Справа №488/1849/14-к 28.05.2015 28.05.2015 28.05.2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №80000060 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.03.2014 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку із невстановленням достатності доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, через вичерпаність можливості отримання таких доказів.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, без призначення покарання.

провадження №11-кп/784/374/15 головуючий суду 1-ої інстанції: ОСОБА_8

категорія: ч.1 ст.286 КК України доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_5 посилається на те, що суд не зазначив, які саме дії вчинив ОСОБА_6 у порушення вимог ПДР України і які дії призвели до таких наслідків, як зіткнення транспортних засобів та спричинення тілесних ушкоджень потерпілим.
Посилання суду на наявність у ПДР п.10.1,11.4,12.1, на думку апелянта, не свідчить про те, що його підзахисний порушив вказані пункти ПДР.
Зазначає, що потерпіла ОСОБА_9 не змогла надати суду свідчень про причину настання пригоди та яким чином безпосередньо перед зіткненням керували транспортними засобами ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , а допитані в суді експерти лише підтвердили правильність своїх експертних висновків щодо обставини ДТП.
На думку апелянта, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Вважає, що посилання на грубе порушення ОСОБА_6 вимог п.п. 10.1, 11.4 та 12.1 Правил дорожнього руху України не підтверджено доказами.
Пославшись на висновок експерта № 1/29 від 20.02.2013 року зазначає, що водії обох транспортних засобів під час руху, з метою забезпечення безпеки цього руху, повинні були діяти у відповідності до вимог п.12.2 та п. 12.4 Правил дорожнього руху України.
Звертає увагу на те, що висновок суду про наявність причинного зв`язку між діями водія автомобіля «ТОУОТА САМRY» ОСОБА_6 та настанням дорожньо-транспортної пригоди обгрунтований показами водія автомобіля « Opel Zafira» ОСОБА_10 , які він давав під час досудового розслідування.
Разом з тим звертає увагу на те, що допитаний у судовому засіданні ОСОБА_10 не зміг вказати, в якій смузі він рухався перед зіткненням з транспортним засобом ОСОБА_6 ,як розташовувалася його машина відносно осі смуги руху, коли виник момент загрози для його життя, тощо.
Разом з тим, при проведенні судової автотехнічної експертизи на досудовому слідстві експерт ОСОБА_11 взяв до уваги свідчення ОСОБА_10 , які ним були надані на стадії досудового слідства та наслідки слідчого експерименту за його участі від 14.02.2013 року, що вплинуло на його висновок щодо встановлення особи, винної у скоєнні ДТП.
Зазначає, що стороною обвинувачення не надано суду протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 .
На думку апелянта слід звернути увагу на ту обставину, що схема до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди не містить відомостей про те, яким чином були розташовані транспортні засоби в момент контактування по відношенню проїзної частини вулиці.
Зазначає, що експерт ОСОБА_12 , який надавав на стадії досудового слідства висновок № 4/1 від 05.02.2013 року, не зміг пояснити суду, при яких обставинах ним було отримано фото, на яке він посилається як на доказ переміщення транспортних засобів з моменту початкового контакту до повної їх зупинки. Зазначене фото не находиться в переліку письмових доказів, наданих суду прокурором , в зв`язку з чим вказане фото не може вважатися доказом по справі.
Окрім того, в оригіналі судової транспортно-трасологічної експертизи № 4/1 від 05.02.2013 року має місце тільки комп`ютерна чорно-біла копія вказаного фото, яка не передає в повній мірі наявні на кольоровому фото сліди юзу транспортних засобів, які можуть змінити висновок експерта щодо напряму переміщення особи, винної у настанні наслідків ДТП.
Звертає увагу на те, що стороною захисту на стадії досудового слідства надані кольорові фото з місця події, на яких видно, що всі фрагменти деталей від обох транспортних засобів знаходилися на стороні руху автомобіля під керуванням ОСОБА_6 , транспортний засіб ОСОБА_6 знаходився по середині дороги, але вказаним обставинам не було дано експертом будь-якої оцінки.
Вважає, що зіткнення транспортних засобів передніми правими сторонами може свідчити лише про те, що транспортні засоби не знаходилися паралельно смуг дороги по яких вони рухалися, що також не знайшло свого вирішення при проведенні відповідних експертиз.
Зазначає, що через рішення слідчого про передачу учасникам ДТП або їх родичам для подальшого розпорядженн та використання за призначенням транспортиних засобів не була проведена додаткова транспортно - трасологічна експертиза.
Вважає, шо рішення суду про необхідність проведення додаткової транспортно - трасологічної експертизи свідчить про те, що експертиза №4/1 від 05.02.2014 року проведена з порушеннями або висновок є недостовірним, помилковим.
Неможливість проведення додаткової транспортно- трасологічної експертизи на думку апелянта позбавило можливості стороні захисту заявити клопотання про призначення додаткової автотехнічної експертизи, висновки якої при наявності нових доказів по справі могли вплинути на визначення особи, винної у настанні наслідків ДТП.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
30.12.2012 року о 04-40 год. ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем «ТОУОТА САМRY» , державний номер НОМЕР_1 по проспекту Жовтневому з боку вул. Космонавтів в напрямку вул. 295 Стрілецької Дивізії в м. Миколаєві, порушуючи вимоги ПДР України, а саме: п. 10.1, згідно якому перед початком руху, перестроюванням або зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 11.4, згідно якому на дорогах з двостороннім рухом, що мають щонайменше дві полоси для руху в кожному напрямку, забороняється виїжджати на зустрічну смугу руху; п. 12.1, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку, а також особливості багажу і стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним , внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Opel Zafira», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався в зустрічному напрямку.
Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди. Пасажири автомобіля «ТОУОТА САМRY» ОСОБА_9 та ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційних скарг.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає вирок суду законним, обґрунтованим, який слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 , який керував транспортним засобом, в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується дослідженими в ході судового розгляду та викладеними у вироку доказами.

