В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2012 Справа №1-656/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Базана Л.Т.

при секретарях Сеник В.Г., Галиш І.Б.

з участю прокурорів Жижури Л.О., Гульовської О.Г.

потерпілого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Асканія Нова Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1, фактично проживаючого в АДРЕСА_2, в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості,

- за ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 22 жовтня 2010 року, близько 05 год. 30 хв. у підсудного ОСОБА_3, який знаходився перед входом в під'їзд №5 будинку АДРЕСА_3 в м.Тернополі, виник злочинний намір, направлений на вчинення хуліганства щодо ОСОБА_1, реалізовуючи який підсудний тоді ж і в тому ж місці грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у насильстві із заподіянням тілесних ушкоджень, знайшов скляну пляшку, після чого безпричинно наніс нею ОСОБА_1 один удар по голові, таким чином, розбивши її, пристосував для нанесення тілесних ушкоджень. Від вказаного удару ОСОБА_1 впав на землю обличчям вниз. Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_3 сів на спину ОСОБА_1, після чого почав йому наносити вищевказаною розбитою скляною пляшкою - предметом, спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, удари в різні частини тіла.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_1 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани волосяної частини голови, ділянки лівого плечового суглобу, лівої половини поперекової ділянки, рани ділянки лівого променево-зап'ясного суглобу, а також рани лівої половини чола, на місці якої у ОСОБА_1 утворився рубець (слід загоєння рани), який є невиправним, тобто, для його усунення необхідне оперативне втручання (косметична операція), яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою непоправного знівечення обличчя.

Крім цього, в результаті злочинної діяльності ОСОБА_3 було завдано значної шкоди громадському порядку, а також спричинено шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_1, наданих Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність.

Допитаний як підсудний ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів за ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України не визнав та в судовому засіданні показав, що вночі 22 жовтня 2010 року він разом зі своїми знайомими, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відпочивали в барі «777», де деякий час посиділи, після чого він вийшов на вулицю та вже збирався їхати додому, при цьому взявв собі машину таксі. В цей момент до нього підійшла ОСОБА_6, з якою та з іншими дівчатами вони тоді разом відпочивали, яка попросила його відвезти її машиною таксі на масив «Дружба» в м.Тернополі, оскільки їй необхідно терміново віддати ключі від квартири, на що він погодився, після чого разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 поїхали автомобілем таксі на АДРЕСА_3 в м.Тернополі, де ОСОБА_6 вийшла на вулицю, попросивши її почекати, а сама пішла в під'їзд будинку. Почекавши на неї декілька хвилин в автомобілі таксі, вона не поверталася і тому він вийшов з автомобіля та зайшов в під'їзд будинку, де на виході зустрівся з ОСОБА_1, який перебував в стані алкогольного сп'яніння, оскільки він нерівномірно тримався на ногах та від нього було чути запах спиртного, а також у нього на обличчі була кров. Після цього, ОСОБА_1 почав до нього щось говорити нецензурними словами та наближатися, шарпався, на що він відштовхнув його від себе, при цьому не наносячи йому ніяких ударів, після чого залишив ОСОБА_1 в під'їзді, а сам вийшов на вулицю та сівши в автомобіль таксі, який там на нього чекав, поїхав додому. При цьому ствердив, що жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не наносив, а ОСОБА_6 взагалі була відсутня тоді і нічого не могла бачити. Вказані обставини міг би підтвердити свідок ОСОБА_5, якого не було допитано. Щодо заявленого у справі потерпілим ОСОБА_1 цивільного позову до нього про стягнення в його користь завданої злочинами матеріальної шкоди в загальній сумі 11 300 грн., що складається: вартості костюму - 1 100 грн., вартості лікування - 700 грн., необхідності проведення операції щодо відновлення обличчя - 9 500 грн. та моральної в сумі 16 000 грн., то його не визнав.

