Справа№1-65/ 2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
червня 2007 р. Менський районний суд
Чернігівської області

в складі:

головуючого
- судді Чепурко В.О.

при
секретарі Мойсієнко О.І

за участю
прокурора Положій Н.І.

адвоката ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

розглянув у
відкритому судовому засіданні в залі в м. Мена
кримінальну справу по

обвинуваченню:

ОСОБА_3
, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Н.Сіверський Чернігівської області , гр. України,
українця , освіта вища , працює інженером спеціального авіаційного загону МЧС
м. Ніжина, одруженого , не судимого , жителя АДРЕСА_1 , звинуваченого у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 286
ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_3 28 липня 2001 р. біля 15 - ї години 30 хвилин , керуючи автомобілем
НОМЕР_2 дз НОМЕР_1 , рухаючись по дорозі Чернігів - Гремяч в напрямку смт.
Сосниця , в порушення вимог п.п. 1.2, 1.5, 2.3 «б» , 11.2, 11.3, 12.1, 12.2,
12.3, 12.4 , 13.1 , 13.3 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню
обстановку та не вибрав безпечну швидкість руху автомобіля , рухався в межах
населеного пункту с Авдіївка
Сосницького району з перевищенням максимально допустимої швидкості , відволікся
від дорожньої обстановки що склалася , не прийняв своєчасно мір по зупинці
транспортного засобу , так як на проїзній частині дороги знаходився пішохід . З
метою уникнути наїзду на пішохода, почав виконувати технічно невиправданий
маневр вліво на зустрічну смугу руху , не вибрав безпечного інтервалу для
об'їзду пішохода , який знаходився на середині проїзжої частини дороги ,
здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 ,
який страждав вадами зору та слуху.

В
результаті наїзду пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді:
внутрішньо - черепної травми , забою головного мозку , суборхноїдального
крововиливу , перелому кісток основи черепа , крововиливів на задній поверхні
грудної клітки в проекції 6-8 ребра по середньо - лопатковій лінії ,
крововиливів по задній поверхні правого стегна в середній третині ,
крововиливів задньо - зовнішній поверхні голені в верхній третині і садин в
даній ділянці . Дані тілесні ушкодження ускладнились набряком головного мозку
від яких потерпілий помер .

Дії
ОСОБА_3 не відповідали вимогам пунктів 1.2, 1.5, 2.3 «б» , 11.2, 11.3, 12.1,
12.2, 12.3, 12.4 , 13.1 , 13.3 "Правил дорожнього руху України " і
знаходяться в прямому причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою
та її наслідками.

Допитаний
в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_3 вину в скоєнні злочину ,
передбаченого ст.286 ч.2 КК України не визнав та показав , що 28 липня 2001 р.
біля 15 - ї години 30 хвилин , керував власним автомобілем НОМЕР_2 дз НОМЕР_1 ,
рухаючись по дорозі Чернігів - Грем»яч в напрямку смт. Сосниця. В салоні
автомобіля в якості пасажира перевозив знайомого ОСОБА_5 Проїжджаючи с.Авдіївка
Сосницького району за 200-250 м. побачив на проїзжій частині дороги в районі
осьової лінії пішохода , який рухався в попутному напрямку. Два інші пішоходи
рухались по узбіччю дороги . Наблизившись до пішохода подав звуковий сигнал ,
на який реакції пішохода не було . За 15-20 м. пішохід почав змінювати напрямок
руху. Він почав гальмувати та виконувати маневр вліво , з виїздом на зустрічну
смугу руху, щоб уникнути наїзду на пішохода. Швидкість автомобіля перед
гальмуванням була біля 70 км. / год. Правою передньою частиною автомобіля
здійснив наїзд на пішохода , після чого автомобіль зупинився. Потерпілий лежав
по центру проїзжої частини дороги. По телефону викликав швидку допомогу та
повідомив про скоєння дорожньої пригоди в міліцію. Вважає , що дана пригода
сталася з вини пішохода ОСОБА_4 , який порушив Правила дорожнього руху ,
переходячи дорогу не впевнився у відсутності транспортних засобів . Для
відшкодування шкоди сплатив сім»ї потерпілого 1500 грн. Позов потерпілого та
цивільного позивача ОСОБА_2 визнає частково в частині відшкодування коштів
затрачених на похорони потерпілого. Судові витрати по справі за проведення експертиз не визнає.

