Справа №1-12/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2007 р. Святошинський
районний суд м. Києва в складі головуючого судді Сержанюка А.С., з участю
секретарів Савченко
Т.О., Клименко Л.В., Католіченко Ю., Завальнюк О.І., Жук О.В.,
прокурорів Шаповалова В.Г.,
Деркача Я.А., потерпілої ОСОБА_1, її представників - ОСОБА_2,
ОСОБА_3, захисника підсудного -ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за
обвинуваченням

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с

Інгулець,
Білогірського району, Херсонської області, українця, громадянина України,
освітою середньою технічною, не одруженого, працюючого прорабом „Неск ЛТД",
мешкаючого АДРЕСА_1, зареєстрованого в с
Міжгір'я, Міжгірського району, Закарпатської області, раніше не судимого

за ст. 115 ч. 1 КК України
ВСТАНОВИВ:

02.01.2006 року,
біля 20 години,
ОСОБА_5 прибув до квартири АДРЕСА_2, де
мешкала його знайома громадянка ОСОБА_6, щоб з'ясувати з нею особисті
відносини.

У вказаній квартирі в цей час знаходилися знайомі ОСОБА_6
- ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, яких ОСОБА_6 попросила повідомити
ОСОБА_5, що вона більше не бажає з ним розмовляти і зустрічатися.

Погодившись допомогти, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10
відчинили двері квартири та разом з ОСОБА_5 вийшли на вулицю, де повідомили
йому про те, що ОСОБА_6 не бажає з ним зустрічатися і розмовляти.

Після розмови ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 залишили ОСОБА_5 на вулиці та попрямували на
вантажному ліфту до квартири ОСОБА_6

У цей час ОСОБА_5, на другому ліфту, також піднявся на 11 поверх, де,
опинившись на сходовій клітині, одразу попрямував у вказану квартиру.

Побачивши, що за ним у квартиру прослідував ОСОБА_8, у ОСОБА_5, на ґрунті
особистих неприязних стосунків, раптово виник умисел, спрямований на
позбавлення життя ОСОБА_11.

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_11.,
діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_5 швидко забіг на кухню вказаної квартири
та схопив два ножі.

Потім, коли на кухню увійшов ОСОБА_8, ОСОБА_5 наніс вказаними ножами удари
у життєво важливі органи людини -
живіт та грудну клітину потерпілому. Внаслідок отриманих тілесних
ушкоджень, ОСОБА_11, через три доби, помер у лікарні.

Відповідно до висновку експерта №25/110
від 16.03.2006 р., при
судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у
вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудей з ушкодженням четвертого
лівого ребра, пристінкової плеври та живота, з ушкодженням тонкої кишки та її
брижі.

Вхідні рани розташовані, відповідно, на передній частині
грудей зліва та на передній поверхні живота зліва. Раневі канали відходять
назад, вправо і вниз. Довжина каналу рани на грудях приблизно 4 см, на животі
грудях, - приблизно
13 см.

Смерть ОСОБА_11 настала від проникаючих колото-різаних поранень грудей та
живота з пошкодженням внутрішніх органів і розвитком шоку. Вказані проникаючі
колото-різані поранення грудей та живота мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень
за критерієм небезпеки для життя.

Вказані тілесні ушкодження виникли при умисних ударах ножем і не могли
виникнути при випадковому „наштрикуванні" ОСОБА_11 на ножі, які ОСОБА_5
тримав перед собою.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 22/216 від 17.01.2007
p., між
причиненими ОСОБА_11 колото-різаними пораненнями грудей та живота і настанням
смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв'язок.

Таким чином, ОСОБА_5 умисно протиправно заподіяв смерть
іншій людині -ОСОБА_11,
тобто вчинив злочин, передбачений ст. 115
ч. 1 КК
України.

В судовому засіданні підсудний свою вину не визнав. При цьому, пояснив, що
дійсно 2.01.2006 року,
приблизно о 18 годині,
по домовленості, приїхав до ОСОБА_6, мешкаючої в квартирі АДРЕСА_2. До нього, на
сходову площадку вийшли ОСОБА_8, ОСОБА_10 та
ОСОБА_9, які відвели його до ліфту і стали погрожувати побиттям в разі, коли
він буде ходити до господарки житла. Пізніше стали ображати нецензурною лайкою.

Він відмовився уходити і, на прохання ОСОБА_11., спустився на вулицю, де
його тягнули за ріг будинку, однак він спасався тіканням

Коли ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 піднялися до квартири ОСОБА_6, він, з
дозволу консьєржки, також піднявся на відповідний поверх, де біля ліфта стояли
зазначені особи. Він направився до дверей, однак його відтягнули від них за
комір куртки, а потім стали наносити удари по обличчю, голові.