Незважаючи на невизнання підсудним ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні інкримінованих йому злочинів за ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України його вина у скоєнні зазначених злочинів повністю доводиться зібраними в процесі провадження досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_1, який в судовому засіданні підтримав раніше дані ним в процесі провадження досудового слідства показання та в судовому засіданні показав, що 22 жовтня 2010 року близько 05 год. він повернувся з весілля та перебував разом зі своїми знайомими - подружжями ОСОБА_7 та ОСОБА_15 біля свого будинку АДРЕСА_3 в м.Тернополі, яких запросив до себе, проте виявив відсутність ключів від квартири. З тією метою він зателефонував до своєї знайомої ОСОБА_8, з якою разом проживав, яка в той момент перебувала в клубі «777», щоб вона привезла йому ключі від квартири. Остання передала ключі ОСОБА_6, яка їх автомобілем таксі привезла йому до вищевказаного будинку. Коли остання вийшла з автомобіля таксі, то разом з нею також вийшов ОСОБА_3, який залишався неподалік та до них не підходив. Тоді він попросив ОСОБА_6, щоб вона пішла та відкрила двері його квартири, оскільки він в той момент прощався зі своїми знайомими ОСОБА_7. Коли вони пішли, то в нього з ОСОБА_3 розпочався словесний конфлікт, в ході якого підсудний ОСОБА_3 говорив йому, що він - «ОСОБА_3 зі Збаража», а далі, нічого не пояснюючи, безпричинно наніс йому удар скляною пляшкою в голову, від чого пляшка розбилася. Від вказаного удару він впав на землю, а ОСОБА_3 сів на нього зверху на спину та почав наносити розбитою пляшкою удари в різні часини тіла, зокрема і в голову. Припинивши його бити, ОСОБА_3 сів в автомобіль таксі та поїхав, а він піднявся додому та в подальшому разом з ОСОБА_9, до якої після інциденту подзвонила ОСОБА_6, поїхав у травмпункт, де з метою, щоб не хвилювалися рідні, назвався своїм попереднім прізвищем ОСОБА_10 та неправдиво вказав про побутовий характер травм. При цьому будь-яких конфліктів, а також різаних травм у нього того дня до зустрічі із ОСОБА_3 не було.

Дані показання потерпілого ОСОБА_1 стверджуються також протоколом очної ставки від 22 березня 2011 року, що була проведена між ним та ОСОБА_3, де потерпілий підтвердив свої показання щодо обставин злочинних дій ОСОБА_3 та настояв на них під час допиту в судовому засіданні, а також протоколом пред'явлення особи для впізнання від 22 березня 2011 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 впізнав ОСОБА_3 за зовнішніми ознаками, як особу, про що він вказав під час очної ставки, яка 22 жовтня 2010 року нанесла йому тілесні ушкодження розбитою пляшкою.

(т.1, а.с. 93-94, 111-114)

Вищенаведені показання потерпілого ОСОБА_1 повністю стверджуються показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_6, яка в судовому засіданні показала, що з підсудним ОСОБА_3 вона познайомилася в той день раніше, коли мав місце інцидент, відпочиваючи із знайомими дівчатами, серед яких була ОСОБА_9, в барі «777». Так, 22 жовтня 2010 року близько 05 год. до неї в даному барі підійшла ОСОБА_9, яка її попросила відвезти ключі від квартири її співмешканцю ОСОБА_1, який попередньо до неї зателефонував та попросив про це, на що ОСОБА_6 погодилась та вийшла на вулицю, де побачила ОСОБА_3, з яким тоді ж познайомилася, якого попросила підвезти її на масив «Дружба», оскільки інших автомобілів таксі на той час не було, на що підсудний погодився. Після цього, вони втрьох, а саме: вона, ОСОБА_3 та знайомий підсудного поїхали до будинку АДРЕСА_3 в м.Тернополі, де ОСОБА_3 вийшов з автомобіля таксі разом з нею, залишаючись біля вказаного автомобіля. ОСОБА_6 в цей час піднялася на третій поверх та відчинила двері квартири ОСОБА_1, який залишався на вулиці, прощаючись із ОСОБА_7. Забравши ключі вона почала йти сходами вниз та вийшла із під'їзду, де побачила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 сваряться. В цей час до них вийшов знайомий ОСОБА_3, який до того сидів в автомобілі таксі та хотів їх розборонити, проте йому це не вдалося, а вона відійшла від них і знаходилась неподалік та разом із ним стояла, спостеріючи за подіями. Місце біля під'їзду освітлювалося та вона почула удар і те, що розбилася пляшка, а в подальшому чітко побачила, що ОСОБА_3 сів зверху на ОСОБА_1, який лежав на землі, та почав йому наносити удари по всьому тілу залишками розбитої пляшки. Після побиття потерпілого ОСОБА_3 разом зі своїм знайомим сіли в автомобіль таксі та поїхали звідти, а вона в свою чергу передзвонила до ОСОБА_9 та повідомила їй про те, що трапилося, а сама пішла додому. При цьому, коли вона привезла ключі ОСОБА_1 будь-яких травм у нього на лиці не було.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні настояла на своїх показаннях, які вона давала в процесі проведення очної ставки між нею та ОСОБА_3, протокол якої було оголошено в судовому засіданні, де свідок повністю підтвердила свої показання щодо обставин події.

