У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 13 липня 2015 року заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України вироку Шполянського районного суду Черкаської області від 14 травня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 14 травня 2014 року ОСОБА_1 засуджено за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК ) до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки і на підставі статті 75 КК його звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком один рік. Згідно зі статтею 76 КК на засудженого покладено обов»язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 31978 грн., моральної шкоди - 10000 грн. та 13000 грн. витрат на юридичну допомогу.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2014 року апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 задоволено частково, апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_6. залишено без задоволення. Вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 14 травня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 витрат на правову допомогу змінено, збільшено розмір стягнення цих витрат до 17000грн. У решті зазначений вирок залищено без змін.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 26 березня 2015 року вищезазначений вирок та ухвалу Апеляційного суду щодо ОСОБА_1 залишила без змін.

Засуджений ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд на підставі статтей 444 - 449 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) постановлених щодо нього судових рішень, в якій порушує питання про їх скасування у зв'язку з допущеними у кримінальному провадженні істотними порушеннями кримінального процесуального закону.

Своє прохання ОСОБА_1 мотивує тим, що при складанні протоколу огляду місця події та схеми до нього, проведенні слідчого експерименту та при встановленні в ході досудового розслідування ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які були отримані потерпілим під час дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), було грубо порушено норми кримінального процесуального закону, на що суди при розгляді справи не звернули уваги, безпідставно відхиляючи клопотання захисту, чим також порушили норми КПК і Конституції України, а саме: положення статті 55, частини 3 статті 62 Конституції України, норми статей 7 - 9, 22, 89, 104, 105, 223 КПК, внаслідок чого його необгрунтовано засуджено за частиною другою статті 286 КК. Крім того, вказує на безпідставність збільшення в апеляційному порядку розміру стягнень з нього на відшкодування потерпілому витрат на правову допомогу.

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву засудженого та долучені до неї копії судових рішень щодо нього, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження з перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо заявника відсутні.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

У статті 445 КПК (в редакції Закону України № 192-УШ від 12 лютого 2015 року) визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктом 2 частини першої статті 445 КПК передбачено, що підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Однак з тексту заяви засудженого ОСОБА_1 видно, що він не наводить обґрунтування неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми процесуального права, що зумовило у різних справах за подібних обставин ухвалення касаційним судом різних за змістом судових рішень, та не надає ухвал касаційного суду для порівняння, а фактично порушує питання про проведення no справі щодо нього повторного касаційного розгляду, що не входить до повноважень Верховного Суду України. Тобто наведені ОСОБА_1 у заяві доводи не є підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо нього.

Отже ОСОБА_1, хоча і послався у заяві на статті 444 - 449 КПК, які входять до глави 33 КПК, що регламентує провадження у Верховному Суді України, фактично не навів жодної передбаченої частиною першою статті 445 КПК підстави для перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо нього, а тому немає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 444, 445, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити засудженому ОСОБА_1 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд вироку Шполянського районного суду Черкаської області від 14 травня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 29 липня 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5