АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/3510/13-к Номер провадження 11-кп/786/191/14Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч. 2 КК С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою з доповненнями до неї обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 грудня 2013 року ,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не працюючий, з непогашених судимостей має судимість:
1) 08.11.2002 року за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та іспитовим строком на 1 рік;
2) 13.03.2003 року за ст. 309 ч.1, 71, 96 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
3) 07.02.2005 року за ст. 185 ч. 3, 70 ч. 1. 70 ч. 4 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
05.10.2005 року звільнений умовно-достроково на 11 міс. 15 днів;
4) 15.12.2011 року за ч.2 ст.185 КК України на 6 місяців арешту. Звільнений від по відбуттю покарання 13.01.2012 року;
визнаний винним та засуджений за
ч.1 ст. 309 КК України на 5 місяців арешту,
ч.2 ст.185 КК України на 6 місяців арешту.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 6 місяців арешту.
По справі вирішено питання речових доказів.
Вироком суду встановлено, що 14 жовтня 2013 року, приблизно о 20 годині 45 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , із придбаних в цей день інгредієнтів, незаконно виготовив для власного вживання наркотичний засіб опій екстракційний, який цього ж вечора було виявлено та вилучено працівниками міліції в його помешканні під час огляду з добровільної згоди власника квартири ОСОБА_8 .
За висновками судово-хімічної експертизи № 1353 від 28.10.2013 року в нашаруваннях речовини білого та коричневого кольору, виготовленої обвинуваченим, виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, а саме опій ( екстракційний опій) масою в перерахунку на суху речовину 1,707 грамів, який ОСОБА_7 незаконно виготовив і зберігав для власного вживання без мети збуту.
28 жовтня 2013 року у вечірній час, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, таємно викрав із сходинкового майданчика під`їзду № 4, будинку по АДРЕСА_2 дорожній велосипед марки «Україна» з замком та ланцюгом, що належали потерпілому ОСОБА_9 , загальною вартістю 375 грн.
В поданій апеляції та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 просить апеляційний суд пом`якшити призначене покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України, при цьому обвинувачений вказує на те, що він визнав вину та щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях, завдану шкоду потерпілому в повній мірі відшкодував, викрадений велосипед повернув, позитивно характеризується за місцем проживанням та має постійне місце роботи.
Інші учасники вирок суду не оскаржували.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив суд пом`якшити покарання врахувавши, визнання вини, щире каяття, вислухавши заперечення прокурора ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не знаходить підстав до задоволення апеляції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання. суд зобов`язаний врахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Особі, яка винила злочин, має бути призначене покарання в межах , установлених у санкції статті чи частини даної статті, а також бути необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий, в тому числі за незаконний обіг наркотичних засобів та привласнення чужого майна, до нього застосовувалося примусове лікування, однак на шлях виправлення не став, знову вчинив аналогічні злочини.
Останній злочин ОСОБА_7 вчинив перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. що судом першої інстанції обгрунтовано визнано обставиною, яка обтяжує покарання.
З урахуванням перелічених обставин. суд обгрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 реальної міри покарання. оскільки саме таке покарання є справедливим та таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Поряд з цим, при наявності в санкціях статей, за якими обвинувачений визнаний винним, більш суворих видів покарань, судом обрано лише арешт, при призначенні покарання за сукупністю злочинів на підстав ст. 71 КК України, застосовано принцип поглинення більш суворим покаранням менш суворого покарання, врахувавши визнання вини ОСОБА_7 , його позитивну характеристику, добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілому, а також незначну вартість викладеного, тобто тяжкість вчинених злочинів.
Наведене свідчить, що судом першої інстанції в повній мірі враховані обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а тому колегія суддів не знаходить підстав до його подальшого пом`якшення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Миргородського міськрайонного суду від 16 грудня 2013 року стосовно нього без змін.
С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4