Справа № 738/2833/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/56/2015
Категорія - ст.81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2014 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь, Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Жовневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2007 року за ч.1 ст.121, ч.4 ст.70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого його майна.

за участю прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, вказавши що він працює та не має діючих стягнень.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. В обґрунтування свого рішення суд вказав, що поведінка засудженого враховується за ввесь період відбування ним покарання, а не тільки за останній час, а тому твердження засудженого, представників установи виконання покарань та спостережної комісії про те, що засуджений діючих дисциплінарних стягнень не має і тому до нього повинно бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не заслуговують на увагу.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, вказує, що ухвала місцевого суду є необґрунтованою та незаконною. При прийнятті рішення суд проігнорував думку представника адміністрації та члена спостережної комісії, а погодився з позицією прокурора, який своє рішення нічим не аргументував. Зазначає, що усі накладені на нього стягнення в минулому і вже закриті. Вказує на недоліки в тексті ухвали, що є підтвердженням формального підходу до розгляду справи.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необхідність залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12 жовтня 2007 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вироком Приморського районного суду м.Маріуполя від 12 листопада 2007 року ОСОБА_6 засуджено за ст..ст.115 ч.1, 70 ч.4 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі. Вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 05.12.2007 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.121, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі. Кінець строку відбування покарання 03.12.2016 року.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 26.11.2013 року ОСОБА_6 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць 14 днів на обмеження волі на цей же термін.

Засуджений ОСОБА_6 фактично відбув більше трьох чвертей строку призначеного покарання, на даний час ОСОБА_6 працевлаштований робітником підсобного господарства, до праці ставиться сумлінно, поставлені завдання виконує своєчасно та якісно.

Однак при цьому, відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_6 відбуваючи покарання у Менський виправній колонії зарекомендував себе негативно, а саме допустив 9 порушень вимог режиму утримання, за що отримав дев`ять дисциплінарних стягнень. Був працевлаштований, отримав 3 заохочення. Слідуючи до подальшого відбування покарання до Домницького ВЦ №135 та перебуваючи в Чернігівському СІЗО на засудженого ОСОБА_6 було накладене дисциплінарне стягнення за порушення режиму. В Домницькому ВЦ №135 на засудженого було накладене стягнення за порушення установленого порядку відбування покарання, пізніше отримав 2 заохочення у виді зняття раніше накладених стягнень.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

При вирішенні питання про застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення, суд враховує поведінку засудженого за весь час відбування ним покарання. Тобто, недотримання правил внутрішнього розпорядку протягом всього строку відбування покарання, невиконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, порушення дисципліни з боку ОСОБА_6 свідчить про несумлінну поведінку засудженого, що перешкоджає застосуванню відносно нього умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 дійшов обґрунтованого висновку про відмову у застосуванні до засудженого умовно - дострокового звільнення від відбування покарання через те, що засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення. З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується та не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4