Справа № 301/768/15-к

У Х В А Л А
про вирішення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про відсторонення обвинуваченого від посади
"10" липня 2015 р. м. Іршава
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Верхня Визниця, Мукачівського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , із вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище та поєднане з вимаганням.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звернення застави в дохід держави, а також про відсторонення ОСОБА_8 від посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 2 місяці.
Клопотання мотивовані тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, який пов`язаний з виконанням функцій держави та здійснення ним службової діяльності, і за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, він був затриманий безпосередньо на місці вчинення злочину, перебуваючи на волі, на посаді військового комісара, будучи прямим начальником працівників Іршавсько-Виноградівського ОРВК, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними показів в суді, схиливши свідків до дачі неправдивих показів, злочин вчинив під час перебування на зазначеній посаді, що свідчить про суспільно-небезпечний характер поведінки обвинуваченого. Ухвалою слідчого судді від 11.02.2015 року відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу. 12.02.2015 року ОСОБА_8 звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави. ОСОБА_10 порушив визначені в ухвалі слідчого судді обов`язки, оскільки будучи належним чином повідомленим про призначення судового засідання, без поважних причин 23.06.2015 року у судове засідання не з`явився, вибувши без дозволу суду в м. Київ. Оскільки обвинувачений порушив умови запобіжного заходу у вигляді застави, а також для обмеження впливу обвинуваченого на свідків, вважав доцільним відсторонити ОСОБА_8 від посади строком на 2 місяці та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважав, що жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального провадження. Просив звернути в дохід держави внесену обвинуваченим заставу.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав дані клопотання, просив їх задовольнити та пояснив, що обвинувачений порушив обов`язки, які були поставлені на нього ухвалою слідчого судді, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних причин, виїхав з місця постійного проживання в м. Київ без дозволу суду. Вважав, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити вирішення завдань кримінального провадження. Відсторонення обвинуваченого від посади є необхідним, оскільки перебуваючи на посаді військового комісара ОСОБА_10 може впливати на свідків. Крім того, згідно із вимогами ст. 22 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», відсторонення від посади особи, яка вчинила службовий злочин, є обов`язком, а не правом суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотань.
Захисник ОСОБА_5 вважав, що клопотання про відсторонення від посади та про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Підставою для задоволення клопотань не може бути той факт, що свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні дала вільні правдиві покази, які спростовують обвинувачення. Прокурором не доведено, що свідок ОСОБА_11 змінила покази під тиском ОСОБА_12 . У судовому засіданні допитані майже всі свідки, тому обвинувачений ніяким чином не може в подальшому вплинути на їх покази. Вважав, що тиск на свідків, з метою дачі потрібних для обвинувачення показів, чиниться саме з боку військової прокуратури. Вважав, що подані клопотання заявлені прокурором з метою тиску на обвинуваченого та примушення його визнати свою вину. Станом на 23.06.2015 року обвинувачений не був відсторонений від посади військового комісара, тому зобов`язаний був виконувати накази керівництва про відрядження. Отримати дозвіл суду про виїзд він об`єктивно не міг, оскільки отримав телеграму про відрядження 19.06.2015 року, тобто у вихідний день. Захисником було повідомлено суду про причини неявки обвинуваченого та надано всі підтверджуючі документи. Обвинувачений вже відсторонений від посади наказом військового комісара Закарпатської області від 08.07.2015 року, тому не може бути відсторонений від посади повторно. Просив відмовити у задоволенні клопотань.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження щодо заявлених клопотань, суд приходить до наступного.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Згідно із ч.5 ст. 65 ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року N 1700-VII, особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.
Згідно із ст. ст. 131 ч. 2 ч. 4, 154, 157 ч.1 КПК України, відсторонення від посади є заходом забезпечення кримінального провадження, яке може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину; суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Клопотання про відсторонення від посади мотивовано тим, що згідно ст. 22 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» особа, якій пред`явлено підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді, перебуваючи на посаді військового комісара, будучи прямим начальником працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними показів в суді, схиливши свідків до дачі неправдивих показів, злочин вчинив під час перебування на зазначеній посаді, що свідчить про використання ним свого службового становища та суспільно-небезпечний характер поведінки обвинуваченого під час перебування на посаді військового комісара.
Однак, заявлені стороною обвинувачення свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вже допитані в судовому засіданні, тому перебування обвинуваченого на посаді військового комісара ніяким чином не може вплинути на покази свідків. По справі не проведено тільки допиту свідка ОСОБА_7 , який не є працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 та не перебуває у підпорядкуванні ОСОБА_12 .
Таким чином прокурором не надано доказів того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними показів в суді.
Не надано суду і доказів того, що перебуваючи на посаді військового комісара, ОСОБА_4 може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, оскільки всі документи та речові докази по справі в ході досудового розслідування вилучені з Іршавсько-Виноградівського ОРВК та в ході судового розгляду справи долучені до матеріалів кримінального провадження.
Враховуючи наведене суд вважає, що прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що відсторонення обвинуваченого від посади є необхідним для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці обвинуваченого.
Що стосується посилання прокурора на вимоги ст. 22 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», такі втратили чинність 12.02.2015 року.
Клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звернення застави в дохід держави мотивовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, він був затриманий безпосередньо на місці вчинення злочину, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними показів в суді, схиливши свідків до дачі неправдивих показів, злочин вчинив під час перебування на зазначеній посаді, що свідчить про суспільно-небезпечний характер поведінки обвинуваченого. ОСОБА_10 порушив обов`язки, які були поставлені на нього ухвалою слідчого судді, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних причин, виїхав з місця постійного проживання в м. Київ без дозволу суду.
12.02.2015 року ОСОБА_8 звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави (том 2 а.с.29).
Обов`язки, передбачені ст.ст. 182 та 194 ч.5 КПК України, ОСОБА_20 роз`яснено 12.02.2015 року. Дана обставина підтверджується відповідним протоколом (том 2 а.с.31-33).
Згідно із ч.6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченогона строк не більше двох місяців. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
З клопотанням про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 194 ч.5 КПК України, прокурор до суду не звертався.
Згідно із ст. 182 ч.8 та ч.10 КПК України, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України; в такому випадку суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
25.05.2015 року розгляд справи був відкладений на 23 червня 2015 року на 09.30 годин у зв`язку з задоволенням заяви обвинуваченого та захисника про відвід прокурору.
Про день, час та місце розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 був належним чином повідомлений ( том 1 а.с.210).
У судове засідання, яке було призначено на 23.06.2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився. Захисником обвинуваченого подано до суду клопотання про перенесення розгляду справи, у зв`язку з виїздом ОСОБА_21 у відрядження в м. Київ. До клопотання додано наказ №118 від 20.06.2015 року про відрядження ОСОБА_8 , посвідчення про відрядження, телеграму про необхідність вибуття у відрядження та проїзний документ ОСОБА_8 (том 1 а.с.2118-223).
Оскільки строк дії ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 11.02.2015 року про відсторонення ОСОБА_4 від посади закінчився 10 квітня 2015 року, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язаний був виконувати наказ керівництва про необхідність виїзду у відрядження.
Згідно із ст. 138 КПК України, поважними причинами неприбуття особи на виклик є, у тому числі, відсутність особи у місці проживання внаслідок відрядження.
Враховуючи наведене суд вважає, що обвинувачений не з`явився за викликом до суду з поважних причин, повідомивши причини неявки та підтвердивши такі належними доказами, тому ні підстав для звернення внесеної застави в дохід держави, ні підстав для обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має.
За таких обставин суд вважає, що клопотання прокурора є недоведеними.
Керуючись ст. ст. 131, 154-157, 177, 182, 194, 331 КПК України,
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звернення застави в дохід держави відмовити.
У задоволенні клопотання прокурора про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_4 від посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча : ОСОБА_1