АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці 15 травня
2007 р.
колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Ковтюк Є.І.

суддів Кифлюка
В.Ф., Горецької С.О.

за участю
прокурора ОСОБА_7

та засудженого ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 та його захисника адвоката
ОСОБА_2 на вирок Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 12 лютого 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

народження, уродженець та житель АДРЕСА_1, українець, гр. України, маючий освіту
3 класи,
не одружений, не працюючий, в порядку
ст. 89 КК
України на час вчинення
інкримінованого злочину не судимий, засуджений 1.06.2006 року Шепетівським міськрайсудом Хмельницької області за ст. ст. 186 ч.2, 152 ч. 1 із застосуванням ст. 70 ч. 1 КК
України на 5 років
позбавлення волі,-

- засуджений
за ст. 187 ч.2
КК України на 7 років
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів до покарання,
призначеного за даним вироком
частково приєднано покарання призначене за вироком Шепетівського міськрайсуду Хмельницької області
від 01.06.2006 року
і остаточно ОСОБА_1 призначено
покарання 7 років
6 місяців
позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до набрання вироку
законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 визначено обчислювати
з 19.08.2006 року
та зараховано в строк відбуття покарання частково відбуте ним покарання за вироком від 01.06.2006 року Шепетівського міськрайсуду Хмельницької
області.

Цим же вироком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2

народження, уродженець та житель

Справа №11-192/2007р. Головуючий у І інстанції Перепелюк І.Б.

Категорія ст. 187
ч.2 КК України Доповідач Кифлюк
В. Ф.

АДРЕСА_2, українець, гр. України, маючий освіту 6
класів, не одружений, не працюючий, судимий 01.06.2006 року Шепетівським міськрайсудом Хмельницької області за ст. ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі із
застосуванням ст. 75
КК України з
іспитовим строком два роки, -

- засуджений
за ст. 187 ч.2
КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 залишено до набрання
вироку законної сили у вигляді тримання під вартою, строк відбування покарання
йому визначено обчислювати з 15.06.2006 року.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку 18.02.2006 року приблизно о 1-й годині біля лісопосадки в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, умисно,
з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров'я і
погрози застосування такого насильства,
вчинили напад на неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров»я потерпілого ОСОБА_4, наносячи йому удари, ОСОБА_1
та ОСОБА_3 заволоділи майном
потерпілого: мобільним телефоном марки «LG-U8180» вартістю
900 грн.,
стартовим пакетом вартістю 50
грн. та балоновою курточкою
вартістю 200 грн.,
заподіявши потерпілому матеріальну
шкоду на суму 1150 грн.
та спричинивши йому тілесні
ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров»я.

Застосовуючи до потерпілого ОСОБА_5 моральне насильство,
шляхом погроз фізичною розправою та
наносячи йому удари по голові, заволоділи його мобільним телефоном «FILIPS-162» вартістю 400 грн.
з стартовим пакетом вартістю 50 грн., на рахунку якого
було 25
грн., грошима в сумі 3 грн. та
шкіряними рукавицями вартістю 20
грн., заподіявши потерпілому
матеріальну шкоду на суму 498 грн.

На цей вирок засуджений ОСОБА_1 та його захисник адвокат
ОСОБА_2 подали апеляції.

Щодо засудженого ОСОБА_3 вирок не оскаржувався.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_1 вказує, що злочин він
не скоював, на місці вчинення злочину присутній не
був. ОСОБА_3 в суді підтвердив те, що злочин було вчинено іншою особою. Посилався також на те, що його
бабка ОСОБА_6 також підтвердила в суді те, що він
тієї ночі ночував у неї і коли прийшов до неї, то іще працювала радіоточка.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи, не було вжито
всіх заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження справи. Просив вирок суду щодо нього скасувати, із-за
відсутності в його діях складу

злочину.

Адвокат ОСОБА_2 в своїй апеляції просив вирок суду
скасувати в частині щодо ОСОБА_1,
а справу закрити із-за недоведеності його вини.

При цьому апелянт посилався на те, що було порушено право на захист ОСОБА_1, оскільки той має освіту 3 класи і йому повинні були забезпечити участь захисника з моменту затримання останнього. Також
вказує, що слідчий захисника ОСОБА_1 не призначав, у справі відсутня постанова
про допуск захисника для захисту
інтересів ОСОБА_1 Крім того, апелянт зазначав, що потерпілі у своїх заявах вказували,
що 18.02.2006 року
невідома особа вчинила щодо них злочин. Також вказував, що при проведенні впізнання по фотографіях були відсутні
поняті, не проведено очну ставку між ОСОБА_1ом та потерпілими, не проведено
відтворення обстановки і обставин події. Крім
того, суд, зазначивши у вироку, що ОСОБА_3
чистосердечно розкаявся,
не взяв до уваги покази його в тій частині, що злочин він вчинив з хлопцем по імені Валерій.

Крім того, апелянт посилався на те, що свідок ОСОБА_6 в суді дала показання, що 18.02.2006
року ОСОБА_1 прийшов до неї
ночувати до 24 - ї
години, а злочин був скоєний о 1-й годині. Апелянт також зазначав, що тілесні ушкодження виявлено тільки у ОСОБА_4 і останній дав показання,
що крім ОСОБА_3а його ніхто не бив, а ОСОБА_1 у нього речі не забирав і
не вимагав.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_1, який підтримав апеляційні вимоги, викладені в апеляціях,
посилаючись на обставини, наведені ним та
його захисником в апеляційних скаргах, думку прокурора ОСОБА_7, яка просила
відмовити в задоволенні апеляцій адвоката ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_1, а вирок суду залишити без змін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що наведені в них доводи є безпідставні, а тому апеляційні вимоги засудженого ОСОБА_1 та адвоката
ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Районний суд вірно встановив фактичні обставини справи і
прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні
злочину, передбаченого ст. 187
ч.2 КК України при обставинах,
викладених у вироку.

