Справа № 4-183811
ПОСТАНОВА

15.11.2011р. Центральний районний суд м.
Миколаєва в складі судді Дірко І.І., при
секретарі Жихаревої О.М., за участю
прокурора Холодової Т.Г., представника
особи, яка подала скаргу ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_2 на постанову
начальника ВРПСГД СУ УМВС України в
Миколаївській області від 25.10.2011 р. про
закриття кримінальної справи за
відсутністю в діянні складу злочину,

В С Т А Н О В
И В:

До Центрального районного суду м.
Миколаєва звернулася ОСОБА_2 із скаргою
на постанову начальника ВРПСГД СУ УМВС
України в Миколаївській області від
25.10.2011 р. про закриття кримінальної
справи за відсутністю в діянні складу
злочину, просила скасувати зазначену
постанову, оскільки справа повинна
бути закрита на підставі п. 1. ст. 6 КПК
України, за відсутністю події злочину.

Вивченням матеріалів справи
встановлено наступне.

11.01.2010 р. ОСОБА_3 звернулась до ОМУ ГУМВС
України в Одеській області із заявою, в
якій зазначила, що вона і ОСОБА_4 є
співзасновниками ТОВ «ОАТП»і остання
підробила протоколи зборів учасників
ТОВ «ОАТП», відповідно до яких було
прийнято рішення про продаж 4 автобусів
марки «Богдан». В подальшому зазначене
майно було реалізовано без її, ОСОБА_3,
згоди. Отримавши матеріали перевірки в
той же день слідчим СВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області порушено
кримінальну справу за фактом підробки
протоколів загальних зборів учасників
ТОВ «ОАТП»за ознаками злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

18.03.2010 р. СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській
області порушено кримінальні справи
відносно ОСОБА_4 за ознаками злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 358 та ч. 4 ст. 191 КК
України, зазначені справи об'єднані в
одне провадження.

30.04.2010 р. кримінальна справа для
подальшого розслідування направлена
прокуратурою Миколаївської області до
СУ УМВС України в Миколаївській
області.

Постановою начальника ВРЕЗ СУ УМВС
України в Миколаївській області
змінено підстави для порушення
кримінальної справи з ч. 4 ст. 190 на ч. 5
ст. 191 КК України.

В ході розслідування справи
встановлено, що 19.08.2008 р. ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 утворили ТОВ «ОАТП» і
протоколом загальних зборів учасників
№ 1 затвердили устав товариства,
відповідно до якого для забезпечення
діяльності товариства був сформований
статутний капітал у розмірі 52 500 грн. за
рахунок вкладів учасників товариства:
ОСОБА_4 -26 250 грн. та ОСОБА_3 -26 250 грн. і
директор, серед іншого, від імені
товариства самостійно укладає
господарські та інші договори (угоди), у
тому числі зовнішньоекономічні, сума
яких не перевищує 50 000 грн. та вирішили
призначити ОСОБА_4 директором
товариства.

З протоколів загальних зборів
учасників ТОВ «ОАТП»№ 10 від 14.01.2009 р., №
11 від 05.05.2009, № 11 від 03.07.2009 р., № 11 від
25.08.2009 р. вбачається, що учасники
товариства ОСОБА_4 та ОСОБА_3
одноголосно постановили дозволити
директору товариства ОСОБА_4 укласти
договори купівлі -продажу транспортних
засобів (автобусів) марки Богдан АО9201,
випуску 2005 р., реєстраційні номери
НОМЕР_1 НОМЕР_2 НОМЕР_3 НОМЕР_4, вартість
яких відповідно становила 10 500 грн., 10 500
грн., 39 500 грн., 8 500 грн.

Відповідно до копій протоколів
загальних зборів учасників ТОВ «ОАТП»з
№ 11 -пр. від 05.05.2009 р. та з № 10 -пр від
14.01.2009 р., враховуючи поганий технічний
стан автотранспортних засобів
директору товариства ОСОБА_4
одноголосно постановлено дозволити
укласти договори купівлі -продажу
транспортних засобів (автобусів) марки
Богдан АО9201, випуску 2005р., реєстраційні
номери НОМЕР_2 НОМЕР_3 НОМЕР_4, НОМЕР_1
вартість яких відповідно становила 10 500
грн., 39 500 грн., 8 500 грн., 10 000 грн.

Досудовим слідством було встановлено,
що в подальшому означені автобуси були
реалізовані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, при цьому питанням зняття їх з
реєстраційного обліку, їх продажем та
формуванням на них ціни, ОСОБА_4 не
займалась. Зазначені у довідках
рахунках суми -вартість зазначених
транспортних засобів, надійшли на
рахунок ТОВ „ОАТП".

