Номер провадження: 11-кп/785/700/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 , - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 16.03.2015 року, яким

ОСОБА_10 , який: народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, не одружений, не має визначеного місця роботи, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 21.06.2010 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на два роки,

засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі,

встановив:
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин:

22.07.2014 року, близько 18 год., на сходовому майданчику, біля вхідних дверей до квартири АДРЕСА_3 , між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , на ґрунті неприязних відносин, що виникли раптово, стався конфлікт, внаслідок якого, ОСОБА_10 умисно завдав потерпілому один удар ножем у живіт, спричинивши ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент спричинення, у вигляді проникаючого ножового поранення брючної порожнини в області печінки.

В апеляційній скарзі, не заперечуючи встановлені судом фактичні обставини справи, обвинувачений зазначив, що покарання, яке йому призначене, є надто суворим. Під час судового розгляду він намагався вмовити потерпілого прийняти від нього грошові кошти на відшкодування завданої шкоди, але той ухилявся від цього. Суд першої інстанції не врахував його повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що на його утриманні знаходяться дві особи пенсійного віку.

За таких підстав, обвинувачений просить змінити вирок суду першої інстанції та пом`якшити призначене йому покарання.

Представник потерпілого, адвокат ОСОБА_11 подала заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, зазначивши, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і справедливим, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, захисника, яка просила задовольнити апеляційну скаргу її підзахисного, представника потерпілого та прокурора, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, ніким не заперечується, а дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обгрунтовано визнані судом першої інстанції, у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільними.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя у момент заподіяння.

При призначенні покарання, суд першої інстанції врахував характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, його тяжкість і дані про особу обвинуваченого, у тому числі наявність у нього судимості.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції не встановив.

Виходячи з цього, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч. 1 ст. 121 України.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції обставин, наведених у ній, які могли б, на думку обвинуваченого, вплинути на призначення більш м`якого покарання, є безпідставними.

Як видно з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття.

Колегія суддів, погоджуючись з мотивацією суду першої інстанції, враховує правову позицію потерпілого, який вважає призначене обвинуваченому покарання справедливим і вважає, що покарання ОСОБА_10 призначено з дотриманням загальних принципів призначення покарання, передбачених ст. 50 та 65 КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку суду першої інстанції у частині призначення покарання, немає.

Доводи захисника у судовому засіданні суду апеляційної інстанції про порушення права обвинуваченого на захист та необхідність скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений не заперечував проти розгляду справи за відсутності його захисника.

Окрім того, під час апеляційного розгляду справи, захисник не зазначила за якою саме підставою, передбаченою ст. 415 КПК України, має бути призначений новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 16.03.2015 року стосовно нього, - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді Апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_4

ОСОБА_3