Справа № 306/982/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.2015 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/186/15, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Свалявського району на вирок Свалявського районного суду від 21.01.2015 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубине, мешканенця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, в. о. голови правління КП Райагробуд, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого
визнаного винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 191 та ч.1 ст. 366 КК України з призначенням покарання:
· за ч.2 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 років обмеження волі;
· за ч.2 ст. 366 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 2 ( двох ) років обмеження волі.
На підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності.
Речовий доказ: ноутбук Asus К50 с S/N 98 NOAS237710330, жорсткий диск виробництва Seagate, модель ST9250315 AS, серійний номер 5VC50QNS, тип інтерфейсу САТА, оптичний диск з результатами відновлень аналізу, що знаходився на зберіганні в камері речових доказів Свалявського РВ УМВС України постановлено повернути ОСОБА_6 .
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що за період з 01.01.2011 року по 31.05.2013 року діючи умисно, з метою незаконного безоплатного обернення на свою користь чужого майна, достовірно знаючи про необхідність застосування понижувальних коефіцієнтів при складанні відомостей в офіційному документі актах приймання виконаних робіт форми КБ 2в за червень, липень та листопад 2011 року по об`єкту Капітальний ремонт покрівлі Свалявської гімназії в м. Свалява, завищив обсяги виконаних робіт по даному об`єкту на суму 7716 грн., чим обернув їх на свою користь та привласнив їх.
Продовжуючи свої незаконні дії ОСОБА_6 аналогічно склав акти приймання виконаних робіт форми КБ-2в за липень та листопад 2011 року, в яких так само при розрахунках до усереднених показників не застосовував понижувальні коефіцієнти.
Згідно висновку судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів № 8421 вияснилось, що внесення коефіцієнтів для здійснення розрахунків проводиться шляхом введення з клавіатури за спеціальною процедурою, тому зміна коефіцієнтів здійснюється тільки за участю користувача, а не шляхом перебору з існуючої бази даних системи АВК -5.
В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Свалявського району просить скасувати вирок Свалявського районного суду від 21.01.2015 року щодо ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 років обмеження волі; за ч.2 ст. 366 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України просить остаточно до відбуття призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 2 років обмеження волі та на підставі п. в Закону України Про амністію у 2014 році звільнити останнього від відбування призначеного покарання. Вказує на те, що при постановленні вироку судом застосовано норми ст. 44 КК України, без наявності правових підстав для застосування такої.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора , який уточнив вимоги апеляційної скарги та просив апеляційний суд скасувати вирок Свалявського районного суду від 21.01.2015 року щодо ОСОБА_6 в частині звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та ухвалити новий вирок , яким звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання , пояснення обвинуваченого та захисника , які підтримали уточнену апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації діяння особою, яка подала апеляційну скаргу не оспорюються, внаслідок чого вони відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевірялися.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів. Діяння ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України кваліфіковано правильно.
Згідно ч. 1 ст. 421 КПК України передбачає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування і судовий розгляд проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким із учасників кримінального провадження не оскаржуюються.
Разом з тим, як правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, судом при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Так, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, після призначення покарання, застосував норму закону, яка не підлягає застосуванню та, при постановленні вироку необгрунтовано керувався вимогами ст. 44 КК України.
Згідно п. в ст. 1 Закону України Про амністію в 2014 році передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання. Установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Так, діяння, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 12 КК України класифікується, як злочин середньої тяжкості, а діяння, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України злочин невеликої тяжкості.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на утриманні у ОСОБА_6 перебуває неповнолітній син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а. с. 28 т. 4).
Отже, висновок суду щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, а не від покарання свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та Закону України Про амністію в 2014 році.
За наявності наведених обставин, виходячи з меж перегляду судового рішення, апеляційний суд прийшов до переконання про необхідність скасування вироку суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -
уточнену апеляційну скаргу прокурора прокуратури Свалявського району Закарпатської області задовольнити.
Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 21.01.2015 року щодо ОСОБА_6 в частині звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію в 2014 році - скасувати.

На підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію в 2014 році ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання призначеного вироком Свалявського районного суду від 21.01.2015 року.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення його апеляційним судом, а засудженим , який тримається під вартою ,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: