Ухвала

іменем україни

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4.,

суддів ОСОБА_5., ОСОБА_6.,

при секретарі ОСОБА_7.,

за участю прокурора ОСОБА_8.,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні в суді апеляційної інстанції, на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області 31 липня 2014 року.

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2014 року засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Козацьке, Одеської області, який проживає АДРЕСА_1 такого, що не має судимості,

за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та на нього покладені обов'язки згідно пунктів 2, 3 ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 12500 грн, 5000 грн моральної шкоди та 6800 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалою Апеляційного Одеської області вирок районного суду стосовно ОСОБА_1 залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 08 грудня 2013 року в період часу з 20.00 год. по 23.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, шляхом пошкодження вхідних дверей проник до будинку АДРЕСА_2 Одеської області, звідки таємно викрав: рідкокристалічний телевізор «Самунг» з пультом дистанційного управління, мобільний телефон «Нокіа 200» з сім-картою та залишком на рахунку 30 грн, зарядний пристрій до нього та ДВД - плеєр з пультом дистанційним управління, а всього викрав майно потерпілої ОСОБА_2 на суму 5555 грн.

В касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_1, правильність кваліфікації його дій та розміру і виду призначеного йому покарання, просить скасувати постановлені стосовно ОСОБА_1 судові рішення в частині вирішення цивільного позову і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Не оспорюючи правильність розв'язання цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, свої вимоги обґрунтовує тим, що у кримінальному провадженні №0004141, за яким ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, він на стадії досудового слідства повернув потерпілій викрадені у неї з будинку речі, що підтверджується відповідними розписками потерпілої. Стверджує, що, приймаючи рішення про стягнення на користь потерпілої 12 500 грн на відшкодування матеріальної шкоди, суд вийшов за межі його фактичного розміру, встановленого за вироком суду. Апеляційний суд зазначені недоліки не виправив, пославшись на наявність погодженої засудженим з потерпілою суми матеріальних збитків з урахуванням наслідків підпалу засудженим будинку потерпілої з метою приховати вчинений ним злочин, щодо якого ці матеріали виділено в окреме провадження.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримку касаційної скарги з підстав, викладених у ній, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржується.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0004141 було пред'явлено обвинувачення за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме вчинення крадіжки з проникненням у житло або інше приміщення чи сховище.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 викрав із домогосподарства потерпілої ОСОБА_2 належне їй майно на загальну суму 5555 грн На стадії досудового слідства, потерпілій ОСОБА_2 на відповідальне зберігання 09 грудня 2013 року та 23 січня 2014 року було передано викрадені у неї речі, а саме: рідкокристалічний телевізор «Самсунг», мобільний телефон «Нокіа 200» та ДВД-плеєр, що підтверджено її розписками.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах відповідно до обвинувального акту. А тому суд не мав права стягувати з ОСОБА_3 на користь потерпілої матеріальні збитки, які не випливають з висунутого обвинувачення.

Суд першої інстанції дані обставини не врахував, збільшив суму відшкодування завданих потерпілій злочином матеріальних збитків, пославшись на узгодженість цього питання між засудженим та потерпілою.

Апеляційний суд цю помилку не виправив, погодився з висновками суду першої інстанції, не навівши відповідного обґрунтування, та постановив у цій частині ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Оскільки у касаційній скарзі фактично оспорюється правильність вирішення цивільного позову лише в частині відшкодування завданої потерпілій матеріальної шкоди, то, виходячи з вимог ст. 433 КПК України, вирок та ухвала підлягають скасуванню саме в цій частині з призначенням нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області 31 липня 2014 року щодо ОСОБА_1 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_2 щодо відшкодування спричиненої потерпілій матеріальної шкоди скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_4 ОСОБА_6