Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/565/14-к
№ провадження
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2014 року Сколівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Микитина
В.Я.;

з участю секретаря Корнута
Т.Б.;

прокурорів Масяка
Ю.М., Касприка П.С.;

обвинуваченого ОСОБА_1.;

та його захисника - адвоката Коваля
В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області кримінальне
провадження по обвинуваченню ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця
та жителя АДРЕСА_1 проживаючого без
місця реєстрації, українця,
громадянина України, розлученого, з
середньою освітою, не
військовозобов'язаного, депутатом не
являється, не працюючого, раніше не
судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121
КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_1. 03.02.2014 року
близько 19 год. 00 хв., у АДРЕСА_1
знаходячись у приміщенні металевого
вагончика, де він проживав спільно із
гр. ОСОБА_2., перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, ліг спати.
Близько 21 год. 00 хв. він прокинувся від
стуку у двері гр. ОСОБА_2.. Розізлившись,
що його розбудили, а також з того
приводу, що гр. ОСОБА_2. не хотів
заходити всередину вагончика, він
штовхнув останнього дверима, від чого
той впав на землю. Через деякий час,
зрозумівши, що гр. ОСОБА_2. не може сам
піднятися із землі та розізлившись з
цього приводу, обвинувачений ОСОБА_1.
взяв металевий гак до кухні, вийшов з
ним на вулицю та наніс ним близько
чотирьох ударів гр. ОСОБА_2. в область
голови. Оскільки гр. ОСОБА_2. на отримані
удари не відреагував, то обвинувачений
ОСОБА_1. наніс йому ще близько п'яти
ударів правою ногою, що була взута у
резиновий чобіт, в область ребер та
грудей. Після цього обвинувачений
ОСОБА_1. зняв з гр. ОСОБА_2. одяг, який у
подальшому спалив через наявність на
ньому вошей, а самого гр. ОСОБА_2. заніс у
вагончик та положив на тапчан спати.
Внаслідок нанесених обвинуваченим
ОСОБА_1. умисних ударів, гр. ОСОБА_2.
отримав тілесні ушкодження у вигляді
зовнішніх ран, поверхневої рани, саден
та синців на голові і тілі,
крововиливів у м'які тканини голови,
закритого переламу правої ліктьової
кістки у нижній третині, одиночних та
подвійних переламів шістнадцяти ребер
(всього - 18 переламів), гострої
дихальної недостатності (гострого
здуття легень). 04.02.2014 року гр. ОСОБА_2.
від отриманих травм помер на тапчані у
вагончику.

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1., після роз'яснення йому змісту
ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання
суду у відсутності сумнівів щодо
добровільності позиції
обвинуваченого, вину визнав повністю
та пояснив, що дійсно він 03.02.2014 року
близько 21 год. 00 коп., перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння та
знаходячись всередині вагончика, що
розташований у АДРЕСА_1 розізлився від
того, що його розбудив гр. ОСОБА_2., з
яким вони разом проживали, відчинив
двері та штовхнув ними гр. ОСОБА_2., від
чого той упав на сніг. Зрозумівши через
деякий час, що ОСОБА_2. сам не може
піднятися на ноги, він взяв металевий
гак до кухні, вийшов на вулицю та наніс
ним близько чотирьох ударів гр. ОСОБА_2.
по голові. Оскільки гр. ОСОБА_2. на
отримані удари ніяк не реагував, так як
перебував у стані алкогольного
сп'яніння, то він ще наніс останньому
близько п'яти ударів правою ногою по
грудях. При цьому він був взутий у
резинових чоботах. Оскільки на одязі
гр. ОСОБА_2. були воші і йому про це було
відомо, то він вирішив зняти з
останнього цей одяг, після чого заніс
його у вагончик на тапчан спати. Коли
вранці він прокинувся, то побачив, що
гр. ОСОБА_2. вже мертвий. Він щиро
кається у скоєному та не усвідомлював,
що такі його дії могли призвести до
смерті гр. ОСОБА_2.. Просить його суворо
не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений
ОСОБА_1. свою вину у вчиненому
кримінальному правопорушенні визнав
повністю, інші учасники провадження не
оспорюють фактичні обставини справи і
судом встановлено, що обвинувачений
правильно розуміє зміст цих обставин,
відсутні будь-які сумніви у
добровільності та істинності його
позиції, заслухавши думку учасників
судового провадження, які не
заперечували проти розгляду
кримінального провадження в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та
роз'яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК
України про наслідки застосування
обмеженого дослідження доказів, а саме
про позбавлення його у такому випадку
права подальшого оспорювання цих
обставин провадження в апеляційному
порядку, суд визнав недоцільним
дослідження інших доказів відносно тих
обставин провадження, які ніким не
оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд,
допитавши обвинуваченого та
дослідивши матеріали кримінального
провадження, прийшов до висновку, що
вина обвинуваченого ОСОБА_1. у вчиненні
ним кримінального правопорушення при
обставинах, викладених в
обвинувальному акті, доведена у
судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого
ОСОБА_1. вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121
КК України, як умисне тяжке тілесне
ушкодження, що спричинило смерть
потерпілого.