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали показання, що саме ОСОБА_1 та ОСОБА_3 18
лютого 2006
року біля 1-ї
години напали на них в с
Вахнівці Винницького району, побили
їх та заволоділи майном ОСОБА_4
на суму 1150 грн.
та майном ОСОБА_5 на загальну суму 498 грн.

З досліджених судом протоколів пред'явлення фотографій для впізнання особи (а.с. 34-40) вбачається, що потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
досудовому слідстві по фотографіях впізнали ОСОБА_1, як одного з осіб, що здійснив на них напад та заволодів їхнім майном.

В судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 дали показання, що в лютому 2006
року ОСОБА_3 пропонував їм купити в
нього мобільний телефон «LG-U8180».

З висновку експерта №1158
від 14.04.2006 року, дослідженого в суді,

вбачається,
що у ОСОБА_4 виявлено пігментацію шкіри та рубець в ділянці лівої щоки, що
виникли після загоєння садна та рани, спричинених дією тупих предметів, можливо від дії частин тіла людини, а саме кулаків, по давності
виникнення можуть відповідати обставинам справи та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного
розладу здоров'я (а.с. 118).

А тому доводи засудженого ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2 про
непричетність ОСОБА_1 до вчинення злочину є надуманими, суперечать
фактичним обставинам справи.

Також колегія суддів вважає вірним висновок суду 1-ї
інстанції, що зміна показань в судовому засіданні ОСОБА_1 є обраний ним
спосіб захисту, а зміна даних
на досудовому слідстві показань ОСОБА_1 під час судового слідства частково не відповідає фактичним обставинам справи
щодо непричетності ОСОБА_1 до вчинення злочину.

Покази потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є послідовними,
відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються з іншими доказами по справі, а тому є правдивими, і суд вірно поклав їх
в основу вироку щодо ОСОБА_1

Посилання адвоката ОСОБА_2 в апеляції на те, що під час
досудового слідства було порушено право на захист ОСОБА_1 є
необгрунтованим. З матеріалів кримінальної
справи вбачається, що на досудовому слідстві ОСОБА_1 мав захисника в особі адвоката ОСОБА_10 На
досудовому слідстві ні ОСОБА_1 ні
його захисник не вказували на неправильність проведення досудового слідства.

Сам факт невинесення слідчим постанови про допуск
адвоката до участі в справі не
свідчить про порушення права на захист підозрюваного, обвинуваченого, оскільки
захисник фактично був допущений до участі у справі, приймав участь в проведенні слідчих дій, які проводились з участю
його підзахисного.

Не ґрунтуються на законі і посилання адвоката в апеляції
як на порушення процесуального закону на те, що на
досудовому слідстві не було проведено таких процесуальних дій як очні ставки, відтворення обстановки
і обставин.

Як вбачається із змісту ст. 114
КПК України, при проведенні
досудового слідства всі рішення про
спрямування слідства і про проведення слідчих дій (
в тому числі і їх обсяг) слідчий приймає самостійно, за винятком
випадків, коли законом передбачено одержання згоди від
суду (судді) або прокурора.

Зазначені апелянтом слідчі дії не є обов'язковими при
проведенні досудового слідства.

Крім того, згідно ст. 172 КПК України, очна ставка між двома раніше допитуваними особами може проводитись, якщо в їх
показах є суперечності.

На досудовому слідстві ОСОБА_1 визнавав повністю себе винним, суперечностей між показаннями потерпілих і
ОСОБА_1 не було.

У зв'язку з цим не було необхідності у слідчого проводити
і таку слідчу дію як відтворення обстановки і обставин
події.

Крім того, з матеріалів кримінальної справи вбачається,
що потерпілі і ОСОБА_1

В.В. раніше не були знайомі, познайомились незадовго до вчинення злочину,
ОСОБА_1 після вчинення злочину виїхав за
межі області, а тому проведення слідчим слідчої дії -
пред'явлення фотографій для
впізнання особи було вимушеним і правильним.

Посилання захисника в апеляції на те, що при проведенні
впізнання особи по фотографіях не були присутні
поняті, не відповідає дійсності.

Так, допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 дав показання,
що був присутній при проведенні впізнання потерпілими в якості понятого. З ним
тоді була ще одна жінка в якості понятого.

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта на те, що
свідок ОСОБА_6, ніби-то
підтверджує факт перебування ОСОБА_1 в час вчинення злочину у неї в будинку, оскільки свідок дала показання про події,
які мали місце в ніч на 19 лютого
2006 року, а злочин який інкриміновано ОСОБА_1, вчинено в ніч на 18 лютого

2006 року,
приблизно о 1-й годині.

Той факт, що ОСОБА_1 не наносив удари ОСОБА_4 та особисто
не забирав у нього майно, не може
впливати на кваліфікацію дій засудженого, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив злочин за
попередньою змовою із засудженим
ОСОБА_1 щодо потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, їхні дії були узгоджені між собою, охоплювались єдиним
умислом.

А тому колегія суддів вважає, що апеляції засудженого
ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 є безпідставними
і задоволенню не підлягають.

Підстав для пом'якшення міри покарання засудженому
ОСОБА_1 колегія суддів також не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні
апеляції засудженого ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2 відмовити.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області
від 12 лютого

2007 року
щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Рекомендувати Сторожинецькому районному суду Чернівецької
області в порядку ст. 409
КПК України визначити строк, який
зараховано ОСОБА_1 в строк відбуття
покарання за вироком Шепетівського міськрайсуду Хмельницької області від 01.06.2006
року