Відповідно до висновку експерта,
ринкова вартість реалізованих
транспортних засобів була значно
вищою, а тому, враховуючи, що в ході
досудового слідства було встановлено,
що ТОВ „ОАТП" спричинена матеріальна
шкода в розмірі 374 549,39 грн., 30.08.2010 р.,
слідчим СУ Миколаївського РВ УМВС
України в Миколаївській області
порушено кримінальну справу за фактом
заволодіння чужим майном шляхом
обману, вчиненого в особливо великих
розмірах, за ознаками складу злочину,
передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

28.01.2011 року начальником ВРЕЗ СУ УМВС
України в Миколаївській області
винесено постанову про закриття
кримінальної справи у зв'язку з
відсутністю у діях ОСОБА_9 та інших осіб
складів злочинів, передбачених ч. 2 ст.
358 та ч. 5 ст. 191 КК України та про відмову
в порушенні кримінальної справи за
фактом заволодіння шахрайськім шляхом
майном ТОВ „ОАТП" за ознаками складу
злочину, передбаченого ч. 4 ст. 19 КК
України. Рішення мотивовано тим, що
поряд з протоколами загальних зборів
учасників ТОВ „ОАТП" №10 від 14.01.2009 р., №
11 від 05.05.2009 р., № 11 від 03.07.2009 р. та № 11
від 25.08.2009 р., існують і протоколи
загальних зборів учасників ТОВ „ОАТП"
з № 11-пр від 05.05.2009 р. та № 10-пр від 14.01.2009
р., відповідно до копій яких директору
товариства ОСОБА_4 учасниками
товариства надано дозвіл на укладання
договору купівлі-продажу автобусів
марки Богдан А09201, випуску 2005 р.,
реєстраційні номери НОМЕР_2 НОМЕР_3
НОМЕР_4, НОМЕР_1 вартість яких
відповідно становила 10500 грн., 39500 грн.,
8500 грн., 10000 грн., протоколи мають як
підписи ОСОБА_4, так і підписи ОСОБА_3, а
уставом ТОВ „ОАТП" не передбачено
отримання від учасників товариства
дозволу на продаж будь-якого майна ,
вартістю до 50000 грн., а тому взагалі була
відсутня і необхідність у складанні
протоколів зборів учасників
товариства. До того ж досудовим
слідством встановлено, що вартість при
продажу керівництвом ТОВ „ОАТП"
зазначених транспортних засобів
визначалась виходячи з їх первинної
вартості з урахуванням експлуатації та
фактичного стану, ринкова вартість не
враховувалась, оскільки вони
продавались після тривалої
експлуатації та вимагали ремонту,
грошові кошти від їх продажу надійшли
на рахунок підприємства в повному
обсязі, до того ж зняттям з реєстрації
транспортних засобів та їх продажем
ОСОБА_4 особисто не займалась. Кім того,
згідно судової-економічної експертизи
№ 10609/10623/11-19 від 01.10.2011 року,
підприємству фактично не було завдано
матеріальної шкоди, а навпаки був
отриманий прибуток від реалізації
вказаних транспортних засобів в
розмірі 9 080,6 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про те, що оскільки за суму
спричиненої шкоди була взята ринкова
вартість автобусів станом на 05.08.2010
року, тобто на момент проведення авто
товарознавчої експертизи, а не на
момент їх реалізації 2009 року, висновки
слідчого при порушенні кримінальної
справи за фактом шахрайства від 30.08.2010
року з наступною зміною підстав для
порушення кримінальної справи з ч.4 ст.
190 на ч. 5 ст. 191 КК України слід вважати
передчасними, оскільки не були
враховані пояснення свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, згідно яких
автобуси на момент їх реалізації
перебували або в несправному в стані,
або в наближеному до нього, а після їх
реалізації, автобуси були
відремонтовані і на момент проведення
авто товарознавчого дослідження їх
стан не відповідав тому, в якому вони
знаходились на момент реалізації. А
отже в діях ОСОБА_4 або інших осіб при
реалізації автобусів, які належали ТОВ
«ОАТП»відсутні ознаки складу злочину,
передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, хоча
і сам факт реалізації відбувся, що
виключає відсутність події, на яку
посилається скаржник в заяві.

Що ж стосується доводів скаржника щодо
відсутності події злочину,
передбаченого ст. 358 КК України, суд
також приходить до висновку, що дійсно,
в діях невстановлених осіб вбачаються
ознаки злочину, передбаченого ст. 358 КК
України, проте в силу своєї
незначущості вони не тягнуть за собою
суспільної небезпеки, тобто не
спричинили і не могли спричинити шкоди
фізичній або юридичній особі,
суспільству або державі, що фактично
також виключає відсутність події
злочину, на яку посилався скаржник.

Оцінюючи законність та
обґрунтованість прийнятого рішення
про закриття справи, суд виходить з
того, що відповідно до ст. 236-6 КПК
України, постанова про закриття справи
може бути скасованою судом лише у
випадку, коли при прийнятті
відповідного рішення були порушені
вимоги ст. 213 та ст.214 КПК України.

При закритті справи були дотримані
вимоги ст. 213 КПК України щодо підстав
для закриття справи.

Порушення порядку закриття
кримінальної справи, передбаченого ст.
214 КПК України, також не виявлено.

Враховуючи наведене, вважаю, що підстав
для задоволення скарги на постанову
про закриття кримінальної справи
немає.

Керуючись статтями 236-5, 236-6 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на
постанову начальника ВРПСГД СУ УМВС
України в Миколаївський області від
25.10.2011 р. про закриття кримінальної
справи за відсутністю в діянні складу
злочину -відмовити.

На постанову протягом семи діб з дня її
винесення може бути подана апеляція до
апеляційного суду Миколаївської
області.

Суддя
Дірко І.І.