Справа № 338/1321/14-к
Провадження № 11-кп/779/31/2015
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря с/з ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000174 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 185 КК України за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Богородчанського районного суду від 10 листопада 2014 року, з участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_9 , представника служби у справах дітей Богородчанської РДА ОСОБА_10 , -

в с т а н о в и л а :
Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок змінити, застосувавши ч. 1 ст. 69 КК України призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 185 КК України - 2 роки 6 місяців позбавлення волі та зменшити об`єм викраденого майна, залишити в обвинуваченні виключно те майно, на яке вказує в своїх поясненнях малолітній ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_6 : три блоки сигарет, палицю копченої ковбаси, кілька банок пива «Балтика» та «Львівське 1715», шість плиток шоколаду, а також 345 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить врахувати обставини, що пом`якшують покарання, застосувати щодо нього ст. 69 КК України і частково зменшити йому міру покарання.

За вказаним вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він за попередньою змовою групою осіб, повторно вчинив таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення.

Його дії кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання - три роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2014 року, більш суворим покаранням, призначеним за новим вироком, визначено остаточне покарання - три роки позбавлення волі.

Суд першої інстанції встановив, що в ніч з 15 на 16 липня 2014 року ОСОБА_6 за попередньою змовою в групі з малолітнім ОСОБА_11 , який не досяг віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, проникли в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_12 , звідки таємно викрали товарно-матеріальні цінності на суму 4 454 грн. 45 коп., в тому числі : гроші в сумі 2 300 грн. та 30 пачок сигарет марки «Бонд синій», вартістю по 11,50 грн. кожна, на суму 345 грн.; 10 пачок сигарет марки «Бонд сірий», вартістю по 11,50 грн. кожна, на суму 115 грн.; 20 пачок сигарет марки «Честерфілд синій», вартістю по 15 грн. кожна, на суму 300 грн.; 20 пачок сигарет марки «Честерфілд бронзовий», вартістю по 15 грн. кожна, на суму 300 грн.; 30 пачок сигарет марки «Прима срібна», вартістю по 9,50 грн. кожна, на суму 285 грн.; 10 пачок сигарет марки «Вінстон синій», вартістю по 14,50 грн. кожна, на суму 145 грн.; 10 пачок сигарет марки «Вінстон сірий», вартістю по 14,5 грн. кожна, на суму 145 грн.; 5 плиток шоколаду «Світоч», вартістю по 9,50 грн. кожна, на суму 47,50 грн.; 5 банок пива місткістю по 0,5 л марки «Злата Прага», вартістю по 7,50 грн. кожна, на суму 37,50 грн.; 6 банок пива місткістю по 0,5 л марки «Львівське 1715», вартістю по 7,50 грн. кожна, на суму 45 грн.; 5 пляшок пива місткістю по 0,5 л марки «Балтика 3», вартістю по 7,50 грн. кожна, на суму 37,50 грн.; 3 пляшки пива місткістю по 0,5 л марки «Балтика 9», вартістю по 8,50 грн. кожна, на суму 25,50 грн.; 3 пляшки води місткістю по 0,5 л марки «Живчик», вартістю по 5,75 грн. кожна, на суму 17,25 грн.; 600 г домашньої ковбаси, вартістю 31,20 грн.; 3 пляшки вина місткістю по 1 л марки «Кагор», вартістю по 20,50 грн. кожна, на суму 61,50 грн.; один електричний чайник вартістю 150 грн.; банку кави вагою 70 г марки «Нескафе», вартістю 21,50 грн.; 2 соуси марки «Торчин», вартістю по 8 грн. кожен, на суму 16 грн.; 4 пляшки води місткістю по 0,5 л марки «Кока-кола», вартістю по 7,25 кожна, на суму 29 грн.