Так, на підтвердження встановлених судом обставин, у вироку наведені показання свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 30.12.2012 року він керував автомобілем «Opel Zafira». Їхав по «Широкобальському» мосту з боку району «Жовтневого» в напрямку центру міста зі швидкістю 55-60 км/г. Йому назустріч виїхав автомобіль «ТОУОТА САМRY», внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів правими сторонами.

Суд обґрунтовано взяв до уваги показання цього свідка, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами по кримінальному провадженню.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.12.2012 року місцем ДТП є пр.Жовтневий, 81 в м. Миколаєві; ширина дорожнього покриття 14 метрів. Також в протоколі зафіксовані пошкодження транспортних засобів з правої сторони, сліди на проїзній частині та їх розташування (а.с.29- 43); а також долученою до протоколу огляду схемою дорожньо-транспортної пригоди з фото таблицею, з якої видно розташування автомобіля «Opel Zafira», державний номер НОМЕР_2 , автомобіля «ТОУОТА САМRY», державний номер НОМЕР_3 , напрямки руху транспортних засобів, розташування частин автомобілів, подряпини на проїзній частині, сліди юзу, рідини, переднього лівого колеса а/м Тойота, осип деталей, скла, пластмаси ( а.с.44-54).

Висновком транспортно - трасологічної експертизи №4/1 від 05.02.2013 року встановлено, що первинний контакт відбувся між правою передньою частиною автомобіля «ТОУОТА САМRY», д/н НОМЕР_3 з правою передньою частиною автомобіля «Opel Zafira» д/н НОМЕР_2 , після чого відбувалося розвертання автомобілів навколо точки зіткнення.

При цьому, як зазначив експерт ОСОБА_12 , для визначення місця зіткнення автомобілів відносно меж проїзної частини вивчалася схема до протоколу ОМП ДТП, проводився аналіз слідової інформації з урахуванням сукупності ознак, які дають можливість визначити це місце. Розташування подряпин дорожнього покриття №10 в схемі, на відстані 4,8 м. від краю проїзної частини, на смузі руху автомобіля «Opel Zafira» д/н НОМЕР_2 , осип скла та деталей транспортних засобів,прикінцеве положення автомобілів, напрями руху автомобілів, частини та кут первісного контактування дало можливість експерту зробити висновок, що зіткнення між автомобілями відбулося в смузі руху автомобіля «Opel Zafira» д/н НОМЕР_2 (а.с. 86-92).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 підтвердив те, що зіткнення між автомобілями відбувалося в смузі руху автомобіля «Opel Zafira» . Цей висновок він зробив, дослідивши насамперед протокол огляду місця події та схему до нього. Крім того, ним досліджувалися фототаблиця і серед фотографій він вибрав одну, яка міститься в описовій частині експертизи і яка найбільш наглядно відтворює відповідь на поставлене слідчим запитання.