Незважаючи
на те , що підсудний ОСОБА_3 не
визнав себе винним в інкримінованому злочині , його вина доведена зібраними по
справі доказами , які перевірені в ході судового слідства.

Допитаний
в судовому засіданні потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_2 показав , що його
батько ОСОБА_4 проживав в с
Авдіївка Сосницького району . Мав фізичні вади слуху та зору, в зв'язку з
отриманою контузією в роки війни. 28 липня 2001 р. його повідомили , що батько
загинув в дорожньо -транспортній пригоді. Про обставини пригоди йому відомо з
показів очевидців та матеріалів кримінальної справи. Просить задовольнити
цивільний позов , стягнути з підсудного на його користь матеріальні витрати по
похованню батька та поминок , а всього в сумі 4954 грн. 60 коп., моральне
відшкодування в сумі 10000 грн.

Свідок
ОСОБА_5 показав , що 28 липня 2001 р. біля 15 - ї години 30 хв., їхав в
автомобілі к НОМЕР_2
дз НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3, рухаючись по дорозі Чернігів -
Гремяч в напрямку смт. Сосниця. В с.
Авдіївка Сосницького району побачив на проїзній частині дороги в районі
осьової лінії пішохода , який рухався в попутному напрямку. Два інші пішоходи
рухались по узбіччю дороги. Наблизившись до пішохода , водій ОСОБА_3 подав
звуковий сигнал та почав гальмувати. Пішохід замешкався на проїзній частині
дороги , змінив напрямок руху , в результаті чого стався наїзд на пішохода
передньою правою стороною автомобіля. Він намагався надати допомогу пішоходу.

Свідок
ОСОБА_6 показала , що її чоловік ОСОБА_4 28 липня 2001 р. біля 15 -ї години
повертався додому з городу. Він мав вади зору та слуху. Біля їх будинку на
проїзній частині дороги сталася дорожньо - транспортна пригода , при якій
автомобіль скоїв наїзд на чоловіка. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_4
помер на місці. Підсудний ОСОБА_3 надав
їй допомогу в сумі 1500 грн.

Із
перевірених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_7 , які він давав в ході
досудового слідства встановлено, що 28 липня 2001 р. біля 15-ї години
повертався разом із ОСОБА_4 з городів додому в напрямку смт. Сосниця . Йшли по
центральній вулиці села по обочині . Біля свого будинку ОСОБА_4 почав
переходити проїзну частину дороги на протилежну сторону . Він продовжив
рухатися по обочині і вів в руках велосипед. В цей час ззаду почув звуковий
сигнал автомобіля та скрежет
коліс автомобіля. На узбіччі дороги спереду нього зупинився легковий
автомобіль , який скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 на середині проїзжої частини
дороги в районі осьової лінії . Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_4 помер.

(а.с. 15,35, 85 )

Із
перевірених показів свідка ОСОБА_8 встановлено , що 28 липня 2001 р. біля 15-ї години
повертався разом із
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з городів

ОСОБА_4
та ОСОБА_7 пішли в напрямку смт. Сосниця по лівій обочині , а він пішов в
протилежному напрямку. На зустріч йому в напрямку смт. Сосниця рухався легковий
автомобіль зі швидкістю 60-70 км . годину та подавав звукові сигнали. Почув
звук розбитого скла та скрежет
коліс гальмівної системи автомобіля. Оглянувшись назад побачив , що
автомобіль скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який лежав по середині
проїзжої частини дороги, (а.с. 14,86)

Вина підсудного
підтверджується іншими доказами , дослідженими в судовому засіданні:

- рапортом інспектора ДПС ДАІ
Литвяк С.І. , що 28.07.2001 р. в с
Авдіївка

Сосницького району сталася дорожньо - транспортна пригода , в результаті
якої водій

ОСОБА_3 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який від отриманих тілесних

ушкоджень помер (а.с. 4);

