Справа № 11-197/08 Головуючий в 1 інстанції Данилюк
Категорія: ст.ст. 187 ч.2, Доповідач Лозовський А.О.
289 ч.3, 304 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 18 квітня 2008 року

Колегія суддів судової
палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді
Лозовського А.О.

суддів: Матата О.В., Олексюка Я.М.

при секретарі Хитрику Р.І.

з участю прокурора Старчука В.М.

потерпілого ОСОБА_2

засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та прокурора Ківерцівського району на вирок Ківерцівського районного
суду від 11 лютого 2008 року, яким ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця с. Довгошиї Млинівського району Рівненської області, українця,
громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого,
несудимого,

засуджено за ст.
289 ч. 3 КК України до 10 (десяти) років позбавлення волі;

за ст. 187 ч.2 КК України до
7 років позбавлення волі;

за ст. 304 КК України до 2
(двох) років позбавлення волі;

На підставі ст. 70 ч.1 КК
України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим остаточно призначено ОСОБА_1 за цим вироком покарання у виді
позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Строк відбування покарання
встановлено обчислювати з 18 жовтня 2007 року.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця с. Довгошиї
Млинівського району Рівненської області, українця, громадянина України, з
середньою освітою, не одруженого, не працюючого, несудимого,

засуджено за ст. 289 ч.3 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України до 7 (семи) років 2 місяців
позбавлення волі;

за ст. 187 ч.2 КК
України до 7 (семи) років позбавлення
волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК
України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим остаточно призначено ОСОБА_4 за цим вироком покарання у виді
позбавлення волі на строк 7 (сім) років два місяці.

Строк відбування покарання
встановлено обчислювати з 19 жовтня 2007 року.

Міру запобіжного заходу обом
засудженим залишено попередню - утримання під вартою.

Стягнуто із ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 в доход держави витрати за проведення дактилоскопічної експертизи в
сумі 94, 15 грн. солідарно.

Речові докази: кузов
автомобіля «Шкода Октавія», 11 компакт-дисків, пістолет, мобільний телефон
«Самсунг» постановлено повернути потерпілому ОСОБА_2, а липку стрічку -
знищити.

Розглядаючи справу в
апеляційному порядку, колегія суддів судової палати, -

В С Т А Н О В И Л А :

За даним вироком ОСОБА_1 та ОСОБА_4 визнані винними і
засуджені за те, що 16 жовтня 2007 року,
приблизно о 19 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння за попередньою
змовою між собою та за пропозицією ОСОБА_1 з метою незаконного заволодіння
транспортним засобом прибули до залізничного вокзалу у м. Рівне, де, вибравши
на стоянці таксі автомобіль «Шкода - Октавія», НОМЕР_1, який належав ОСОБА_2,
домовились з ним про поїздку.

Близько 23 години, прибувши
до неосвітлювальної території зерносховища в с. Олика Ківерцівського району,
співучасники запропонували ОСОБА_2 зупинитись, а потім, діставши з кишень приготовлені ножі, спрямували їх в шию та
тіло потерпілого і, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя
та здоров'я, змусили ОСОБА_2 вийти з автомобіля, яким ОСОБА_1 та ОСОБА_4 незаконно заволоділи.

Вартість автомобіля, належного потерпілому, становить 104 900 гривень.

В цей же час, о 23 годині у
с. Олика Ківерцівського району ОСОБА_1 та ОСОБА_4, перебуваючи у салоні
автомобіля «Шкода - Октавія» НОМЕР_1 за попередньою змовою між собою, з метою
заволодіння чужим майном, вчинили напад на ОСОБА_2 та спрямували приготовлені
ножі в шию та тіло потерпілого і, погрожуючи йому насильством небезпечним для
життя та здоров'я, заволоділи сумочкою вартістю 70 грн., мобільним телефоном
«Самсунг» вартістю 400 грн., стартовим пакетом для мобільного зв'язку у
кількості 3 штуки загальною вартістю 139 грн., грошима у сумі 350 грн.,
пневматичним пістолетом вартістю 580 грн., компакт-дисками у кількості 11 штук
вартістю 187 грн., а всього майном на загальну суму 1 418 гривень.

Крім того, ОСОБА_1,
достовірно знаючи, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, 16 жовтня 2007 року запропонував
йому вчинити незаконне заволодіння транспортним засобом, на що той погодився,
внаслідок чого ними були скоєні злочини.

Засуджений ОСОБА_1 у
своїй апеляції вказує, що він щиро
розкаюється у скоєному. Прохає при розгляді
справи в апеляційній інстанції

врахувати також його молодий вік, хворобу його батьків, які потребують
догляду та зменшити йому міру покарання.

В апеляції засудженого
ОСОБА_3 зазначається, що він активно сприяв розкриттю злочинів, на час їх
вчинення був неповнолітнім. Прохає врахувати дані обставини, а також те, що він
є напівсиротою, виховувався у школі-інтернаті без батька, мати хворіє, у
зв'язку з чим пом'якшити йому покарання.

В апеляції прокурора
Ківерцівського району вказується, що вирок підлягає скасуванню через
неправильне застосування кримінального закону. Призначаючи покарання ОСОБА_4 за
ч.3 ст. 289 КК України суд невірно застосував ст. 69 КК України, оскільки
санкція даної статті передбачає покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, а
тому застосування ст. 69 КК України є зайвим.

Обираючи покарання неповнолітньому
ОСОБА_4 без застосування додаткового покарання - конфіскації майна суд не
мотивував своє рішення та не послався на ст. 98 КК України, яка дає вичерпний
перелік основних видів покарання, які можуть бути застосовані до неповнолітніх.

Суд, призначаючи покарання
ОСОБА_1 за ч.2 ст. 187 КК України та ч.3 ст. 289 КК України не призначив
додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки відповідно до п. 19
постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про
практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про
застосування конфіскації майна, суди повинні враховувати, що такий вид
додаткового покарання призначається лише у випадках, спеціально передбачених в
особливій частині КК України за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини. У
вироку має бути зазначено, конфіскується все його майно чи його частина.

В апеляції ставиться питання
про скасування вироку та постановлення нового із обранням міри покарання
ОСОБА_1 за ч.2 ст.187 - 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.3
ст. 289 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ст. 304
КК України 2 роки позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України 10 років
позбавлення волі з конфіскацією майна. ОСОБА_4 обрати покарання без застосування
ст. 69 КК України за ч.2 ст. 187 КК України - 7 років позбавлення волі, за ч.3
ст. 289 КК України - 8 років позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України 8
років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, який
доповів суть вироку та доводи апеляцій, міркування прокурора, який свою
апеляцію підтримав та прохав вирок суду у частині призначення засудженим покарання скасувати та постановити новий
вирок, потерпілого ОСОБА_2, який апеляцію прокурора підтримав, а засуджених
прохав відхилити, пояснення засуджених
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які свої апеляції підтримували, а апеляцію прокурора не
визнали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляції засуджених задоволенню
не підлягають, а апеляція прокурора підлягає до задоволення.

Суд першої інстанції
правильно встановив фактичні обставини справи і цим обставинам дав вірну
юридичну оцінку.

Винуватість ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 у вчинених ними злочинах повністю стверджується дослідженими у суді
першої інстанції доказами.

Дії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 судом
вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 289, ч.2 ст. 187 КК України як незаконне
заволодіння транспортним засобом, вартість якого у двісті п'ятдесят разів
перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, вчинене за попередньою
змовою групою осіб та поєднане з погрозою застосування насильства небезпечного
для життя та здоров'я потерпілого та напад з метою заволодіння чужим майном,
поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та
здоров'я особи, що зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, суд правильно
кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 304 КК України як втягнення неповнолітнього у
злочинну діяльність.

