ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0004277 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пологи Теплицького району Вінницької області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2012 року, був зобов`язаний до щомісячної сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини з всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 листопада 2012 року до повноліття дитини.
Однак, ОСОБА_4 , умисно, в порушення ст. 51 ч. 2, ст. 124 ч. 5 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, в період часу з 01 листопада 2012 року до 01 квітня 2014 року, злісно ухилявся від встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї дитини (аліментів), іншої матеріальної допомоги ОСОБА_5 на утримання дитини не надавав; будучи працездатним, тривалий час ніде не працював, за сприянням в офіційному працевлаштуванні в державні органи не звертався; на неодноразові виклики Індустріального ВДВС ДМУЮ про необхідність погашення заборгованості по аліментам та попередження державної виконавчої служби про кримінальну відповідальність за ухилення від виплати аліментів не реагував, в результаті чого, утворилася заборгованість по виплаті аліментів на загальну суму 24 532 грн. 71 коп.
ОСОБА_4 , свою вину визнав повністю, пояснив суду, що дійсно згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2012 року, він був зобов`язаний до щомісячної сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини з всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 листопада 2012 року до повноліття дитини. В період часу з 01 листопада 2012 року до 01 квітня 2014 року, він не сплачував аліменти на утримання сина, в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, в результаті чого, утворилася заборгованість по виплаті аліментів на загальну суму 24 532 грн. 71 коп.
Про винність ОСОБА_4 , у скоєнні інкримінованого йому діяння, суд робить висновок виходячи з наступних доказів: рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2012 року (а.п. 22), виконавчого листа № 2/0417/9217/2012 від 20.12.2012 року (а.п. 53), відповідно до яких ОСОБА_4 був зобов`язаний до сплати аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно свідоцтва про народження є сином обвинуваченого (а.п. 21); довідки розрахунку державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів (а.п. 52).
Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, в зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки свідчення ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким не заперечуються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, що суд відносить до пом`якшуючої його покарання обставини, при цьому вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо засуджений протягом одного року іспитового строку, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

На вирок може бути подана апеляція в судову палату по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1