· протоколом
огляду місця події від 28.07.2001 р. де зафіксовано , що автомобіль ВАЗ -21099
держ . № дз НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_3 після наїзду на пішохода ОСОБА_4
знаходиться на лівому узбіччі дороги , по ходу руху на смт. Сосниця ;
гальмівний шлях автомобіля становить 22 м. 30 см. під кутом 30 градусів,
слід гальмування непереривний з лівої сторони , з правої сторони відсутній ( а.с. 5-6 );

· протоколом
огляду автомобіль ВАЗ -21099 держ . № дз НОМЕР_1 , де
зафіксовані механічні пошкодження на
автомобілі на правій передній
частині (а.с. 8-13);

· висновком
судово - медичної експертизи № 135 , що ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у
вигляді: внутрішньо - черепної травми , забою головного мозку , суборхноїдального
крововиливу , перелому кісток основи черепа , крововиливів на задній поверхні
грудної клітки в проекції 6-8 ребра по середньо - лопатковій лінії ,
крововиливів по задній поверхні правого стегна в середній третині ,
крововиливів задньо - зовнішній поверхні голені в верхній третині і садин в
даній ділянці . Дані тілесні ушкодження ускладнились набряком головного мозку
від яких потерпілий помер (а.с. 24-30
);

· висновком
судово - медичної експертизи № 245 , що ОСОБА_4 на момент первинного контакту
автомобіля і потерпілого знаходився в вертикальному положенні і був повернутий
правою задньою частиною тіла до автомобіля ( а.с.93-94);

(а.с.106-108);

· висновком
комісійної судово - медичної - автотехнічної експертизи №97 згідно якої
потерпілий ОСОБА_4, виходячи з локалізації тілесних ушкоджень , знаходився в
вертикальному положення і був повернутий задньою - зовнішньо - правою стороною
тіла до автомобіля і первинний удар прийшовся по задньо - зовнішній поверхні з
подальшим закиданням тіла на автомобіль , де відбувся контакт з лобовим склом і
подальшим падінням потерпілого на дорожнє
покриття ( а.с.112-118) ;

· висновком
комісійної судової автотехнічної експертизи № 88 від 12.03. 2007 р. згідно
висновку якої водій автомобіля ВАЗ-21099 держ. №НОМЕР_1 ОСОБА_3 в умовах і
обставинах пригоди , вказаних у постанові про призначення даної експертизи , та
що випливають з наданих матеріалів кримінальної справи , своїми односторонніми
діями мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 за умови , що
характер руху пішохода з моменту застосування водієм автомобіля ВАЗ -21099
екстреного гальмування був би таким же як і в умовах пригоди .

Водій
автомобіля ВАЗ -21099 держ. № НОМЕР_1 ОСОБА_3 в умовах і обставинах пригоди,
виходячи з технічних вимог ПДР , повинен був діяти у відповідності з
положеннями п. 11.2 ; 11.3 ; 12.3 ПДР і
знаходяться в причинному зв'язку з пригодою

(а.с. 206-211 );
- висновком судово -
автотехнічної експертизи № 1238 ,
згідно якої в даній дорожній обстановці водій
автомобіля ВАЗ ОСОБА_3 з технічної
точки зору повинен був діяти у відповідності з вимогами п. п. 12.4 ,
12.3 ПДР .

Зафіксованим
слідам гальмування (юзу) коліс автомобіля ВАЗ довжиною 22.8 м. відповідає величина
швидкості руху приблизно 67 ... 70 км. год.

Питання
технічної можливості у водія ОСОБА_3 уникнути наїзду за рахунок маневру вліво є
методично недоцільним .

В даній
дорожній обстановці , при вказаних в постанові обставинах виникнення небезпеки
, водій автомобіля ВАЗ
ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода
шляхом своєчасного застосування
екстреного гальмування.

(а.с. 131-134).

Аналізуючи
досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що вина підсудного ОСОБА_3 у скоєнні злочину , передбаченого ст. 286
ч. 2 КК України , доведена і його дії суд кваліфікує за ст. 286 ч. 2 КК
України. Суд дає критичну оцінку показам підсудного ОСОБА_3 про відсутність
його вини в порушенні Правил дорожнього руху , що привели до наїзду на пішохода
ОСОБА_4 та настання смерті і розцінює це , як спроба підсудного уникнути
відповідальності за скоєний злочин. Покази ОСОБА_3 спростовуються показами
свідків , висновками судово - медичних та автотехнічних експертиз № 97 ( а.с.
112-118 ) , № 88 ( а.с. 131-134) які є технічно обґрунтованими , вихідні дані в
постановах про їх призначення відповідають дійсним обставинам справи з
урахуванням аналізу всіх зібраних у справі доказів.

Вирішуючи
питання про вид та міру покарання підсудному , суд враховує ступінь суспільної
небезпеки вчиненого ним злочину , особу винного і обставини , що пом'якшують та
обтяжують відповідальність.

При
призначенні покарання підсудному суд враховує , що злочин скоїв вперше та з
необережності , з моменту скоєння злочину минуло більше 5-ти років , заподіяну
шкоду відшкодував потерпілому частково , за місцем проживання та роботи
характеризується позитивно , на утриманні має матір похилого віку , скоєнню
дорожньо - транспортній пригоді сприяла необережність потерпілого при переході
проїзжої частини дороги , а тому суд вважає , що його виправлення та
перевиховання можливе без ізоляції від суспільства , і міру покарання слід
призначити у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст. 75 , 76 КК України ,
без застосування додаткової міри покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

Позов
потерпілого ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди в сумі

10000
грн. підлягає задоволенню частково. Враховуючи матеріальний стан підсудного,

скоєнню
дорожньо - транспортній пригоді сприяла необережність потерпілого при

переході
проїзжої частини дороги,
з урахуванням принципу об'єктивності ,

справедливості
та розумності при визначенні розміру морального відшкодування , суд вважає за
можливе зменшити суму морального відшкодування до 7000 грн. В судовому
засіданні встановлено , що потерпілий дійсно зазнав нервового стресу ,
моральних страждань в зв'язку з дорожньо - транспортною пригодою в якій загинув
його батько. Матеріальна шкода підтверджується наданими довідками і доведена
матеріалами справи, про понесення потерпілим витрат на похорони в сумі 1846
грн. Позов про відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню в сумі 346
грн., так як підсудним 1500 грн. відшкодовано добровільно сім»ї загиблого
ОСОБА_4 в ході досудового слідства. В позові про відшкодування витрат по
організації поминальних обідів слід відмовити , так як дані витрати не є прямою
шкодою заподіяною діями підсудного і відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 « Про практику розгляду судами
цивільних справ про відшкодування шкоди» не передбачено їх відшкодування.

Судові
витрати по справі за проведення НДЕКЦ при УМВС України в Чернігівській області
судово - автотехнічних експертиз в сумі 767 грн. 04 коп. , КНДІСЕ - в сумі 345
грн. 04 коп. , підтверджуються матеріалами справи і підлягають стягненню з
підсудного ОСОБА_3 на користь держави на загальну суму 1112 грн. 08 коп.

Накладений
арешт на майно підсудного ОСОБА_3 залишити без змін - для звернення стягнення
при виконанні вироку в частині задоволення позову та відшкодуванню судових
витрат.

Речові
докази по справі : автомобіль НОМЕР_2 д/з НОМЕР_1 вважати
переданим за належністю ОСОБА_3

На підставі
викладеного , керуючись ст. 323-324 КПК України , суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати
винним у вчиненні
злочину передбаченого ст. 286 ч.2
КК України і призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення
волі , без позбавлення права керувати
всіма видами транспортних засобів.

На
підставі ст. 75 , 76 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування
покарання з випробуванням , якщо він протягом іспитового строку 1 (один ) рік 6
(шість) місяців не вчинить новий злочин , зобов'язав його не виїжджати за межі
України без дозволу , при зміні місця проживання , роботи - повідомляти орган кримінально-виконавчої
системи.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_3 - підписку про невиїзд , залишити без змін, до
набрання вироком законної сили .

Стягнути
з засудженого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 7346 грн.; на користь держави - - 1112 грн.08 коп.

Речові
докази по справі: автомобіль НОМЕР_2 д/з НОМЕР_1 вважати
переданим за належністю ОСОБА_3 .

Накладений
арешт на майно підсудного ОСОБА_3 залишити без змін - для звернення стягнення
при виконанні вироку в частині задоволення позову та відшкодуванню судових
витрат.

Вирок
суду може бути оскаржений на протязі 15 днів до Чернігівського апеляційного
суду.