Справа № 2208/1041/12
Номер провадження 1/2208/131/12
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2012 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Мантуляка Ю.В.

з участю секретаря - Зінкевич Д.О.

прокурорів - Стрельчука А.І., Косідло В.М.

потерпілих - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника потерпілого ОСОБА_3

представника цивільного позивача - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

підсудного - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянець-Подільському кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого: вироком Камянець-Подільського міського суду від 29 жовтня 2002 року за ч.5 ст.185, ст.69 КК України до чотирьох років позбавлення волі, із застосуванням ст.104 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки; вироком Камянець-Подільського міського суду від 19 травня 2004 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до чотирьох років позбавлення волі; вироком Камянець-Подільського міського суду від 8 жовтня 2004 року за ч.5 ст.185, ст.69, ч.4 ст.70 КК України до чотирьох років і шести місяців позбавлення волі; вироком Шепетівського міського суду від 19 лютого 2008 року за ч.2 ст.345, ст.71 КК України до трьох років і двох місяців позбавлення волі, звільнений з місць відбування покарання 29 грудня 2010 року по відбуттю строку покарання; вироком Камянець-Подільського міськрайонного суду від 25 липня 2011 року за ч.1 ст.296 КК України до шести місяців арешту, звільненого з місць відбування покарання 25 січня 2012 року по відбуттю строку покарання, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 5 січня 2011 року близько 1 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в приміщенні готельно-розважального комплексу «Бастіон», що в м.Камянець-Подільському по вул. Хмельницьке шосе, на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_2 один удар кулаком руки в обличчя, від чого потерпіла впала на ліжко, після чого умисно наніс декілька ударів ногами в обличчя та грудну клітку, спричинивши таким чином тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, пяти синяків в області обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя, а також тілесні ушкодження у вигляді синяка на задній поверхні грудної клітки ліворуч на рівні лівої лопатки, який відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 14 червня 2011 року близько 23 год. ОСОБА_6, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1, під час сварки із ОСОБА_1, яка виникла на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_1 декілька ударів ступнею ноги, яка була одіта у кросівок, по лівій нозі потерпілої, декілька ударів руками в область голови та по рукам, а також ногою в обличчя потерпілої, спричинивши ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді забою лівого очного яблука, синяка в підочній області зліва, в області верхнього повіка лівого ока, садини в області верхнього повіка лівого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

В судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину не визнав, вказавши, що до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 він не причетний, від дачі показань згідно із ст.63 Конституції України відмовився.

Незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненні злочину, винуватість ОСОБА_6 підтверджується сукупністю досліджених в суді доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_2П в суді показала, що 4 січня 2011 року вона близько 16 год. зустрілася із ОСОБА_6, з яким напередодні познайомилася, та в подальшому того дня відпочивала спільно із ним та його друзями в різних кафе міста. В кінці дня вони поїхали в готельно-розважальний комплекс «Бастіон», де продовжували розпивати спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_6 запропонував їй зняти номер у готелі та спільно провести там час, на що вона погодилася. Готельний номер вони зняли, предявивши її паспорт. Через певний час перебування у готельному номері до ОСОБА_6 хтось зателефонував, під час розмови він почав нервувати, говорив, що його посадять, що вона його підставила, та наніс їй удар рукою в обличчя, від чого вона впала на ліжко. Після того ОСОБА_6 ногами наніс їй декілька ударів по обличчю, ногах та тулубу. Через деякий час він наказав їй швидко одітися, прикрити обличчя і тихо вийти із ним на вулицю. На вулиці вони із ОСОБА_6 сіли в автомобіль таксі, на якому її відвіз на мікрорайон до вул. Космонавтів, після чого пішов додому. Вона ж вимушена була добиратися додому. Йдучи через двори, їй стало зле, у звязку з чим присіла на одну із лавок біля якогось будинку, де її через деякий час побачив незнайомий чоловік на імя ОСОБА_7, який дав їй води, а також зателефонував до чоловіка. Через 20-30 хвилин приїхав чоловік разом із працівниками міліції, які завезли її у міський відділ міліції, де вона написала заяву про вчинення ОСОБА_6 відносно неї злочину. Тоді ж до неї викликали швидку допомогу та її було госпіталізовано до неврологічного відділення лікарні, в якому вона стаціонарно лікувалася.

