Справа № 11а - 384/ 2007 рік Головуючий у 1
інстанції Шумська Н.Л.
Категорія 296 ч.3 КК України Доповідач Приколота Ю.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007
року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду

Львівської області

в складі:

Головуючого: Леона О.І.

суддів Зазулі
І.Є., Приколоти Ю.А.

з участю
прокурора: Дудинської Т.М.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.Львові кримінальну справу за апеляційною
сааргою захсника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Галицького
районного суду м.Львова від 10 листопада 2006 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, урожененць с.
Підліски Мостиського району Львівської області, проживаючий у АДРЕСА_1,
зареєстрований у с.Раденичі Мостиського району Львівської області, українець,
гр-н України, з середньою освітою, одружений, не працюючий, судимий 03.06. 2005
року Галицьким районним судом м.Львова за ч.1 ст. 296 КК України до п"яти
місяців арешту, засуджений за ч.3 ст. 296 КК України до двох років позбавлення
волі.

Запобіжний
захід ОСОБА_2. залишено взяття під варту і початок строку відбування покарання
рахується з 16 листопада 2005 року.

За
вироком суду ОСОБА_2о 05.00. год.
30.10. 2005 року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в квартирі
потерпілого ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2, грубо порушив громадський порядок та
виразив явну неповагу до суспільства, що проявилось у нецензурній лайці на
адресу потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, нанесенні ударів руками та ногами по тілу
потерпілого ОСОБА_3, нанесенні удару по голові потерпілій ОСОБА_4, яка
намагалась його захистити, ножем заподіяв поріз руки потерпілого ОСОБА_3
Оскільки ОСОБА_2раніше судимий за вчинення хуліганства, то його дії
квалфіковані за ч.3 ст. 296 КК України.

Засуджений
ОСОБА_2вироку суду не оскаржував.

В
апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1, в інтересах засудженого ОСОБА_2, просить змінити
оскаржуваний вирок та перекваліфікувати дії засудженого з ч.3 ст. 296 КК
України на ч.1 ст. 125 КК України, оскільки як ствердив потерпілий ОСОБА_3
30.10. 2005 року, він, ОСОБА_2та

ОСОБА_4 після знайомства та приходу у його квартиру
накрили стіл на кухні, розпивали спиртне, їли канапки. ОСОБА_2не зрозуміло
з яких причин роздратувався, почав кричати, виражаючись при цьому нецензурною
лайкою, наносити йому удари ногами та руками по тілу, схопив кухонний ніж.
ОСОБА_3, захищаючись схопився за лезо ножа, спричинив собі поріз руки, а
ОСОБА_2вдарив ОСОБА_4

Потерпіла
ОСОБА_4 дала суду аналогічні показання і додатково пояснила, що
ОСОБА_2влаштував бійку на кухні потерпілого ОСОБА_3 безпричинно, можливо йому
щось не сподобалось під час розмови.

Отже,
засуджений ОСОБА_2заподіяв легкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 не з хуліганських мотивів, а на грунті особистих неприязних стосунків,
які виникли раптово під час розпиття спиртних напоїв на кухні квартири
потерпілого ОСОБА_3

Кваліфікуючи
дії ОСОБА_5. за ч.3 ст. 296 КК України суд у вироку зазначив, що його діями
було грубо порушено громадський порядок та виражено явну неповагу до
суспільства з чим погодитись не можна, оскільки кухня потерпілого ОСОБА_3 де
сталася ця подія не є громадським місцем, сторонніх осіб там не було.

Заслухавши
суддю-доповідача, міркування прокурора про залишення вироку без змін,
перевіривши справу, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляція до
задоволення не підлягає з наступних підстав.

Так,
допитаний під час досудового слідства і в суді потерпілий ОСОБА_3 (а.с. 14-15,
.88-92) ствердив, що в процесі розмови між ним та ОСОБА_2., яка відбувалась
на кухні його квартири, останній безпричинно перекинув стіл, порозкидав стільці
та посуд, побив його, від чого він втратив свідомість, а коли за допомогою
ОСОБА_4 прийшов до свідомості побачив, що одяг його окривавлений, рука
порізана, а у ОСОБА_4 розбита губа. Ним було викликано швидку медичну допомогу
і їх доставили в травмпункт лікарні швидкої допомоги. Після повернення з
лікарні виявив пропажу відеокамери та мобільного телефону.

В ході
досудового слідства та в суді потерпіла ОСОБА_4 (а.с.17, 138-140) дала
аналогічні показання і додатково пояснила, що бійка виникла безпричинно і в її
процесі Костецький І.В. висловлювався нецензурно, кухонним ножем, який взяв із
столу спричинив пошкодження ОСОБА_3 Вона намагалась захистити останнього і
розборонити їх, однак і сама була побита засудженим. Пропажу відеокамери з
квартири після їх повернення з лікарні виявила наречена потерпілого ОСОБА_6,
яка в обідній час 30.10. 2005 року прийшла на квартиру ОСОБА_3 і навіть
перевірила її сумочку, щоб переконатись, що вона камери не викрадала.

Як видно
з висновку № 3206 від 16.11. 2005 року (а.с.53) у потерпілого ОСОБА_3 були
виявлені синці та садна на обличчі, які утворились від дії тупих предметів,
рани на лівій кисті, які утворились від дії загострених предметів. Ці тілесні
ушкодження могли виникнути 30.10. 2005 року і відносяться легкого ступеня
тяжкості.

Аналізуючи
зібрані по справі докази в їх сукупності і, кваліфікуючи їх за ч.3 ст. 296 КК
України, суд прийшов до правильного висновку щодо вчинення засудженим
хуліганських дій, які за своїм змістом супроводжувались особливою зухвалістю,
особою, яка раніше була судимою за хуліганство, оскільки було встановлено, що
ОСОБА_2безпричинно нахабно виявив очевидне для потерпілих зневажливе ставлення
до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил
поведінки і моральності, грубо порушив громадський порядок, що супроводжувалось
насильством із завданням потерпілій ОСОБА_4 побоїв і заподіянням потерпілому
ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень.

Відтак,
покликання захисту, який вважає, що в даному випадку в діях ОСОБА_2 мало місце
умисне спричинення потерпілим легких тілесних ушкоджень, а тому судом
неправильно було застосовано кримінальний закон не заслуговує на увагу.

Оскільки
засуджений ОСОБА_2раніше судимий за ч.1 ст. 296 КК України і знову вчинив хуліганство,
що супроводжувалось особливою зухвалістю, то його дії за ч.3 ст. 296 КК України
судом першої інстанції кваліфіковано правильно, а призначене покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України. При обранні судом покарання враховані як
обтяжуючі так і пом"якшуючі його обставини.

Постановлене
щодо ОСОБА_2 судове рішення відповідає вимогам закону і підстав для його зміни
чи скасування немає.

У
вступній частині вироку суду зазначено, що ОСОБА_2засуджений Галицьким районним
судом м.Львова 04.10. 2002 року за ст.ст. 206 ч.2, 188-1 ч.2 КК України в
редакції 1960 року та ст. 345 ч.2 КК України в редакції 2001 року, ст.42 КК
України в редакції 1960 року, ст. 75 КК України в редакції 2001 року до двох
років позбавлення волі з іспитовим строком на один рік.

Відповідно
до ст. 89 КК України судимість за цим вироком у ОСОБА_2 погашена, а тому на
підставі ст. 365 КПК України слід виключити із вступної частини вироку суду
першої інстанції покликання на судимість від 04.10. 2002 року.

Керуючись ст.ст.
362, 365, 366 КПК України колегія суддів,-

ухвалила:

Вирок
Галицького районного суду м.Львова від 10 листопада 2006 року по кримінальній
справі щодо ОСОБА_2 - залишити без змін, а апеляцію захисника ОСОБА_1. в
інтересах засудженого без задоволення.

В
порядку ст..365 КПК
України виключити із вступної частини вироку суду покликання на судимість
ОСОБА_2 за вироком Галицького районного суду м.Львова від 04 жовтня 2002 року.