Справа № 451/1370/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/216/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження №0000460 від 05.09.2014 р. про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою, учня І-го курсу ПТУ №27 м. Берестечка Горохівського району Волинської області, непрацюючого, раніше не судимого, за ч. 1 ст.185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7

за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області старшого радника юстиції ОСОБА_8 на вирок Радехівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Радехівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 900 гривень.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 03 вересня 2014 року, близько 23:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов на подвір`я потерпілого ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_2 , звідки, шляхом вільного доступу, таємно вкрав велосипед марки "Ardic-Либідь", вартістю 350 грн., чим на вказану суму спричинив потерпілому майнової шкоди.

На вирок суду заступник прокурора Львівської області старший радник юстиції ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає рішення суду таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Прокурор зазначає, в порушення вимог закону, зокрема, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення кримінального покарання", п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.05.2004 "Про деякі питання застосування судами України адміністративного та кримінального законодавства у зв`язку з набранням чинності Законом України від 22 травня 2003 р. "Про податок з доходів фізичних осіб", ч.2 ст.53 КК України, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 штраф у твердій грошовій формі 900 (дев`ятсот) гривень, яка не є кратною неоподаткованому мінімуму доходів громадян і становить 52,941, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке може викликати труднощі при виконанні судового рішення.

У зв`язку з наведеним просить ухвалений вирок Радехівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України скасувати та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 до покарання у вигляді штрафу у розмірі 52 (п`ятдесяти двох) неоподатковуваних мінімумів доході громадян, що становить 884 (вісімсот вісімдесят чотири) гривні.

Інші учасники процесу вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши наведені в апеляційні скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказів, є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.
В силу ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст.53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Зі змісту даної частини статті видно, що розмір покарання у виді штрафу призначається судом у грошовій сумі, але в межах, вказаних у санкції статті, за якою судом визнано особу винуватою.
У даному кримінальному провадженні суд першої інстанції визнав винуватим ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, санкція ч.1 ст.185 КК України передбачає штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд першої інстанції хоч формально і не вказав у резолютивній частині вироку кількості таких мінімумів, однак фактично дотримався вимог кримінального закону та призначив покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України та визначив суму до сплати у розмірі 900 гривень, а відтак це не може слугувати безумовною підставою для скасування чи зміни вироку місцевого суду.
Те, що ця сума становить 52,941 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а не кратне ціле число таких, на думку колегії суддів, не може свідчити про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і про порушення вимог п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.05.2004 року Про деякі питання застосування судами України адміністративного та кримінального законодавства у зв`язку з набранням чинності Законом України від 22.05.2003 року Про податок з доходів фізичних осіб, а тому доводи апелянта в цій частині не можуть визнаватися слушними.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, належним чином враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди та вчинення злочину неповнолітнім.
Призначене ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 900 грн. відповідає вимогам ст.65 КК України, є обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Даних, що свідчили б про неправильне застосування кримінального чи істотне порушення кримінального процесуального законів, які можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області старшого радника юстиції ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Радехівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.
С у д д і :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .