вироком Буеького районного суду Львівської області неповнолітній ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, з застосуванням ст. 75, 104 КК України встановлено іспитовий строк 1 рік.

Однак, неповнолітній ОСОБА_4 вчинив новий злочин. Так, 25 квітня 2010 року, неповнолітній ОСОБА_4 близько 22 год. 00 хв., знаходячись в житловому будинку гр.. ОСОБА_5, який знаходиться за адресою: м.Буськ, вул.. Надсяння, 5, скориставшись тимчасовою відсутністю останньої, умисно, таємно, із корисливих спонукань викрав мобільний телефон марки «NOKIA-5320 Xpress Music» з встановленою сім-картою «Київстар» та карткою пам»яті, зарядний пристрій та USB шнур, чим завдав потерпілій шкоди на загальну суму 1325 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_8 вину у скоєному визнав. Щиро розкаявся у вчиненому. Суду пояснив, що 25 квітня 2010 року, близько 17 год. 00 хв., проходячи по вул.. Надсяння, поблизу будинку № 5 зустрів ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які грали в карти та розпивали спиртне. Він попросився до них грати з ними в карти. Продовжували грати в карти вже вчотирьох. Через деякий час ОСОБА_11 пішов від них, а замість нього приєднався до їхньої гри ОСОБА_12. Хлопці розпивали спиртне та курили, спиртне йому не пропонували та не наливали. Після того, як похолодало на дворі, вони перейшли грати в карти в літню кухню ОСОБА_13 там же продовжували розпивати спиртне. ОСОБА_9 був дуже п»яний і попросив ОСОБА_4 піти до нього додому і принести йому сигарети. ОСОБА_4 погодився принести сигарети ОСОБА_9, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_3. Це було близько 22 години. ОСОБА_4 пішов в будинок ОСОБА_9, двері в будинок були не зачинені, ОСОБА_4 зайшов в середину будинку і почав дивитись, де лежать сигарети. Пачку сигарет «Монте-Карло» він побачив на дивані. На дивані також лежав мобільний телефон марки «Нокія-5320» з корпусом темно-коричневого кольору. Оскільки у ОСОБА_4 на той час не було мобільного телефону, на першому поверсі будинку нікого не було, він вирішив викрасти мобільний телефон. Взявши мобільний телефон, відкрив його, витягнув сім-карту «Київстар», яку викинув в сторону серванта, та зняв батарею. Все це зробив, щоб ніхто не зміг йому зателефонувати за цим номером телефону. Також в кімнаті він побачив коробку з мобільного телефону, де лежав зарядний шнур та шнур ЮСБ. Все викрадене ОСОБА_4 поклав в кишеню куртки. Взявши з пачки сигарет три сигарети, він повернувся до літньої кухні, де вже спав ОСОБА_9, а інших вже не було. Наступного дня до нього додому приходила ОСОБА_5, дружина ОСОБА_9, розпитувала, чи не бачив він телефон її чоловіка. Дружині він сказав неправду. 27 квітня 2010 року, йдучи до школи, він вставив у викрадений мобільний телефон свою сім-карту. Цього ж дня його викликали до Буського РВ, де він признався у викраденні мобільного телефону та його віддав працівникам міліції.

Факт вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України підсудним ОСОБА_4, крім повного визнання підсудним своєї вини, підтверджується такими зібраними по справі доказами :