Крім того, суд першої інстанції взяв до уваги дані висновків експерта №2/1 від 24.01.2013 року (а.с.с 63-69) та №2/2 від 29.01.2013 року ( а.с.75-81), який провів експертизу технічного стану автомобілів «ТОУОТА САМRY» , державний номер НОМЕР_1 ; «Opel Zafira», державний номер НОМЕР_2 та встановив, що технічних несправностей вказаних автомобілів, які могли виникнути до ДТП та вплинути на рух транспортних засобів в досліджуваних системах та механізмах не виявлено. А пошкодження ходової частини, які були виявлені на момент огляду автомобілів, виникли внаслідок ДТП.

Також суд першої інстанції встановив, що внаслідок ДТП загинув обвинувачений ОСОБА_6 , що підтверджується даними висновку судово-медичної експертизи №2482 від 18.01.2013 року, згідно якому смерть ОСОБА_6 настала внаслідок тупої травми грудної клітини у вигляді розриву аорти в грудному відділі, що супроводжувалося внутрішньоплевральною кровотечею та гемарогічним шоком. Під часі дослідження трупу виявлена низка тілесних ушкоджень, які могли утворитися від удару о виступаючі частини салону автомобіля в момент ДТП (а.с. 58-59). 1

Із досліджених в судовому засіданні показань потерпілої ОСОБА_14 видно, що на момент ДТП вона з ОСОБА_13 знаходилися в автомобілі «ТОУОТА САМRY» під керванням ОСОБА_6 . Через зіткнення автомобілів ОСОБА_6 загинув, а вона та ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодження.
Показання ОСОБА_15 в цій частині підтверджуються даними висновку судово-медичної експертизи №138 від 25.01.2013 року, згідно якому у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді переломів 3,5 ребер зліва, забитих ран носа і губ, синці, які утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо в умовах ДТП від 30.12.12 року. Вказані ушкодження відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (а.с.99-100).

Висновком експерта №137 від 25.01.2013 року підтверджено, що у ОСОБА_16 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правого передпліччя в нижній третині без зміщення відламків, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо в строк і за обставин, зазначених у постанові і які відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (а.с.95-96).

По матеріалам кримінального провадження була проведена авто технічна експертиза №1/29 від 20.02.2013 року, яку дослідив суд першої інстанції та навів у вироку висновок про те, що у причинному зв`язку з настанням дорожньо - транспортної пригоди з технічної точки зору знаходяться дії водія автомобіля «ТОУОТА САМRY» - ОСОБА_6 , які не відповідали вимогам п.п. 10.1, 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху України.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_17 підтвердив свій висновок і пояснив, що на дослідження були надані вихідні дані слідчим, який призначив експертизу, а саме: висновок експерта № 4/1 від 05.02.2013 року, показання ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , схема ДТП, фотографії. Показання ОСОБА_10 про те, що зіткнення сталося на смузі руху автомобіля «Opel Zafira» узгоджуються з висновком транспортно-трасологічної експертизи.

Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку, що саме ОСОБА_6 , який керував транспортним засобом «ТОУОТА САМRY», порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження і вірно кваліфікував його дії за ч.1 ст.286 КК України.

Виходячи із з`ясованих судом обставин дорожньо - транспортної пригоди, які знайшли своє підтвердження у досліджених судом доказах, апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника, який стверджував, що в обвинуваченні ОСОБА_6 не зазначені дії його підзахисного, внаслідок яких сталася дорожньо - транспортна пригода.

В обвинуваченні ОСОБА_6 зазначено, що він порушив п. 10.1, п. 11.4, п. 12.1 ПДР України, тобто не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, перед перестроюванням або зміною напрямку руху він не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також на дорозі, з двостороннім рухом, що мають щонайменше дві полоси для руху в кожному напрямку, виїхав на зустрічну смугу руху.
Суд на підставі даних, які містилися у досліджених доказах, зробив вірний висновок, що вказані дії ОСОБА_6 в порушення ПДР України призвели до зіткнення транспортних засобів, загибелі ОСОБА_6 та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , ОСОБА_13 .

Як вірно зазначив суд, п. 12.1 ПДР України не містить конкретного обмеження швидкості руху, а лише зобов`язує водія, враховуючи дорожню обстановку, обирати швидкість, в установлених межах, за якої водій буде мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним.

Тому є безпідставними доводи захисника, що посилання на порушення ОСОБА_6 п. 12.1 ПДР України є необґрунтованим через те, що не була встановлена швидкість руху автомобіля «ТОУОТА САМRY» під керуванням ОСОБА_6 .

