Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2010 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Драного О.П.,

суддів Лещенка Р.М. і ОСОБА_1,

за участю прокурора Замороза О.Р.,

та засудженого ОСОБА_2, розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2 та в його інтересах адвоката ОСОБА_3 на вирок Петрівського районного суду від 5 жовтня 2010 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець с. Луганка вул. Чкалова,71 Петрівського району Кіровоградської області, українець, громадянин України, не працює, не одружений, раніше судимий:

-11.11.2009 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

засуджений за ч.3 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч.1 ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Також даним вироком суду засуджено ОСОБА_4 за ч.3 ст. 187 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч.1 ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі і за ч.2 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання 8 років 6 місяців позбавлення волі з

конфіскацією всього майна, яке є його власністю та ОСОБА_5 за ч.3 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з

конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч.1 ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточно призначено 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, проте вирок стосовно них не оскаржується.

Суд визнав винним і засудив ОСОБА_2 за те, що він 5 березня 2010 року близько 23 годин 30 хвилин, діючи за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного спяніння з метою вчинення розбійного нападу, в домоволодінні по місцю проживання ОСОБА_4, останній взяв із собою гвинтівку Мосіна та обріз гвинтівки Мосіна, якого передав ОСОБА_2 Після чого прийшли до домоволодіння ОСОБА_6, яке розташоване по вул. Чкалова, 57 в с. Луганка Петрівського району, де одягнувши на обличчя заздалегідь приготовлені маски, шляхом виставлення віконного скла проникли до будинку потерпілої, де погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї до потерпілої, ОСОБА_4 почав бити її по голові та в різні частини тіла, після чого заволоділи грошима потерпілої ОСОБА_7 у сумі 22 000 грн.

Тобто своїми діями ОСОБА_2 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоровя особи, що зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, повторно і поєднаний з проникненням у житло.

Крім цього, ОСОБА_2 скоїв носіння вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, так як перед вчиненням розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_6, він разом ОСОБА_5 та ОСОБА_4, взяли у домоволодінні останнього обріз гвинтівки моделі Мосіна, калібру 7.62 мм., 1956 року, виготовлену заводським способом та перероблену саморобним способом, шляхом укорочення ствола до 330 мм та саморобно виготовленою рукояткою та гвинтівку моделі Мосіна, калібру 7.62 мм., 1956 року, виготовлену заводським способом із саморобно виготовленим ложе, які згідно висновку експерта № 49 від 19.03.2010 року придатні для здійснення пострілів. А після вчинення розбійного нападу вищевказану зброю, а також бойові припаси, а саме 479 військових гвинтівочних патрони, калібру 7.62 мм., зразка 1953 року, виготовлених заводським способом, які використовуються для стрільби з гвинтівки моделі Мосіна, АВ, АВЛ, БИ-7,62, МЦ-13, СВТ, СВД, АВС та інших, засуджені віднесли до балки неподалік від с. Луганки де закопали в землю.

У своїй апеляції засуджений ОСОБА_2, просить змінити вирок суду, перекваліфікувати його дії на менш суворий злочин і зменшити йому призначене покарання мотивуючи тим, що місцевий суд безпідставно не взяв до уваги того, що потерпіла в суді змінювала свої показання, оскільки спочатку говорила, що її били в голову, а потім говорила, що її били по тулубу, проте ні він, ні інші засуджені потерпілу не били і не було від них погроз застосування насильства, тому вважає що його дії неправильно кваліфіковано за вказаною статтею. Також просить врахувати помякшуючі обставини, а саме вік його матері, стан її здоровя та матеріальний стан, так як він є єдиним її опікуном.

У своїй апеляції захисник засудженого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 просить змінити вирок суду, перекваліфікувати дії його підзахисного з ст. 187 ч.3 КК України на ст. 186 ч.3 КК України, та за вказаною статтею і за ст. 263 ч.1 КК України, з урахуванням щирого каяття засудженого, активного сприяння розкриттю злочину та позитивних характеристик за місцем проживання та останнім місцем роботи призначити покарання в межах санкцій даних статей. При цьому вказує на те, що суд не врахував показання потерпілої ОСОБА_6 про те, що її співмешканець часто буває пяним, а тому вона ховала від нього гроші в халаті, в якому і спить, а також про те, що в той день вона вже спала і коли прокинулась біля ліжка побачила чоловіка, у якого на обличчя щось було намотано і на плечі висила зброя, якась маленька, один чоловік підійшов до неї, накрив її одіялом, наніс їй удари у вухо та у шлунок і забрав з халата гроші, що в хаті було тихо, їй ніхто і нічим не погрожував, вона нічого не злякалась, а тільки здивувалась, тому вважає, що вказані потерпілою обставини не носять кваліфікуючих ознак розбійного нападу.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_2 та його захисника без задоволення, пояснення засудженого ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію та апеляцію свого захисника і просив змінити вирок через неправильне застосування кримінального закону і його дії перекваліфікувати на ч.3 ст. 186 КК України та призначити більш мяке покарання, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні нападу, із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоровя особи, що зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, повторно і поєднаний з проникненням у житло та у вчиненні носіння вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу за які його засуджено обґрунтований дослідженими судом доказами і є правильним.