Захисник свою позицію мотивує тим, що судом призначено покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 і порушує вимоги ч. 2 ст. 65 КК України. І що встановлені досудовим розслідуванням обставини, які суд вважав доведеними, щодо кількості та вартості викрадених матеріальних цінностей, вважає такими, що не доведені. Виходить з того, що в суді обвинувачений не визнав інкримінований досудовим розслідуванням об`єм викраденого майна, такі ж пояснення щодо об`єму викраденого майна дав і малолітній ОСОБА_11 . А довідка СПД ОСОБА_12 про перелік викрадених з належного йому магазину речей та про їх вартість є сумнівна, не містить обгрунтувань, доказів-документів щодо закупівлі товарів. Не проводилася аудит перевірка. Що при призначенні покарання судом залишено поза увагою щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Захисник також подав клопотання, в якому просить дослідити пояснення малолітнього ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 , а також дослідити надану потерпілим довідку про перелік викрадених з магазину речей та її обґрунтування, мотивуючи тим, що суд першої інстанції вважав їх доведеними в порушення вимог ст. 23 КПК України оскільки в них є суперечності.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить врахувати обставини, що пом`якшують покарання, застосувати щодо нього ст. 69 КК України і зменшити йому покарання, мотивуючи тим, що слід врахувати, що на момент вчинення злочину він був неповнолітній, круглий сирота і з малолітнього віку виховувався без батьків, що характеристика по місцю проживання є більше позитивною ніж негативною.

А 06 лютого 2015 року в доповнення до апеляційної скарги поступило письмове клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 в якому він просить застосувати до нього амністію, оскільки на момент вчинення злочину він був неповнолітній.

В ході апеляційного розгляду апелянти свої вимоги підтримали. Захисник вважав, що зазначені ним показання свідків та потерпілого слід взяти з тексту вироку, але дати їм в сукупності з іншими доказами іншу оцінку ніж це зробив суд першої інстанції.

Прокурор вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Заслухавши сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши вказані захисником докази та давши їм відповідну оцінку, колегія суддів виходить з наступного.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. В апеляційних скаргах не оспорюється ні кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 ні обставини, при яких мала місце крадіжка, встановлених судом згідно з оскарженим вироком, а тому в цій частині вирок суду не переглядається. Оспорюється тільки покарання та кількість і вартість викраденого.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження та складанні вироку суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дотримався вказаних вимог закону.

Посилання захисника на те, що досліджені в ході судового розгляду докази не дають підстав вважати правильним той перелік товарно-матеріальних цінностей, котрі зазначені у вироку як такі, що були викрадені, не відповідає фактичним обставинам.

В суді було досліджено та покладено в основу вироку в тому числі протокол проведення слідчого експерименту від 31 липня 2014 року з фото таблицею до нього, в ході якого ОСОБА_6 детально показав на місці як він спільно з ОСОБА_11 вчинили крадіжку, що майно ОСОБА_11 передавав йому в полімерних пакетах, а так вони перенесли їх звідти та в послідуючому протягом декількох днів їх використовували, і перерахував, хоч і загальними фразами, без конкретної кількості, але вказав найменування матеріальних цінностей, куди включив в тому числі і ті матеріальні цінності, викрадення яких в суді уже заперечив ( том 1 а. с. 174-180 ). А тому колегія суддів приходить до висновку про те, що кількість та найменування викраденого у вироку зазначено правильно. А змінені показання обвинуваченого та малолітнього ОСОБА_11 при таких обставинах не можуть бути взяті за основу як такі, що дані зацікавленими особами, а іншими доказами їх позиція не підтверджується.

Як підтверджує вирок суду, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав вчинення злочину неповнолітнім та врахував, що ОСОБА_6 з півторарічного віку виховувався без батьків, вихованням його займалась сестра.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнав рецидив злочинів ( в шостий раз притягається до кримінальної відповідальності ) та вчинення злочину з використанням малолітнього. І за таких обставин суд вважав, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе тільки в умовах ізоляції.

Ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», п. 2, роз`яснив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, дотримав цих вимог, а тому колегія суддів вважає, що йому, з врахуванням зазначених у вироку обставин, покарання призначено правильно і підстав для його пом`якшення, як це просять апелянти, не вбачає, і неправильним є посилання захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину та розкаявся у вчиненому.

В ході апеляційного розгляду 06 лютого 2015 року до суду поступило клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , в якому він просить застосувати до нього амністію, оскільки на момент вчинення злочину він був неповнолітній. Проте дане клопотання до задоволення не підлягає оскільки вчинене обвинуваченим мало місце після того як Закон України «Про амністію у 2014 році» вступив в силу, а ч. 3 ст. 185 України під амністію не підпадає.

Інших порушень кримінального процесуального законодавства, що були б підставами до скасування чи зміни вироку, колегія суддів теж не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Богородчанського районного суду від 10 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України без змін.

На ухвалу протягом трьох місяців з дня її оголошення, а обвинуваченим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали, може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

_______________ __________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2