Що стосується доводів захисника про те, що в протоколі огляду місця ДТП не зазначено про наявність на проїзній частині двох смуг для руху в кожному напрямку, то суд першої інстанції правильно послався на п. 11.1 ПДР України, згідно якому кількість смуг на проїзній частині визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками, а за відсутності таких - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів, безпечних інтервалів між ними. Відповідно до п. 1.10 ПДР України, смуга руху - поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів. З протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди вбачається, що загальна ширина проїзної частини складає 14 метрів, тобто має щонайменше по дві смуги для руху в кожному напрямку.

Будучи допитаним в судовому засіданні, свідок ОСОБА_10 не вказував, в якій смузі він рухався перед зіткненням транспортних засобів, а тільки зазначив, що побачив, як йому назустріч виїхав автомобіль «ТОУОТА САМRY».

Місце зіткнення транспортних засобів - на смузі руху автомобіля «Opel Zafira» - було встановлено в ході проведеної транспортно - трасологічної експертизи №4/1 від 05.02.2013 року з урахуванням слідової інформації, розташування подряпин дорожнього покриття, місця осипу скла та деталей транспортних засобів, прикінцевого положення автомобілів, напрямку руху автомобілів, частин та куту первісного контактування, що було відображено в схемі, долученої до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та на фотографії з фототаблиці.

При цьому суд взяв до уваги пояснення експерта ОСОБА_12 в судовому засіданні, який повідомив, що використовував найбільш інформативний фотознімок.

Статтею 237 КПК України передбачений порядок проведення огляду, згідно якому слідчий прокурор або за його дорученням спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко і відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення та інше, що долучається до протоколу огляду.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що проводився огляд місця ДТП і був відкритий такий доказ, як протокол огляду ДТП, який досліджувався судом разом з долученими до нього схемою, фототаблицею.

Тому є безпідставними доводи захисника, що фотографія із фототаблиці, яка використана експертом при викладенні висновків, не може вважатися доказом по справі через те, що вона не міститься в переліку письмових доказів.

Щодо доводів захисника про необхідність дослідження експертом ОСОБА_12 кольорових фотографій, а не чорно-білих фототаблиці, то апеляційний суд вважає, що дослідження саме кольорових фотографій не вплило би на висновки експерта, які зроблені ним насамперед на підставі даних, які містилися в протоколі огляду місця події та схемі до нього.
Наявність причинного зв`язку між діями водія автомобіля «ТОУОТА САМRY» ОСОБА_6 та настанням дорожньо-транспортної пригоди була встановлена в ході проведення авто - технічної експертизи №1/29 від 20.02.2013 року.

При цьому, як пояснив експерт ОСОБА_17 , крім показань ОСОБА_10 та даних протоколу слідчого експерименту, проведеного за участю цього свідка він враховував і інші надані слідчим вихідні дані - схему ДТП, фотографії, висновки транспортно - трасологічної експертизи №4/1 від 05.02.2013 року.

Тому є безпідставними твердження захисника про те, що висновок авто - технічної експертизи №1/29 від 20.02.2013 року обгрунтований тільки показаннями свідка ОСОБА_10 та даними протоколу слідчого експерименту, проведеного за участю цього свідка.

При цьому суд правильно не посилався, як на доказ обвинувачення дані протоколу слідчого експерименту, проведеного за участю свідка ОСОБА_10 , оскільки не досліджував його, тобто безпосередньо не сприймав його під час судового розгляду.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, учасникам ДТП або їх родичам для подальшого розпорядженн та використання за призначенням були передані транспортині засоби, у зв язку з чим не була проведена додаткова транспортно - трасологічна експертиза, на вирішення якої були поставлені питання: визначення місця зіткнення відносно меж проїзної частини та яким чином переміщувалися транспортні засоби з моменту початкового контакту до повної їх зупинки.

На думку апеляційного суду нез`ясування цих обставин не має істотного значення, оскільки наявна сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення законного, обгрунтованного вироку.
Виходячи із визначених у законі підстав призначення додаткової експертизи є безпідставними твердження захисника, що експертиза №4/1 від 05.02.2014 року проведена з порушеннями або її висновок є недостовірним, помилковим.
Крім того, апелянт не конкретизував, які саме допущені порушення і в чому заключається недостовірність висновку.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і провадження проводилося для його реабілітації, суд, визнавши його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, не призначив покарання, передбачене санкцією статті.

При вивченні матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд не вбачає суттєвих порушень кримінально - процесуального закону, які б перешкодили суду постановити законний та обґрунтований вирок.

З огляду на наведене, підстав для скасування вироку суду та закриття кримінального провадження, про що просив захисник, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.03.2014 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3