Після цього, він забіг до квартири, щоб заховатись, а за
ним - ОСОБА_8,
якому він кричав зупинитись. На кухні схопив в руки два ножі і повернувся до
потерпілого, утримуючи ножі лезом в сторону останнього.

ОСОБА_8 на нього біг сам, а він стояв без дій, не кричав, що вб'є, ударів
не наносив, не бажав заподіяти потерпілому тілесні ушкодження.

Пізніше, два зазначених свідка повалили його, викликали
швидку допомогу та міліцію. При цьому, вони лиш повалили його і ніхто його не
бив.

Свідки його обмовляють, бажаючи вигородити себе за нанесення
йому тілесних ушкоджень.

Він не розумів,
що відбувається і чому в його руках були ножі.

Оспорює стан алкогольного сп'яніння, оскільки алкоголь в той день не
вживав, а напередодні.

На момент допиту не розумів всієї відповідальності і слідчий його обманув,
порушив як його права, так і вимоги чинного кримінально-процесуального
законодавства при провадженні досудового слідства, не роз'яснив прав, писав все
під диктовку. Із справою не знайомився, лише підписував, де вказували. Вину в
ході досудового слідства не визнавав.

Вважає, що
тілесні ушкодження потерпілому наніс в стані необхідної оборони.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_5 винним себе в інкримінованому йому діянні не
визнав, остання повністю підтверджується зібраними та дослідженими по справі
доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 пояснила, що 2 січня 2007 р. їй подзвонив
син - ОСОБА_8
і повідомив, що поїде до ОСОБА_6

Вночі 3 січня 2007 р. їй подзвонив
інший син і повідомив, що ОСОБА_8 знаходиться в реанімації в тяжкому стані.

Не дивлячись на
витрачені зусилля, останній ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Пізніше, їй розповіли, що підсудний несподівано прийшов
до ОСОБА_6 і йому повідомили, що він там лишній.

Не дивлячись на
це, ОСОБА_5 заскочив на кухню і схватив
ножі.

Просить покарати підсудного за скоєне суворо, оскільки він небезпечний для
суспільства.

ОСОБА_7, допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що 2 січня 2006 р. вона була
запрошена ОСОБА_9 в гості до ОСОБА_6 З ними прийшов і ОСОБА_10 В квартирі,
окрім господині, вже знаходився ОСОБА_8

Коли вони трошки випили, то до квартири подзвонили. ОСОБА_6, підійшовши до
дверей, сказала, що прийшов підсудний і попрохала його не впускати. Хлопці,
обговоривши ситуацію, вирішили піти поговорити з ОСОБА_5, який, зі слів
ОСОБА_6, напередодні побив останню.

Вона з ОСОБА_6
залишились в квартирі, де залишив квіти підсудний.

Через деякий період часу до квартири забіг ОСОБА_5 і на кухні схватив ножі. За ним
заходив ОСОБА_8, попереджаючи про наявність ножів у підсудного.

Вона, в цей час,
вибігла звідти, оскільки злякалась, відчуваючи загрозу.

Знає, що підсудний заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_11, оскільки той
захищав ОСОБА_6.

Після цього, інші хлопці, повалили ОСОБА_5 і забрали у нього ножі. При
цьому, вони били підсудного.

Вважає, що підсудний взяв ножі з метою когось убити, виходячи із
попередньої його поведінки.

Аналогічні пояснення суду дала свідок ОСОБА_6, яка, окрім цього, вказала, що ОСОБА_5 наступав на
потерпілого, витискаючи за межі кухні. Вона відчувала загрозу для свого життя,
оскільки 1 січня 2006 р. підсудний її
побив. Він легко переходив до фізичної сили.

ОСОБА_8, по
суті, захистив її, ставши між нею та підсудним.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9
вказав, що 2.01.2006 року, по
запрошенню, прийшов до ОСОБА_6, мешкаючої в квартирі АДРЕСА_2 із ОСОБА_7 та
ОСОБА_10. Там вже знаходився ОСОБА_8 з ОСОБА_6

Коли вони випили трохи, то в двері хтось подзвонив. Остання, подивившись у
вічко, попросила не впускати її колишнього чоловіка, не пояснивши причину.

Не дивлячись на це, вони відкрили двері і вчотирьох: він, ОСОБА_8, ОСОБА_10
та підсудний, спустились на перший поверх, щоб пояснити останньому, що він
зайвий у гостях ОСОБА_6

ОСОБА_8 хвилин 10-15
розмовляв з підсудним, а він з ОСОБА_10 стояли
осторонь і розмови не чули.