Потерпіла ОСОБА_1 в суді дала показання, що проживає спільно із сином ОСОБА_6 та матірю ОСОБА_8 14 червня 2011 року вона близько 23 год. була в дома, коли в стані алкогольного спяніння прийшов її син разом зі ОСОБА_9. Син відразу ж почав чіплятися до неї та до бабусі, виражався у їх адресу нецензурною лайкою, вимагав негайно зробити йому бутерброд. Приготовлені нею бутерброди він відкушував і випльовував на підлогу. Після того як вона відмовилася далі готувати бутерброди, ОСОБА_6 зайшов на кухню та потягнув її за волосся. Вона вирвалася від нього, і забігла у кімнату, однак він пішов за нею, наніс декілька ударів ногою по її лівій нозі, кулаком руки в область голови та по рукам, спричинивши їй фізичну біль. Його намагалася заспокоїти ОСОБА_9 та ОСОБА_8, однак на їх зауваження він не реагував. Тоді ж у квартиру зайшов ОСОБА_10, однак в його присутності ОСОБА_6 продовжував її ображати, поштовхами загнав її до кімнати, змусив сісти на диван, постійно штовхав її, паспортом наніс декілька ударів по обличчю, а також тоді ж почав вимагати гроші у ОСОБА_8. Вона вирішила викликати працівників міліції, повідомивши про це присутніх, на що ОСОБА_6 відреагував агресивно, намагався її вдарити, однак його стримували ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_8. Під час того, як ОСОБА_6 тримали, він ногою, обутою в кросівок, наніс ї удар в ліву частину обличчя, від чого вона відчула сильний біль та почала плакати. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 негайно вивели Миндирала із квартири. Скориставшись нагодою, вона викликала працівників міліції, а наступного дня звернулася до лікаря-окуліста та взяла направлення на проходження судово-медичного обстеження.

Як показала в суді свідок ОСОБА_8 14 червня 2011 року вона була свідком конфлікту її доньки ОСОБА_1 та внука ОСОБА_6 Під час сварки вона чула крики, однак як і хто наносив ОСОБА_1 тілесні ушкодження вона не бачила, натомість бачила після конфлікту у ОСОБА_1 на обличчі тілесні ушкодження синяк, якого до того у ОСОБА_1 не бачила.

Свідок ОСОБА_9 в суді показала, що 14 червня 2011 року вона перебувала разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в квартирі останнього, під час чого була свідком конфлікту ОСОБА_6 із ОСОБА_1 Під час сварки вона не бачила, яким чином були нанесені потерпілій тілесні ушкодження. У звязку з часом деякі обставини призабула, однак підтвердила показання, які давала на досудовому слідстві, за винятком того, що не чула, як наносились потерпілій удари.

Із оголошених в суді показань свідка ОСОБА_9, які вона давала на досудовому слідстві (т.2 а.с.147), встановлено, що вона була очевидцем конфлікту, не бачила обставин нанесення ударів, однак бачила у потерпілої синець в області лівого ока.

В суді свідок ОСОБА_10 показав, що в червні 2011 року він був свідком конфлікту ОСОБА_1 та ОСОБА_6, однак заперечив, що останній наносив потерпілій будь-які удари, зазначивши, що такого не бачив, натомість бачив, що потерпіла самостійно вдарилася головою об диван, після чого почала звинувачувати у спричиненні тілесних ушкоджень свого сина. Крім того, в наступному судовому засіданні зазначив, що коли він намагався вдарити потерпілого ОСОБА_6, випадково кулаком вдарив потерпілу в обличчя. При цьому, свідок заперечив, що перебував в Хмельницькому слідчому ізоляторі в одній камері із ОСОБА_6, зазначив, що показання на досудовому слідстві, які надрукував слідчий, він не читав, так як був у стані сильного алкогольного спяніння, слідчий показання із його слів не писав.