Так, сам засуджений ОСОБА_2, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні свою вину визнав повністю і розповів, що він 5.03.2010 року близько 22 год., після розпивання разом з друзями у будинку ОСОБА_8 спиртних напоїв, разом ОСОБА_5 та ОСОБА_4, на пропозицію останнього вирішили піти до ОСОБА_6 і викрасти у неї гроші. Ще в будинку ОСОБА_8 він кухонним ножем прорізав у шапці три отвори. Потім вони пішли до ОСОБА_4 додому, де останній взяв із собою гвинтівку та обріз, якого передав йому, а потім також ножем прорізав отвори у своїй шапці. До будинку потерпілої проникли виставивши скло у вікні, після чого ОСОБА_5 заліз до веранди будинку і відкрив їм вхідні двері. Спочатку вони зайшли до кімнати, де на підлозі лежав ОСОБА_9, який повідомив їм, що грошей у нього не має. Потім він зайшов до кімнати потерпілої, де вже знаходились ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ОСОБА_6 сиділа на ліжку і він сказав їй, щодо неї по гроші направив їх син, але потерпіла відповіла, що у неї сина не має, а є лише у діда. При цьому він тримав обріз у правій руці. Після цього ОСОБА_4 вийшов до ванної кімнати, а через деякий час покликав їх. Всі разом вони вийшли з будинку, зняли маски та направилися до домоволодіння ОСОБА_4 По дорозі останній повідомив їм, що гроші знаходяться у нього. У себе з двору ОСОБА_4 виніс поліетиленовий пакет, мішок та штикову лопату. Після цього вони втрьох пішли в балку через ставок, де на пагорбі закопали в землю речі, які ОСОБА_4 взяв у себе вдома, шапки-маски, плащ та бушлат, у яких були одягнуті відповідно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 По дорозі додому ОСОБА_4 дав ОСОБА_5 100 грн. і останній пішов у своїх справах, а вони зайшли знову до ОСОБА_4 додому, де той переодягнувся і коли вийшов з будинку дав йому гроші у сумі 4000 грн. Після цього вони пішли в центр села, звідки на автомобілі за 300 грн. поїхали у м. Кривий Ріг, де він витратив усі гроші, які отримав від ОСОБА_4

Аналогічними показаннями даними в судовому засіданні й іншими засудженими ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили, що на пропозицію ОСОБА_4 забрати гроші у потерпілої ОСОБА_6, взяли з собою гвинтівку та обріз моделі Мосіна, одягли на обличчя чорні маски, після чого проникли до будинку потерпілої і заволоділи її грошима у розмірі 22 000 грн. Після чого зброю, патрони до неї, чорні маски та свій верхній одяг вони закопали в землю в балці за с. Луганка.

Крім цього вина засудженого повністю підтверджується зібраними по справі достовірними доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6, яка підтвердила у суді, що саме засуджений разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 5.03.2010 року після 21 години, в той час як вона із співмешканцем вже лягли відпочивати, проникли до її будинку. Прокинувшись, вона побачила біля свого ліжка невідомого чоловіка у чорній масці з вирізами для очей, який натягнув їй на голову ковдру і став бити її по голові та в різні частини тіла. Наніс їй близько 3-4 ударів. Після цього став обшукувати кишені халату в якому вона була одягнута та витягнув там гроші з одної кишені 10 000 грн., а з другої 12 000 грн., а всього забрав у неї 22 000 грн. Також вона бачила в руках цього чоловіка зброю, а поряд з ним стояв ще один чоловік також у масці та із зброєю в руках. Забравши гроші чоловік вийшов з кімнати, погрожуючи побити її сина, але дітей вона не має. Наступного дня по телефону від сусідів вона повідомила про цей випадок працівників міліції.

- показаннями свідка ОСОБА_9, який підтвердив показання потерпілої і вказав на те, що 5.03.2010 року увечері він з потерпілої подивились телевізор та лягли спати. Коли прокинувся побачив у своїй кімнаті двох чоловіків у чорних масках та зі зброєю в руках у одного схожа на карабін, а у іншого на обріз мисливської рушниці. Ці чоловіки питали його де гроші, при цьому один із них вдарив його декілька разів долонею по потилиці. Коли він лежав на підлозі вони обшукали кишені його одягу, а потім вибігли на вулицю. Потерпіла відразу повідомила йому, що в неї з кишені забрали гроші. Де вона зберігала гроші та яку суму він не знав.