(т.1, а.с. 107-110)

Крім цього, саме ОСОБА_3 впізнала по зовнішніх ознаках свідок ОСОБА_6 під час пред'явлення особи для впізнання 22 березня 2011 року, протокол якого було оголошено в судовому засіданні, як особу, яка 22 жовтня 2010 року в м.Тернополі по АДРЕСА_3 наносила ОСОБА_1 тілесні ушкодження.

(т.1, а.с. 95-96)

Крім цього, показання підсудного ОСОБА_3 також спростовуються показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7, який повністю підтвердив раніше дані ним показання, з яких слідує, що 22 жовтня 2010 року він разом зі своєю дружиною ОСОБА_11, подружжям ОСОБА_15 та потерпілим приїхали до будинку ОСОБА_1 АДРЕСА_3 в м.Тернополі, де розмовляли та останній запропонував зайти до нього в гості. Проте перебуваючи під будинком, ОСОБА_1 виявив відсутність ключів від своєї квартири. В цей час подружжя ОСОБА_15 направилися додому, а вони залишалися разом з ОСОБА_1, який зателефонував дівчині, щоб та привезла йому ключі. Через деякий час після того до місця, де вони стояли біля будинку ОСОБА_1 під'їхав автомобіль таксі, з якого вийшла ОСОБА_6, а за нею інший чоловік. Після цього ОСОБА_6 зайшла в під'їзд будинку, щоб відчинити двері ОСОБА_1, а вони в свою чергу з дружиною, попрощавшись з ОСОБА_1, залишили його та пішли до себе додому. Про те, що ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_1 він взнав на наступний день від потерпілого. При цьому вказав, що будь-яких конфліктів та тілесних ушкоджень попередньо в той день у ОСОБА_1 не було.

Показання свідка ОСОБА_7 повністю підтверджуються оголошеними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_11, які за своїм змістом є тотожними до них.

(т.1, а.с. 64-69)

Вказаними показаннями повністю спростовуються доводи підсудного ОСОБА_3 про те, що коли він вийшов з автомобіля таксі, то біля під'їзду нікого не було, а також про те, що при першій зустрічі з ОСОБА_1 в під'їзді будинку, в останнього обличчя було в крові.

Фактичні обставини вчинення ОСОБА_3 інкримінованих йому злочинів об'єктивно стверджуються також і іншими дослідженими в судовому засіданні та проаналізованими доказами по справі:

· заявою в ТМВ УМВСУ в Тернопільській області від потерпілого ОСОБА_1 від 29 жовтня 2010 року, в якій він просить притягнути до відповідальності невідомого йому чоловіка на ім'я ОСОБА_3, який 22 жовтня 2010 року приблизно о 05 год. 30 хв. по АДРЕСА_3 наніс йому тілесні ушкодження;

(т.1, а.с.16)

· рапортом ст. дізнавача СД ТМВ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_12, з якого слідує, що в ході розслідування кримінальної справи по факту хуліганських дій щодо ОСОБА_1 із завданням тілесних ушкоджень встановлено, що виявлений у ОСОБА_1 рубець лівої половини чола є невиправним, тобто, для його усунення необхідне оперативне втручання (косметична операція), дане ушкодження може бути розцінене як тяжке, а тому в діях невідомої особи вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України;

(т.1, а.с.17)

· протоколом огляду місця події разом з таблицею ілюстрацій до нього від 06 листопада 2010 року, за яким було оглянуто місце події, а саме територія біля вхідних дверей у 5-ий під'їзд будинку АДРЕСА_3 у м.Тернополі, де зафіксовано обстановку, а також вилучено змиви з речовини, схожої на кров, а також зафіксовано уламки скла зеленого кольору;

(т.1, а.с. 18-22)

· довідкою ТМКЛШД №13313, з якої слідує, що 22 жовтня 2010 року о 08 год. 40 хв. до вказаного закладу звернувся ОСОБА_10 з забійно-різаними травмами чола, голови, лівого плечового суглобу та лівої поперекової ділянки;