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_10, які він дав в судовому засіданні, та вважає їх неправдивими з наступних підстав.

Так, як встановлено під час судового розгляду справи із довідки Хмельницького слідчого ізолятора №3096 від 8 травня 2012 року свідок ОСОБА_10 у період з 20 по 26 грудня 2011 року утримувався із ОСОБА_6 в одній камері. Із копії аркушів журналу реєстрації медогляду осіб Камянець-Подільської міської лікарні №1 за 19 листопада 2011 року встановлено, що о 17 год. було здійснено огляд ОСОБА_10 на предмет перебування його в стані алкогольного спяніння, за даними пристрою «Алконт»була встановлена негативна проба 0,0%о. Допит ОСОБА_10 слідчим по справі було проведено 19 листопада 2011 року у період з 15 год. 30 хв. по 16 год. 00 хв.

Вказані обставини, а також той факт, що ОСОБА_10 під час судового слідства давав різні показання про обставини нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, на думку суду, підтверджують факт дачі свідком ОСОБА_10 в суді завідомо неправдивих показань з метою надання можливості ОСОБА_6 ухилитися від кримінальної відповідальності. Разом з тим, із показань ОСОБА_10 на досудовому слідстві (т.2 а.с.66) встановлено, що коли він зайшов у вітальну кімнату квартири в той момент помітив як ОСОБА_6 наніс удар правою ногою в ліву область обличчя своєї матері, яка сиділа на ліжку, від чого в останньої одразу зявився синяк випуклої форми в області ока. Він відразу ж розборонив їх та вивів ОСОБА_6 на вулицю. Вказані показання повністю узгоджуються із показаннями потерпілої ОСОБА_6 про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6, а також показаннями свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_8, які підтвердили факт наявності у потерпілої тілесних ушкоджень в районі лівого ока відразу ж після конфлікту.

Свідок ОСОБА_11 в суді показала, що працювала в січні 2011 року адміністратором в готелі «Бастіон», куди однієї з ночей поселилася молода пара на підставі паспорта дівчини. Під час перебування пари в номері почула якийсь шум, але коли постукала, на її запитання чоловік відповів, що все нормально. Коли пара виходила із готелю, вона бачила, як дівчина закривала обличчя одягом, на її запитання дівчина відповіла, що болять зуби. Після того як вона здійснювала прибирання кімнати, то виявила на рушнику сліди, схожі на кров. Аналогічні сліди у вигляді крапель вона бачила також і на стіні біля столу. Крім того зазначила, що коли дівчина поселялася в номер, будь-яких тілесних ушкоджень на її обличчі не бачила.

Свідок ОСОБА_7 в суді показав, що в січні 2011 року він відбирав заяву та опитував щодо обставин спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2. Крім того, по вказаній заяві він опитував ОСОБА_6, пояснення якого писав із його слів, будь-яких зауважень останній не висловлював.

Із показань свідка ОСОБА_12 встановлено, що в січні 2011 року він проводив огляд місця події однієї із кімнат готельного комплексу «Бастіон». Під час огляду ними були виявлені рушник із слідами, зовні схожими на кров, декілька серветок із такими ж слідами та недопалок. Вказані речові докази ним були вилучені і здані в чергову частину міськвідділу міліції. Де на даний час знаходяться вказані речові докази, йому не відомо.

Аналогічні показання щодо обставин огляду дав в суді і свідок ОСОБА_13

Крім того, вина ОСОБА_6 підтверджується даними, здобутими в ході огляду 5 січня 2011 року місця події кімнати №7 в готельному комплексі «Бастіон», в ході якого було виявлено та вилучено рушник та серветки із слідами, зовні схожими на кров (матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи №36/11 Камянець-Подільського МВ УМВС за заявою ОСОБА_2П.), що обєктивно підтверджує показання потерпілої ОСОБА_2 про спричинення їй тілесних ушкоджень саме в готельному номері ОСОБА_6

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №890 від 28 листопада 2011 року у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, пяти синяків в області обличчя, які по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоровя, синяк на задній поверхні грудної клітки ліворуч на рівні лопатки, який по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень . Всі вищеописані тілесні ушкодження у ОСОБА_2 могли утворитися внаслідок дії тупих твердих предметів по механізму «удар»біля 4-6 діб тому назад від моменту проведення судово-медичного обстеження (т.2 а.с.33-34). Із акту судово-медичного обстеження №27 від 13 січня 2011 року судово-медичне обстеження ОСОБА_2 розпочате 10 січня 2011 року о 9 год. 48 хв.(т.1 а.с.91-92).

Згідно із висновком судово-медичної експертизи №691 від 22 вересня 2011 року у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою лівого очного яблука, синяка підочній області зліва, в області верхнього повіка лівого ока, садини в області верхнього повіка лівого ока, які могли утворитися внаслідок дії тупого твердого предмета по механізму «удар»біля 1-2 діб тому назад від моменту проведення судово-медичного обстеження і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які привели до короткочасного розладу здоровя (т.2 а.с.111-112). Із акту судово-медичного обстеження №432 від 17 червня 2011 року судово-медичне обстеження ОСОБА_1 розпочате 16 червня 2011 року.

Відповідно до протоколу відтворення обстановки та обставин події від 27 грудня 2011 року потерпіла ОСОБА_1 на місці розповіла та показала, яким саме чином ОСОБА_14 наносив їй удари та спричинив тілесні ушкодження (т.2 а.с.120-129).

Як встановлено із протоколу відтворення обстановки та обставин події від 27 грудня 2011 року потерпіла ОСОБА_2 на місці розповіла та показала, яким саме чином ОСОБА_14 наносив їй удари та спричинив тілесні ушкодження (т.2 а.с.133-139).

Згідно із актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №16 від 18 січня 2012 року ОСОБА_6 виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, виявляв такий і на період інкримінованого йому злочинів. Проте цей розлад не залишав та не залишає підекспертного можливості усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, на період інкримінованих злочинів ОСОБА_6 у хворобливому стані не знаходився, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с.143-145).

Судом критично оцінюються показання підсудного ОСОБА_6 про непричетність до спричинення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з наступних міркувань.

Так, як спробу ухилитися від кримінальної відповідальності оцінюються судом показання ОСОБА_6 про те, що він не наносив будь-які удари потерпілим, оскільки вони спростовуються проаналізованими вище показаннями потерпілої ОСОБА_1, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 щодо обставин конфлікту ОСОБА_6 із ОСОБА_1, а також показаннями ОСОБА_2 щодо обставин спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6, свідків ОСОБА_11 щодо обставин перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в готельному комплексі «Бастіон». Будь-які підстави сумніватися в правдивості показань потерпілих у суду відсутні, так як у суду немає жодних підстав вважати, що потерпілі послідовними та незмінними показаннями упродовж досудового слідства та в суді обмовили підсудного. Обєктивно механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілими підтверджується висновками судово-медичних експертиз.

Таким чином, сукупність проаналізованих судом доказів по справі дає підстави дійти висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину доведена, а його дії, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженню, що спричинило короткочасний розлад здоровя, судом кваліфікуються за ч.2 ст.125 КК України.

При призначені покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, ОСОБА_6 вчинив злочини, які відносяться до категорії невеликої тяжкості. Обставини, які б пом'якшували покарання, відсутні. До обставин, які обтяжують покарання, суд відносить вчинення злочину повторно (щодо спричинення легких тілесних ушкоджень 5 січня 2011 року та 14 червня 2011 року) та рецидив злочинів (щодо вчинення нових умисних злочинів особою, яка має судимості за умисні злочини), вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння. Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 вчинив злочини, будучи раніше судимим, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі за вчинення насильства в сімї, за місцем проживання характеризується посередньо, негативно характеризується в місцях відбування покарань за попередніми вироками.