Пізніше, вони забрали ОСОБА_11 і, попрохавши консьєржку
не впускати підсудного, піднялися на 11
поверх.

ОСОБА_5 піднявся пасажирським ліфтом слідом за ними і побіг до квартири
ОСОБА_6 Він хотів його затримати, однак ОСОБА_8 повідомив, що той пішов
забирати квіти і пішов за ним. Слідом зайшов ОСОБА_10 і за ними, останнім, він.

Побачивши у ОСОБА_5 в руках ножі, вдвох з ОСОБА_10, повалили і вибили їх з
рук підсудного. При цьому, наносили йому удари, в т.ч. і по голові.

Бачив тілесні ушкодження, які заподіяв ОСОБА_5 потерпілому. Вважає, що той
заподіяв їх навмисно, оскільки підсудний побіг за ножами.

ОСОБА_6 не хотіла відкривати двері, в силу того, що підсудний на Новий рік
її побив.

Аналогічні пояснення суду дав свідок ОСОБА_10, який,
окрім цього, вказав, що коли вони повернулись до квартири, то в дверному
пройомі побачив ОСОБА_5, який

розмахував
ножами, загрожуючи ОСОБА_11. Коли забирали у підсудного ножі, то він вдарився
головою об стіну. Пізніше, коли той виривався, він вдарив його ліктем в голову.

Підсудний з ножами
наступав на потерпілого, розмахуючи ними з погрозою.

Вважає, що коли
б не зупинили підсудного, то він застосував би ножі і далі.

Свідок ОСОБА_12 підтвердив факт обстеження ОСОБА_5 З січня 2006 p., достовірність
виданої довідки про це та його легкий стан алкогольного сп'яніння на момент
обстеження.

ОСОБА_13, допитаний в тій же якості, вказав, що вимоги чинного
кримінально-процесуального законодавства при провадженні досудового слідства,
як і права підсудного ним порушені не були. ОСОБА_5 повністю визнавав себе
винним в присутності адвоката і давав пояснення з цього приводу. Підсудний
наніс потерпілому тяжкі тілесні ушкодження умисно.

Скарг від
зазначених осіб на його дії не поступало.

Місце, обставини та механізм заподіяння смерті ОСОБА_11,
при встановлених судом обставинах, підтверджуються протоколами огляду місця
події від 2 січня 2006 року (ас. 10-13 т. 1 ), фототаблицями до
нього (а. с 14 т. 1 ), довідкою ( а.с.
25 т. 1 ), фотокопією свідоцтва про смерть ( а.с. 83 т. 1 ), фотокопією
лікарського свідоцтва про смерть ( а.с. 84 т. 1 ), висновками експертів №26/ц
від 7 лютого 2006 р. ( а.с. 123-125 т. 1 ), №74 від 20 лютого 2006 р. ( а.с.
129-133 т. 1 ), №27-мк від 10 березня 2006 р. ( а.с. 137-139 т. 1 ),
фототаблицями до нього (ас. 14 0-141 т. 1), №73 від 23 лютого 2006 р. ( а.с.
145-148 т. 1 ), №25/110 від 16 березня 2006 р. ( а.с. 161-162 т. 1 ), №22/216
від 17 січня 2007 р. ( а.с. 136-150 т. 2 ), випискою №218 із медичної
карти ( а.с. 112 т. 2 ), згідно яких
ОСОБА_5 02.01.2006 року в
квартирі АДРЕСА_2,
знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, заподіяв ОСОБА_11 проникаюче
колото-різане поранення грудей з ушкодженням четвертого лівого ребра,
пристінкової плеври та живота з ушкодженням тонкої кишки, її брижі та розвитком
шоку, від яких 5 січня 2006 р. настала його смерть.

Висновки №25/110 від 16 березня 2006 p., №118
та №46 від 7 лютого 2006 р. повністю підтвердили експерти Заграбський А.А.,
Мірошниченко О.О., допитані в судовому засіданні.

Окрім цього, перший із них, відзначив умисний характер
заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, що характеризується механізмом
спричинення, місцем розташування поранень, напрямком раньових каналів,
прикладенням значної сили.

Другий із них - відзначив
відсутність будь-яких шкідливих для здоров'я ОСОБА_5 наслідків перенесеної
травми голови.

Осудність ОСОБА_5, відсутність у нього будь-якого
психічного захворювання в період скоєння інкримінованого йому діяння і в даний
час, ознак алкогольної та наркотичної залежності, підтверджується актами
амбулаторної судової психолого-психіатричної та наркологічної експертиз,
відповідно, №118 та №46 від 7 лютого 2006 р. ( а.с. 152-154, 157 т. 1 ).