· показами потерпілої ОСОБА_5 даними на досудовому слідстві та перевірені в судовому засіданні. Суду пояснила, що по вул. Надсяння в будинку № 5 проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9 та двома неповнолітніми дітьми. 21 вересня 2009 року вона та її чоловік купили мобільний телефон марки «NOKIA-5320 Xpress Music» із зарядним пристроєм та USB шнур. Оформили кредит на суму 1800 гривень на дружину. За телефон щомісяця сплачують по 210 гривень. Даним телефоном користується і вона і її чоловік. 25 квітня 2010 року її чоловік ОСОБА_9 з ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_12 грали в карти біля будинку та розпивали спиртні напої. До них підійшов ОСОБА_4, і став з ними грати в карти. Спиртне ОСОБА_4 не пив і йому ніхто не пропонував. Коли на дворі стало темно всі вони пішли в літню кухню до ОСОБА_13. Дітей я вкладала спати на другому поверсі. Двері в будинок не були зачинені. Мобільний телефон лежав на дивані на першому поверсі. Близько 22 години вона чула, як хтось зайшов в будинок, однак не спустилась, бо думала, що це чоловік. Чоловік прийшов близько 1 години ночі. У нього не було мобільного телефону і він не пам»ятав, де він був. Ранком шукала мобільний телефон, телефонувала на мобільний з стаціонарного телефону, однак гудків не було. Виявила також, що з коробки мобільного телефону пропав зарядний шнур та USB шнур до комп»ютера. Потім вона ходила до ОСОБА_4 і розпитувала його про мобільний телефон. ОСОБА_4 сказав, що ніякого телефону він не бачив і не брав. Цього ж дня вона зустріла ОСОБА_4 в міліції і він попросив, що вона написала заяву, що її чоловік приграв телефон в карти. Цивільний позов не заявляє.

· показами законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 - матері - ОСОБА_3, яка суду повідомила, що сім"я проживає окремо, складається з трьох осіб,

ОСОБА_4 є їхнім сином, виховується в сім"ї один, старша дитина трагічно загинула. Оскільки чоловік її інвалід третьої групи, то вона змушена була їздити на заробітки, а тому син лишався з батьком, що і призвело до не догляду за сином. На сьогодні ОСОБА_4 ' закінчив 9 класів школи та поступив в Одеський професійний ліцей. Щодня їздить до ліцею маршрутко, однак є можливість залишатись там на весь тиждень. Просить суворо не карати. Дати можливість виправитись.

· показами представника кримінальної міліції у справах неповнолітніх ОСОБА_15, який суду повідомив, що сім"я проживає в складі трьох осіб. Підсудній ОСОБА_4 за місцем свого навчання характеризується посередньо, неповнолітній йеребуває на- обліку в КМСД Буського PB, батьки притягались до адміністративної відповідальні за невиконання батьківських обов»язків за виховання сина;

· показами класного керівника групи 421 Одеського професійного ОСОБА_7, яка суду пояснила, що ОСОБА_4 навчається в Одесько професійному ліцеї з 01 вересня 2010 року по спеціальності «муляр, штукатур, сто будівельний». За час навчання в ліцеї учень поводить себе зверхньо, самовпевнено, має вплив на учнів, які не мають самостійної думки. З цього приводу проводились учнівські збори, де обговорювалась поведінка учня ОСОБА_4. Виступали учні, заступник директора з , навчально-виховної роботи, які не схвалювали поведінку ОСОБА_4, однак враховуючій всі обставини, вона як класний керівник взяла шефство над учнем ОСОБА_4. Просить суд також це врахувати і покласти на неї обов»язок щодо нагляду за ОСОБА_4 та проведенням з ним виховної роботи.

З паспорта громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 58) вбачається, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння досяг віку, з; якого настає кримінальна відповідальність.

Сукупність зібраних по справі доказів і їх аналіз дає можливість зробити висновок, що ОСОБА_4 вчинив повторно суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто вчинив таємне викрадення майна (крадіжку).

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, каяття у вчиненому й те, що злочин вчинено неповнолітнім, щире каяття у вчиненому, які. помякшуючі покарання обставини, обтяжуючих обставин вчинення злочину судом не встановлено, суд приходить до висновку про можливість виправлення підсудного ОСОБА_4 без відбування покарання й звільнення його на підставі ст. ст. 75,104 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, але за умови контролю за його поведінкою відповідно до статті 76 КК України. Крім цього покласти обов»язок щодо нагляду за засудженим на класного керівника ОСОБА_7, яка надалі свою згоду суду.

Керуючись ст. ст.323,324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні зло1: передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, й призначити йому покарання 1 рік і 6 міс. позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання попереднім вироком, остаточно призначити покарання строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 в відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий стро тривалістю два роки.

Згідно ч. 4 ст. 104 КК України покласти на ОСОБА_7 Я рославії класного керівника групи 421 Олеського професійного ліцею обов»язок щодо нагляду засудженим та проведення з ним виховної роботи.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_4 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання та роботи, періодично зявлятися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_16 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Буський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя Г.О. Шендрікова