З урахуванням зазначених обставин суд, визнає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі в максимальних межах санкції статті, оскільки таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів. На думку суду інші, більш мякі види покарання, з урахуванням характеру вчиненого діяння, особи винного, сукупності обставин, що обтяжують покарання, відсутності обставин, що помякшують покарання, не є достатніми для досягнення мети покарання, зазначеної у ч.2 ст.50 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 в частині відшкодування 2445 грн. 74 коп. матеріальної шкоди підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Визначаючи розмір відшкодування вартості придбаних ліків, медичних та гігієнічних засобів, медичних обстежень, суд бере до уваги перелік придбаних за власні кошти ліків та інших засобів, зазначених у довідках Камянець-Подільської міської лікарні №1, Камянець-Подільської міської поліклініки №1, із визначенням їх вартості у фіскальних та товарних чеках на час їх придбання, а при їх відсутності чи неконкретності зазначеної у них інформації відповідно до довідки аптеки фірми «Магістр-Валентина», оскільки із представлених потерпілою чеків із аптечних установ встановлено, що в основному закупівля ліків здійснювалась у вказаній аптеці.

Із довідок Камянець-Подільської міської лікарні №1, Камянець-Подільської міської поліклініки №1 та фірми «Магістр-Валентина», фіскальних чеків аптечних установ, товарних чеків субєктів господарювання, вбачається, що на лікування потерпілої ОСОБА_2, а саме на придбання ліків, медичних та гігієнічних засобів, медичних обстежень - проведення магнітно-резонансної томографії голови витрачено 2952 грн. 71 коп. При цьому, судом не враховувались фіскальні чеки, представлені потерпілою в якості доказу факту придбання ліків, в яких лише зазначено про придбання медикаментів без вказівки на те, які саме медикаменти були придбані, оскільки вони не можуть бути доказами у справі в силу їх неконкретності. Вищевказані чеки на суму 1100 грн. 31 коп. (т.1 а.с.103-106) судом при вирішенні позову не враховуються, як і не враховуються також факт придбання таких товарів, як жувальні гумки, пакети (чеки за 7 та 8 січня 2011 року т.1 а.с.103, за 21 січня 2011 року т.1 а.с.106).

Як випливає із п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року, із змінами внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 грудня 1992 року, № 12 від 3 грудня 1997 року Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих у КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК.

Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, оскільки потерпілою ОСОБА_2 заявлено цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди лише на суму 2445 грн. 74 коп., а суд не має права вийти за межі вказаних позовних вимог, зазначена потерпілою сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог потерпілої ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди, то вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно і ч.2 п.п.1,2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. А відповідно до п.1 ч.2 цієї ж статті моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як встановлено із висновку судово-медичної експертизи потерпілій були спричинені легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоровя, при спричиненні яких потерпіла відчувала фізичну біль та страждання, лікувалася стаціонарно в Камянець-Подільській міській лікарні №1, втратила на певний час працездатність, було порушено звичний спосіб її життя та нормальні життєві зв'язки. Тому, розмір відшкодування моральної шкоди із врахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої, ступеня вини підсудного, характеру спричинених тілесних ушкоджень, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої, а також із врахуванням матеріального становища підсудного та потерпілої, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, на думку суду повинен складати 5000 грн., у звязку з чим позов в частині стягнення моральної шкоди слід задоволити.

Щодо вимог потерпілої ОСОБА_2 про стягнення із підсудного 500 грн. витрат по наданню юридичної допомоги суд вважає, що позов в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 91, 93 КПК України в рамках кримінального провадження у справі відшкодуванню підлягають судові витрати та оплата послуг захисника підсудного, передбачені названими нормами закону. Витрати ж, на оплату юридичних послуг адвоката, понесені потерпілим, не відносяться до судових, тому не можуть бути стягнуті із засудженого. Про неможливість розгляду питання оплати юридичних послуг у порядку кримінального судочинства зазначено й у розясненнях, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат».