(т.1, а.с.46)

· протоколом добровільної видачі від 05 листопада 2010 року, згідно якого ОСОБА_1 добровільно видав працівникам міліції піджак чорного кольору із сірими смугами фірми «West-fashion» та сорочку цеглового кольору фірми «Fen Pile»;

(т.1, а.с.49)

· протоколом огляду речових доказів з таблицею ілюстрацій до нього від 26 листопада 2010 року, в результаті якого було оглянуто добровільно видані ОСОБА_1 піджак чорного кольору із сірими смугами фірми «West-fashion» та сорочку цеглового кольору фірми «Fen Pile», на яких зафіксовано рвані пошкодження, а також інші їх ознаки;

(т.1, а.с. 119-122)

· висновком судово-медичної експертизи №2557 від 12 січня 2011 року, згідно якого при зверненні ОСОБА_1 22 жовтня 2010 року за медичною допомогою в травмпункт ТМКЛШД, у нього із зовнішніх тілесних ушкоджень були виявлені рани чола, волосяної частини голови, ділянки лівого плечового суглобу, лівої половини поперекової ділянки, рану ділянки лівого променево-зап'ясного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, утворення яких від дії уламків скляної пляшки у термін 22 жовтня 2010 року не виключається. Виявлені тілесні ушкодження не властиві для утворення при падінні на площині (з висоти власного зросту). Рубець лівої половини чола є невиправним;

(т.1, а.с. 127-132)

- висновком додаткової судово-медичної експертизи №20 від 11 березня 2011 року, відповідно до якого виявлений у ОСОБА_1 рубець (слід загоєння рани) лівої половини чола є невиправним, тобто, для його усунення необхідно оперативне втручання (косметична операція), це ушкодження може бути розцінене як тяжке, якщо воно буде визнане таким, що знівечило обличчя;

(т.1, а.с. 138-143)

- висновком судово-медичної експертизи речових доказів №7 від 21 січня 2011 року, згідно якого пошкодження на піджаку і проекційні їм пошкодження на сорочці по локалізації збігаються з відповідними тілесними ушкодженнями у потерпілого(непроникаючі поранення грудей в ділянці лівого плечового суглобу на задній поверхні та у лівій половині поперекової ділянки) і виникли не менше як від дворазової колючо-ріжучої дії травмую чого знаряддя у поєднанні з множинними одномоментними ріжучими діями цього знаряддя;

(т.1, а.с. 150-155)

- висновком судово-імунологічної експертизи №2-2075/10 від 08 грудня 2010 року, з якого вбачається, що представлені на експертизу змиви, що були вилучені під час огляду місця події, містять кров людини. При встановленні групової приналежності даної крові визначено наявність А та Н антигенів, які походять від особи, крові якої властива наявність даних антигенів;

(т.1, а.с. 160-165)

- висновком судово-медичної експертизи №219 від 01 квітня 2011 року, згідно якого кров ОСОБА_1 відноситься до групи крові В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерелогічною системою АВ0.

(т.1, а.с. 172-173)

Зважаючи на наведені докази, а також оцінюючи їх в сукупності із показаннями потерпілого ОСОБА_1, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_11, суд приходить до висновку про неправдивість, неспроможність та надуманість показань підсудного ОСОБА_3, вважає їх такими, що спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності за скоєні злочини, а тому оцінює їх критично.

В той же час, про правдивість показань потерпілого ОСОБА_1, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 свідчить те, що вказані потерпілий та свідки впродовж досудового слідства, а також потерпілий ОСОБА_1 та свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7, підтвердивши протягом судового розгляду раніше дані ними показання, жодного разу не змінювали їх, які суд вважає послідовними та логічно структурованими, такими, що узгоджуються з іншими доказами у справі, повністю та за встановлених обставин доводять винність підсудного ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованих йому злочинів.

Факт отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень саме біля 5-ого під'їзду будинку АДРЕСА_3 у м.Тернополі, свідчать також в сукупності протокол огляду місця події разом з таблицею ілюстрацій до нього від 06 листопада 2010 року, під час якого було зафіксовано уламки скла, а також вилучено згідно висновку судово-імунологічної експертизи №2-2075/10 від 08 грудня 2010 року змиви крові людини з таким же за висновком судово-медичної експертизи №219 від 01 квітня 2011 року як у ОСОБА_1 антигеном А.