Обтяжуючою вину обвинуваченого
ОСОБА_1. у вчиненні кримінального
правопорушення обставиною,
передбаченою ст. 67 КК України, суд
вбачає вчинення ним кримінального
правопорушення у стані алкогольного
сп'яніння.

Пом'якшуючою вину обвинуваченого
ОСОБА_1. у вчиненні кримінального
правопорушення обставиною,
передбаченою ст. 66 КК України, суд
вбачає його щире каяття у скоєному.

При визначенні міри покарання
обвинуваченому ОСОБА_1. суд враховує
суспільну небезпеку вчиненого
кримінального правопорушення, особу
обвинуваченого, який негативно
характеризується за місцем проживання,
на «Д» обліку у лікаря нарколога та
лікаря психіатра Сколівської ЦРЛ
Львівської області не перебуває,
раніше не притягався до кримінальної
відповідальності і судимостей не має, а
також той факт, що він повністю визнав
свою вину, щиро розкаюється у вчиненому
кримінальному правопорушенні. Суд
враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_1.
ніде не працює, веде аморальний спосіб
життя, не має постійного місця
проживання.

З урахуванням наведених обставин, суд
під час вирішення питання про обрання
міри покарання обвинуваченому ОСОБА_1.
вважає за доцільне призначити його у
межах, установлених санкцією ч. 2 ст. 121
КК України у вигляді позбавлення волі
на певний строк.

Таким чином, враховуючи ступінь
тяжкості вчиненого кримінального
правопорушення, сукупність зазначених
вище даних про особу обвинуваченого,
міру покарання у вигляді позбавлення
волі на певний строк суд вважає такою,
що відповідає призначеному покаранню,
є необхідною і достатньою для
виправлення обвинуваченого та
попередження вчинення ним нових
злочинів.

Підстав для застосування ст. 69 КК
України суд не вбачає.

Цивільного позову у кримінальному
провадженні не заявлено.

Судових витрат у кримінальному
провадженні немає.

Речові докази: безрукавка коричневого
кольору, наволочка на подушку білого
кольору, куртка білого кольору, гумовий
коврик чорного кольору, одіяло, чорна
куртка, коричневі штани, сірий светр,
чорні чоботи та металевий гак, які
знаходяться в камері зберігання
речових доказів Сколівського РВ ГУ МВС
України у Львівській області - знищити.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і
призначити йому покарання у вигляді
позбавлення волі строком на 7 (сім)
років.

Міру запобіжного заходу у вигляді
взяття під вартою засудженому ОСОБА_1
до вступу вироку у законну силу
залишити без змін.

Строк відбування покарання
засудженому ОСОБА_1 рахувати з моменту
обрання йому запобіжного заходу у
вигляді взяття під варту, тобто з 06.03.2014
року.

Речові докази: безрукавку коричневого
кольору, наволочку на подушку білого
кольору, куртку білого кольору, гумовий
коврик чорного кольору, одіяло, чорну
куртку, коричневі штани, сірий светр,
чорні чоботи та металевий гак - знищити.

Копію вироку негайно, після його
проголошення, вручити засудженому та
прокурору.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом тридцяти днів з моменту його
проголошення, або з моменту вручення
копії вироку засудженому, який
перебуває під вартою через Сколівський
районний суд Львівської області з
підстав, передбачених ст. 394 КПК
України.

Суддя
В.Я. Микитин