Посилання засуджених ОСОБА_1
та ОСОБА_3 у своїх апеляціях на щире розкаяння, молодий вік, наявність хвороби
та склад сім'ї враховане судом при визначенні їм покарання і не можуть бути
підставами для його пом'якшення.

Враховуючи обставини вчинення
підсудними злочинів, їх суспільну небезпечність, наявність обтяжуючої покарання
обставини - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння, характеристики
осіб, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 слід призначити покарання у
межах санкцій кримінального закону, за яким їх визнано винними. Враховуючи
обставини справи, дані про особи підсудних, підстав для застосування відносно
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ст. 69 КК України колегія суддів не знаходить.

Суд першої інстанції,
призначаючи покарання неповнолітньому ОСОБА_4 в межах санкції ст. 289 ч.3 КК
України безпідставно застосував ст. 69 КК України, у зв'язку з чим дана стаття
підлягає виключенню з вироку як зайва.

При визначенні покарання
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 судом першої інстанції не вирішено питання про застосування
щодо них додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке згідно санкції ст.
187 ч.2 КК України та ст. 289 ч.3 КК України є обов'язковим.

Оскільки ОСОБА_4 є
неповнолітнім, відповідно до ст. 98 КК України конфіскація майна до нього не
застосовується.

Призначаючи покарання ОСОБА_1
та ОСОБА_4 колегія суддів враховує крім обтяжуючої їх покарання обставини -
вчинення злочинів у стані алкогольного сп'яніння, пом'якшуючу покарання
обставину - сприяння органам досудового слідства у розкритті злочину.

Судом першої інстанції
невірно вирішено стягнути судові витрати в сумі 94,15 грн. за проведення
дактилоскопічної експертизи із засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК
України, якщо винними визнано декількох осіб, суд постановляє, в якому розмірі
повинні бути стягнені витрати з кожного з них, враховуючи при цьому ступінь
вини та майновий стан засуджених.

Виходячи із встановлених
обставин справи, колегія суддів вважає, що судові витрати підлягають стягненню
із ОСОБА_1 в сумі 74,15 грн., а із ОСОБА_3 в сумі 20 грн.

Враховуючи наведене, вирок
Ківерцівського районного суду від 11 лютого 2008 року в частині призначення
засудженим ОСОБА_1, ОСОБА_4 покарання та стягнення судових витрат слід
скасувати, постановивши в цій частині новий вирок.

Керуючись ст.ст. 365, 366,
378 КПК України, колегія суддів судової
палати, -

З А С У Д И Л А:

Апеляцію прокурора
Ківерцівського району задовольнити повністю.

Апеляцію засуджених ОСОБА_1
та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вирок Ківерцівського
районного суду від 11 лютого 2008 року відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в
частині призначення їм покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_1 за
ч.3 ст. 289 КК України покарання 10 (десять) років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна; за ч.2 ст. 187 КК України - 7 (сім) років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

за ст. 304 КК України 2 (два)
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві приватної власності.

ОСОБА_3 призначити
покарання за ч.3 ст. 289 КК України - 7 (сім) років два місяці позбавлення
волі;

За ч.2 ст. 187 КК України 7
(сім) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 7 (семи) років двох місяців
позбавлення волі.

Стягнути в доход держави
судові витрати із засуджених ОСОБА_1 74 грн. 15 коп.,, ОСОБА_3 20 грн.

В решті вирок залишити без
змін.

Вирок може
бути оскаржений до Верховного Суду України протягом одного місяця з моменту його проголошення шляхом
подачі касаційної скарги чи подання
через апеляційний суд Волинської області, а засудженими в той же строк з
моменту отримання копії вироку.

Головуючий підпис \
Лозовський А.О.

Судді підпис \
підпис Матат О.В., Олексюк Я.М.

Оригіналу відповідає:

Суддя апеляційного суду

Волинської області А.О. Лозовський