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 в частині відшкодування 1200 грн. матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Зокрема, витрати на лікування потерпілої підлягають задоволенню в розмірі 15 грн. 60 коп. на підставі ч.1 ст.1166 ЦК України, ч.1 ст.1195 ЦК України, оскільки вказані витрати документально підтверджені копією накладної №45 від 16 червня 2011 року та копією чеку аптечної установи про їх придбання (т.2 а.с.9). Разом з тим, будь-яких інших доказів, які б підтверджували здійснені потерпілою ОСОБА_1 витрати на придбання ліків, на вимогу суду потерпілою надані не були. У звязку із викладеним, в задоволенні решти позовних вимог в частині відшкодування 1184 грн. 40 коп. (1200 грн.-15,60 грн. = 1184,40 грн.) слід відмовити.

Щодо позовних вимог потерпілої ОСОБА_1 про відшкодування 50 000 грн. моральної шкоди, то вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Зокрема, моральна шкода потерпілій ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню на підставі ч.1 та 2 ст.23 ЦК України, а також ч.1 ст.1167 ЦК України, зміст яких викладено вище. При цьому, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із того, що потерпілій ОСОБА_1 були спричинені легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоровя, при спричиненні яких потерпіла відчувала фізичну біль та страждання, лікувалася амбулаторно, було порушено звичний спосіб її життя та нормальні життєві зв'язки. Тому, розмір відшкодування моральної шкоди із врахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої, ступеня вини підсудного, характеру спричинених тілесних ушкоджень, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої, а також із врахуванням матеріального становища підсудного та потерпілої, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, на думку суду повинен складати 3000 грн., у звязку з чим позов в частині стягнення моральної шкоди слід задоволити на вказану суму, відмовивши в задоволені решти позовних вимог.

Цивільний позов прокурора про стягнення з підсудного 1421 грн.55 коп. вартості лікування потерпілої ОСОБА_2 в лікувальному закладі підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вказані вимоги документально підтвердженні матеріалами справи і згідно із ч.1 ст.93-1 КПК України кошти, витрачені закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, стягуються судом при постановлені вироку.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні, запобіжний захід у виді підписки про невиїзд до набрання вироком законної сили слід залишити в силі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 321 - 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Камянець-Подільського міськрайонного суду від 25 липня 2011 року, більш суворим, призначеного вказаним вироком, визначити ОСОБА_6 остаточно покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Згідно із ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання повністю відбуте покарання за вироком Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 25 липня 2011 року у виді шести місяців арешту, виходячи із співвідношення, що одному дню арешту відповідає два дні обмеження волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишити попередню підписку про невиїзд.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково, стягнувши із останнього на користь ОСОБА_2 2445 грн. 74 коп. (дві тисячі чотириста сорок пять) грн. 74 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, та 5000 (пять тисяч) на відшкодування моральної шкоди, а всього 7 445 (сім тисяч чотириста сорок пять) грн. 74 коп. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково, стягнувши із останнього на користь ОСОБА_1 15 (пятнадцять) грн. 60 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, та 3000 (три тисячі) грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 3 015 (три тисячі пятнадцять) грн. 60 коп. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позов прокурора м. Камянець-Подільського про стягнення із ОСОБА_6 витрат на лікування задоволити, стягнувши із останнього на користь Камянець-Подільської міської лікарні №1 (р/рахунок 0986 в УДКУ в Хмельницькій області, МФО 815013, код 02004806) 1421 (одну тисячу чотириста двадцять одну) грн. 55 коп.

Накладений постановою Камянець-Подільського міськрайонного суду від 22 липня 2011 року арешт на майно ОСОБА_6 залишити в силі (т.1 а.с.25,30,33).

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області через Камянець-Подільський міськрайонний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Мантуляк Ю.В