Справа № 203/4323/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2015 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0002111, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України,-
в с т а н о в и в:
17 липня 2015 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що 09.072015 року до ЧЧ Кіровського РВ ДМУ ГУМВ України в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно того, що 09.07.2015 близько 17:00 год. ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , намагалась самоуправно виселити з квартири ОСОБА_4 .
Допитана в якості потерпілої, ОСОБА_4 пояснила, що в 2014 році вона з чоловіком вирішила придбати квартиру в м. Дніпропетровську, для чого стала продивлятися оголошення про продаж квартир. Одна з них - квартира АДРЕСА_2 сподобалася потерпілій і вона зв`язалася з її власником - ОСОБА_6 . При огляді квартири разом з власником були присутні ріелтори з обох боків, дочка ОСОБА_7 . Сам власник пояснив, що квартира знаходиться в іпотеці, тому частину грошей за неї при укладанні купівлі-продажу необхідно буде передати співробітнику банку. Також він повідомив, що у квартирі зареєстрована якась жінка, яку він без проблем зніме з реєстрації після оформлення правочину. Згідно всіх наданих ОСОБА_6 документів він являвся єдиним власником, тому подружжя ОСОБА_8 вирішило придбати цю квартиру. При оформленні купівлі-продажу квартири 16.10.2014 у присутності співробітника банка нотаріус запевнила ОСОБА_4 , що дана угода буде правомірною. Одразу ж після оформлення правочину ОСОБА_4 передала ОСОБА_6 , а той в свою чергу - співробітнику банку - грошові кошти в еквіваленті двадцяти семи тисяч доларів США - частину вартості квартири та суму боргу ОСОБА_6 перед банком. Іншу частину було обумовлено передати ОСОБА_6 після зняття з реєстрації у цій квартирі тієї жінки, яка була там зареєстрована.
В подальшому потерпіла зареєструвала за собою право власності на придбану квартиру, відомості про що було внесено до Реєстру нерухомого майна.
Однак у грудні 2014 року, коли ОСОБА_6 нарешті передав потерпілій ключі від квартири, та вона змогла перевезти туди власні речі, невідомі особи у час відсутності ОСОБА_4 самовільно зайшли до квартири, змінили замки на вхідній двері та викинули звідти всі речі потерпілої прямо на сходову клітку під`їзду.
В подальшому ОСОБА_4 дізналася, що вказана квартира, придбана нею раніше, ще з 2013 року являється предметом судових спорів між ОСОБА_6 та його співмешканкою - громадянкою ОСОБА_9 , що ОСОБА_6 умисно приховав від ОСОБА_4 , щоб укласти з нею договір купівлі-продажу та погасити заборгованість перед банком.
На момент звернення потерпілої до правоохоронних органів існує рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 недійсним, та визнання за громадянкою ОСОБА_9 права власності на 1/2 частки квартири. Це рішення було оскаржено в Апеляційному суді Дніпропетровської області, однак залишене в силі. Проте в даному рішенні не йдеться про примусове виселення ОСОБА_4 зі вказаної квартири. Таким чином, потерпіла вважає, що громадянин ОСОБА_6 заволодів її майном - грошима в сумі 27 тисяч доларів США шляхом обману, а громадянка ОСОБА_9 вчинила відносно неї самоправні дії.
Слідчий просить з метою забезпечення цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною власникам та іншим особам розпоряджатися зазначеною квартирою, залишивши за ними право використовувати її.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання є таким, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, вищезазначене правопорушення зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 10 липня 2015 року за №0002111.
Згідно п. 1 ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинувачено або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до п. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи наведені положення кримінального процесуального законодавства та приймаючи до уваги, що матеріали кримінального провадження можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, вважаю, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування справи, необхідно заборонити будь-які дії з відчуження майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 167, 170, 309, 369 372, 395 КПК України,-
у х в а л и в :
Клопотання слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0002111, - задовольнити частково.
Заборонити будь-які дії з відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1