Пояснення підсудного, які підтверджують встановлені судом обставини
заподіяння смерті ОСОБА_11, потерпілої, її представників, свідків, висновки
експертів, не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності, оскільки вони,
в зазначеній частині, послідовні, непротиречиві між собою і, по суті,
підтверджуються поясненнями ОСОБА_5 на початковій стадії досудового слідства,
які, на думку суду, в зазначеній частині, відповідають дійсності.

Пояснення ОСОБА_5 про механізм заподіяння тілесних ушкоджень як йому
особисто, так і ОСОБА_11, недостовірність пояснень свідків, розлад його психіки
на момент зазначених подій, відсутність алкогольного сп'яніння, порушення його
прав та невизнання ними вини в ході досудового слідства, скоєння діяння в стані
необхідної оборони суд відносить до числа таких, що не відповідають дійсності,
які повністю спростовуються доказами, які суд відніс до числа достовірних, в т.ч. і поясненнями

самого підсудного,
даними в ході досудового слідства, що підтверджують встановлені в ході розгляду
справи обставини заподіяння смерті ОСОБА_11, та поясненнями свідка ОСОБА_13 в ході судового слідства.

Твердження підсудного про порушення його прав та вимог чинного
законодавства при досудовому слідстві спростовуються, окрім цього,
процесуальними документами по справі, які оформлені належним чином, наявні
підписи на них встановлених законом осіб, в т.ч. і самого ОСОБА_5, який до судового розгляду таких
претензій не заявляв.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, прийшов до
висновку про обгрунтованість пред'явленого ОСОБА_5 обвинувачення і його
винність у скоєнні встановленого судом кримінально-караного діяння та
правильності кваліфікації дій підсудного за ст. 115 ч. 1
КК України, оскільки він своїми навмисними діями протиправно заподіяв
смерть ОСОБА_11

Не можуть бути, на думку суду, кваліфіковані дії підсудного за ст. 121 ч. 2 КК України, як
було запропоновано прокурором згідно постанови про зміну обвинувачення від 20 липня 2006 р. ( а.с. 100 т. 2 ), оскільки між
спричиненими ОСОБА_11 колото-різаними пораненнями грудей та живота і настанням
його смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв'язок у відповідності до
висновку експерта №22/216
від 17 січня 2007 p., визнаного таким,
що відповідає дійсності.

Тим паче, неможливо погодитись з тим, що ОСОБА_5 знаходився в стані
необхідної оборони, на що посилався в ході розгляду справи як він сам так і
його захисник ОСОБА_4, виходячи із того, що взагалі не було суспільно
небезпечного посягання на охоронювані законом права та інтереси підсудного із
сторони ОСОБА_11., ОСОБА_9, ОСОБА_10. Тілесні ушкодження, виявлені у підсудного
згідно висновку експерта №119
від 5 січня 2006 р. (а.с. 119), самі по собі не
можуть свідчити про зазначений стан і отримані ним, як зазначають свідки, в
результаті затримання після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.

Зазначена версія заподіяння смерті потерпілому була
озвучена названими особами лише під час судового слідства і свідчить лише, на
думку суду, про бажання ОСОБА_5 уникнути кримінальної відповідальності за
скоєне або, на крайній випадок, -
пом'якшити участь за вбивство ОСОБА_11.

При обранні підсудному міри покарання, судом враховується
характер та ступінь тяжкості, суспільної небезпеки скоєного, особистість та
характеристику ОСОБА_5 склад його сім'ї, стан здоров'я як його самого, так і
членів сім'ї, участь батька підсудного -
ОСОБА_14 в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, наявність у нього відповідного
статусу третьої категорії (а.с. 177 т. 1).

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного, судом визнається вчинення
злочину в стані алкогольного сп'яніння, при відсутності пом'якшуючих.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що для досягнення мети
покарання, виправлення підсудного, йому необхідно призначити покарання у
вигляді позбавлення волі, строком в одинадцять років.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним й достатнім для
виправлення ОСОБА_13 та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.
323-324 КПК
України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним за ст. 115 ч. 1 КК України та
призначити йому покарання у вигляді 11
(одинадцяти) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу залишити йому попередню - тримання під
вартою в Київському СІЗО №13
УДДВП по м. Києву та Київській області.

Строк покарання засудженому рахувати з 13 січня 2006
року і в строк відбуття

покарання
зарахувати йому період знаходження в Святошинському РУ ГУ МВС України з З
по 12 січня 2006 p., включно.

Речові докази по справі: 2 столових кухонних ножа, змив речовин бурого кольору,
рушник, залишки одягу - майки та
футболки, що знаходяться в камері схову прокуратури Святошинського району м.
Києва - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 15 діб.