Водночас суд, також критично відноситься до показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13, який був допитаний з ініціативи сторони захисту, показання якого носять суперечливий характер та зовсім не узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема, даний свідок в судовому засіданні показав, що в середині осені 2010 року він таксував на автомобілі марки «Джилі» та біля бару «777» підібрав двох мужчин разом із дівчиною, з якими він поїхав в м.Тернопіль на АДРЕСА_3, де спочатку вийшла дівчина, а пізніше за нею ОСОБА_3, а за ним - інший чоловік, після чого одного мужчину вони підвезли до вул.Живова, а ОСОБА_3 - в м.Збараж. При цьому, коли вони перебували на АДРЕСА_3, то ніяких конфліктів він не помічав, та не бачив як ОСОБА_3 заходив тоді в під'їзд.

Дані показання свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні повністю заперечила свідок ОСОБА_6, яка не впізнала ОСОБА_13, як водія таксі, вказавши, що водій таксі був значно худіший, та повідомила про зовсім інше розташування автомобіля таксі відносно будинку, де її чекав ОСОБА_1 22 жовтня 2010 року в той час, коли їх привезли на АДРЕСА_3 в м.Тернополі. Аналогічно, розташування автомобіля, на яке вказав ОСОБА_13, заперечив в судовому засіданні і потерпілий ОСОБА_1, підтвердивши показання свідка ОСОБА_6, з яких, а також з показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11 слідує, що вони бачили автомобіль таксі.

При цьому, показання свідка ОСОБА_13 не узгоджуються з показаннями самого ОСОБА_3, оскільки свідок ОСОБА_13 повідомив про те, що в під'їзд будинку ніхто не заходив, при тому, що сам ОСОБА_3 вказував, що заходив в під'їзд будинку, а також те, що ОСОБА_13 в судовому засіданні вказував, що за ОСОБА_3 з автомобіля таксі на АДРЕСА_3 в м.Тернополі виходив інший чоловік. При цьому, ОСОБА_3 цього в судовому засіданні не повідомляв та не заперечив при допиті ОСОБА_13

Надуманим суд вважає і посилання ОСОБА_3 на те, що свідок ОСОБА_13 був саме тоді водієм таксі, яке відвозило його на АДРЕСА_3 в м.Тернополі, а в подальшому - в м.Збараж, мотивуючи тим, що даний свідок запам'ятав обставини тієї ночі, оскільки дуже довго шукав його місце проживання в м.Збаражі.

Крім цього, підсудний в судовому засіданні давав суперечливі показання щодо обставин, за яких він вже під час судового розгляду відшукав, з його слів, саме того водія таксі, а саме ОСОБА_13, що підвозив його 22 жовтня 2010 року від бару «777» до АДРЕСА_3, а пізніше - в м.Збараж, вказуючи спочатку про візитки, за якими шукав таксиста, а пізніше - про номери телефонів, по яких він передзвонював з метою віднайти саме ту особу, яка була водієм таксі.

При цьому, в процесі провадження досудового слідства ОСОБА_3 вказував про те, що не пам'ятає навіть марки автомобіля таксі, яке його підвозило 22 жовтня 2010 року (т.1, а.с. 104-106).

Також неузгодженими є показання підсудного відносно того, що він залишився в автомобілі таксі з метою дочекатися ОСОБА_6, за якою він, з його слів, заходив у під'їзд, та, з незрозумілих причин, поїхав далі без неї, де підвіз ОСОБА_5 до вул.Живова у м.Тернополі, а сам - поїхав до м.Збаража по місцю свого проживання.

Зважаючи на наведені обставини, суд показання свідка ОСОБА_13 вважає неправдивими та такими, що спрямовані на сприяння уникнення ОСОБА_3 кримінальної відповідальності за скоєні злочини.

Суд, також оцінюючи зовнішній вигляд потерпілого ОСОБА_1 на момент судового розгляду, виходячи із загальноприйнятих уявлень про вигляд людини, враховуючи те, що рубець лівої половини чола ОСОБА_1 є невиправним, а для його усунення необхідне оперативне втручання (косметична операція), то приходить до висновку, що знівечення обличчя потерпілого ОСОБА_1 є непоправним, внаслідок того, що воно не може бути усунене за допомогою звичайних методів лікування, а - тільки шляхом оперативного втручання (косметичної операції).

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність вини підсудного ОСОБА_3 у вчиненні злочинів та кваліфікує його дії за ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень та за ч.1 ч.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_3, суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими, фактичні обставини справи, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за вчинення хуліганства, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив тяжкі умисні злочини, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки, а також відсутність негативної характеристики за місцем проживання, те, що він ніде не працює, думку потерпілого, який просив суворо покарати підсудного, і обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, яких судом не встановлено.

Зважаючи на наведене, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 неможливе без його ізоляції від суспільства, а тому вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції статей обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У справі потерпілим ОСОБА_1 заявлено цивільний позов до підсудного ОСОБА_3, який ним було підтримано в судовому засіданні, про стягнення в його користь завданої злочинами матеріальної шкоди в загальній сумі 11 300 грн., що складається: вартості костюму - 1 100 грн., вартості лікування - 700 грн., необхідності проведення операції щодо відновлення обличчя - 9 500 грн. та моральної в сумі 16 000 грн.

Як слідує із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому позовні вимоги повинні бути обґрунтовані належними доказами.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної шкоди на загальну суму 11 300 грн. слід залишити без розгляду, оскільки ні в процесі провадження досудового слідства ні в судовому засіданні потерпілим так і не було надано жодних документальних доказів на підтвердження вартості костюму - 1 100 грн. та вартості лікування - 700 грн. Що ж стосується необхідності проведення операції щодо відновлення обличчя на суму 9 500 грн., то суд, вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди виходить з того, що стягненню підлягає реальна завдана шкода, а не можливі витрати в майбутньому.

Що ж стосується позовних вимог потерпілого ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_3 в його користь завданої внаслідок злочинів моральної шкоди на загальну суму 16 000 грн., то суд вважає, що цивільний позов в цій частині підлягає до повного задоволення шляхом стягнення даної суми коштів з ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_1

Прийшовши до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині стягнення моральної шкоди на суму 16 000 грн., суд виходить із засад розумності і справедливості, а також враховує моральні страждання потерпілого, що мали місце внаслідок заподіяних йому внаслідок злочинних дій тілесних ушкоджень, що вказані тілесні ушкодження виникли в результаті прямого причинно-наслідкового зв'язку із діями підсудного, а також перенесений потерпілим фізичний біль та негативні наслідки, що настали у зв'язку із цим, порушенні звичних життєвих зв'язків, створювало нервозність, змушувало докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, необхідності в подальшому покращувати стан здоров'я.

По справі проведена судово-імунологічна експертиза №2-2075/10 від 08 грудня 2010 року, вартість якої в сумі 232, 56 грн. слід стягнути з ОСОБА_3 в користь НДЕКЦ при УМВСУ в Тернопільській області: код 24524727, банк одержувача УДК в Тернопільській області, МФО - 838012, р/р 0463 - з відповідним призначенням платежу.

Речові докази у справі, а саме: піджак чорного кольору із сірими смугами фірми «West-fashion» та сорочку цеглового кольору фірми «Fen Pile», які повернуто потерпілому ОСОБА_1 необхідно залишити у розпорядженні останнього.

Раніше обраний підсудному ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України та призначити йому за даними злочинами наступні покарання:

· за ч.4 ст.296 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі;

· за ч.1 ст.121 КК України - 5 (п'ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_3 визначити покарання у виді 5 (п'яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині стягнення моральної шкоди на суму 16 000 грн. - задовольнити, стягнувши вказану суму із засудженого ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_1

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 до ОСОБА_14 в частині стягнення матеріальної шкоди на загальну суму 11 300 грн. - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь НДЕКЦ при УМВСУ в Тернопільській області: код 24524727, банк одержувача УДК в Тернопільській області, МФО - 838012, р/р 0463 вартість проведеної у справі судово-імунологічної експертизи №2-2075/10 від 08 грудня 2010 року в сумі 232, 56 грн. - призначення платежу: «За проведення судово-імунологічної експертизи №2-2075/10 від 08 грудня 2010 року».

Речові докази у справі, а саме: піджак чорного кольору із сірими смугами фірми «West-fashion» та сорочку цеглового кольору фірми «Fen Pile», які повернуто потерпілому ОСОБА_1 - залишити у розпорядженні останнього.

Строк відбування ОСОБА_3 призначеного судом покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Раніше обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддяЛ. Т. Базан