Також вина засудженого підтверджується протоколом явки з повинною ОСОБА_4 від 7.03.2010 року про вчинення розбійного нападу у будинку ОСОБА_7 (т.1а.с.65-68), даними протоколу огляду місця події від 6.03.2010 року в ході якого в будинку потерпілої виявлено розбите скло та дві волосини (т.1а.с.9-16), даними протоколу огляду місця події від 7.03.2010 року в ході якого в приміщенні авто гаражу в с. Лозуватка Криворізького району вилучено пакет синього кольору, в якому знаходились в банці з під фарби гроші у сумі 10900 грн. та інші речі (т.1 а.с.70-72), даними протоколу огляду місця події від 8.03.2010 року в ході якого на південно-східній околиці с. Луганка у місці на яке вказав ОСОБА_4 виявлено та вилучено штикову лопату, бушлат, плащ, три спортивні шапки з прорізами для очей та рота, 471 патрони калібру 7.62мм, гвинтівку та обріз гвинтівки моделі Мусіна, два предмети схожі на штик-ножі, металевий предмет схожий на частину гвинтівки Мосіна та гумові чоботи (т.1а.с.160-177), висновком судово-медичної експертизи від 16.03.2010 року згідно якої у потерпілої тілесних ушкоджень не виявлено (т.1а.с.44-46), даними протоколів відтворення обстановки та обставин події за участю засуджених, в ході яких вони показали і розповіли на місці про обставини вчиненого на потерпілу ОСОБА_6 5.03.2010 року розбійного нападу, а ОСОБА_4 крім цього вказав і на місце схову зброї та одягу (а.с.127-153), висновками судово-балістичних експертиз від 19.03.2010 року відповідно до якої вилучені по дані справі обріз гвинтівки моделі Мосіна, калібру 7.62 мм., 1956 року, виготовлено заводським способом і перероблено саморобним способом, шляхом укорочення ствола до 330 мм та виготовленою саморобною рукояткою, а також гвинтівка моделі Мосіна, калібру 7.62 мм., 1956 року, виготовлена заводським способом із саморобно виготовленим ложе, які придатні для здійснення пострілів та висновком від 17.03.2010 року згідно якого 479 патронів являються військовими гвинтівочними патронами, калібру 7.62 мм., зразка 1953 року, виготовлених заводським способом, які використовуються для стрільби з гвинтівки моделі Мосіна, АВ, АВЛ, БИ-7,62, МЦ-13, СВТ, СВД, АВС та інших (т.1 а.с.211-215,229-233) та іншими достовірними доказами по справі, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Таким чином, суд виходячи з тих доказів, які дослідив обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у скоєні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоровя особи, що зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаний з проникненням у житло і правильно кваліфікував його дії за ст.187 ч.3 КК України.

Також районний суд обґрунтовано визнав його винним у скоєні носіння вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу і правильно кваліфікував його дії за ст. 263 ч.1 КК України.

Доводи апеляції засудженого ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3 про необхідність перекваліфікації його дій з ч.3 ст. 187 КК України на вчинення пограбування, тобто на ст. 186 КК України колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються, всебічно дослідженими судом першої інстанції та узгодженими між собою доказами по справі про те, що засуджені для вчинення саме розбійного нападу заздалегідь одягли на свої обличчя чорні маски, взяли з собою вогнепальну зброю, яку відкрито тримали в руках під час вчинення розбійного нападу, тобто демонстрували її з метою залякування потерпілої, крім цього ОСОБА_4, накривши голову ковдрою, наніс потерпілій декілька ударів по голові і по тілу. Тому вказані обставини місцевий суд правильно врахував, як такі що підтверджують вчинення засудженими саме розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_6, а не її пограбування, оскільки вони повністю узгоджуються з іншими достовірними доказами по справі.

Призначаючи засудженому ОСОБА_2 покарання районний суд відповідно до вимог ст. 65 КК України у повній мірі врахував всі обставини справи та особу засудженого, що він вчинив особливо тяжкий злочин та злочини середньої тяжкості, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та щодо особи похилого віку, раніше судимий і вчинив нові злочини у період іспитового строку, його щире каяття, позитивні характеристики, а тому обґрунтовано дійшов висновку про можливість його виправлення лише у місцях позбавлення волі у призначений судом строк покарання.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку, та перекваліфікації дій засудженого ОСОБА_2 на ст. 186 ч.3 КК України з призначенням йому більш м`якого покарання, як того просять сам засуджений та його захисник.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 та в його інтересах адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення, а на вирок Петрівського районного суду від 5 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

СУДДІ: