Дата документу 25.01.2012 Справа № 1-827/11
В И Р О К

Іменем України

25 січня 2012 року Октябрський районний
суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді
Савченка А.Г.

при секретарі
Дудка А.С.

за участю прокурора
Карпінської А.П.

захисника
ОСОБА_1

потерпілого
ОСОБА_2

законних представників
ОСОБА_3,ОСОБА_4

підсудного
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу по
обвинуваченню

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця і мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, освіта неповна
середня, не одруженого, ніде не працює,
не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2
ст. 186 КК України (далі - КК),

в с т а н о в и в :

2 лютого 2011 року, приблизно о 18
год., підсудний ОСОБА_5 за попередньою
змовою групою осіб з невстановленими
органами досудового слідства особами,
перебуваючи біля будинку № 2, що по вул.
Остапа Вишні в м. Полтаві, із
застосуванням насильства, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, що виразилось у нанесенні
декількох ударів в область тулуба
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2,
відкрито заволоділи його мобільним
телефоном «Philips X 703»вартістю 680 грн. з
картою оператора мобільного зв'язку MTS
вартістю 35 грн., на рахунку якої
знаходились кошти в сумі 7 грн.,
внаслідок чого йому було завдано
матеріального збитку на загальну суму
722 грн. Викраденим підсудний
розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в ході судового слідства по
справі підсудний ОСОБА_5 вину у
вчиненні інкримінованого йому злочину
визнав частково, зазначивши, що
мобільним телефоном потерпілого він
дійсно заволодів, але зробив це сам, а
не в групі осіб і при цьому ударів
потерпілому не наносив, а тільки звалив
його на сніг з метою заволодіння
мобільним телефоном. Наголосив, що
зробив це на вимогу незнайомої йому
особи, яка примусила його до цього.

Суд критично оцінює показання
підсудного в частині заперечення ним
своєї вини у застосуванні насильства
та причетності до скоєння пограбування
інших осіб, оскільки вони
спростовуються сукупністю зібраних по
справі та перевірених в ході її
судового розгляду доказів, а тому
приймає їх до уваги тільки в тій
частині, в якій вони узгоджуються з
іншими доказами по справі.

Потерпілий ОСОБА_2 в суді показав, що,
коли він того вечора разом зі своїм
неповнолітнім товаришем ОСОБА_6
повертався додому, до нього підійшли
троє осіб, серед яких був і підсудний.
Двоє невідомих взяли його за руки, а
підсудний дістав у нього з кишені та
забрав мобільний телефон. Коли ж він
почав переслідувати підсудного, який
після заволодіння телефоном втікав з
місця скоєння злочину, то останній
звалив його на сніг та наніс йому удари
по тулубу. Внаслідок заволодіння
мобільним телефоном йому були
заподіяні збитки на суму 722 грн. В ході
досудового слідства мобільний телефон
йому було повернуто, а тому претензій
матеріального характеру до підсудного
він тне має, цивільний позов по справі
не заявляє та на суворому покаранні
підсудного не наполягає.

Аналогічні показання про обставини
пограбування потерпілого дав свідок
ОСОБА_7, чиї показання були досліджені в
суді в порядку статті 306 КПК України (а.
с. 128-130), а також законний представник
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4,
якій про це відомо зі слів сина.

Із показань свідка ОСОБА_8, які були
досліджені в суді в порядку статті 306
КПК України (а. с. 49-51), водія служби
таксі «1552», слідує, що 12 чи 13 лютого 2011
року він за 300 грн. придбав мобільний
телефон «Philips X 703»у одного із пасажирів,
якого він підвозив на автомобілі. В
послідуючому цей телефон у нього було
вилучено працівниками міліції.

Відповідно до протоколу огляду місця
події від 25 лютого 2011 року працівниками
міліції у ОСОБА_8 було вилучено
мобільний телефон «Philips X 703»в
металевому корпусі сірого кольору ІМЕІ
НОМЕР_1 (а. с. 43-46).

Цей телефон був впізнаний потерпілим
при пред'явленні йому для впізнання як
такий, що був у нього викрадений
підсудним, свідченням чого суд приймає
до уваги протокол огляду від 16 червня
2011 року, який був досліджений в суді (а.
с. 39).

Згідно висновку товарознавчої
експертизи від 4 квітня 2011 року
вартість мобільного телефону «Philips X
703»становить 680 грн.

Винуватість підсудного у вчиненні
інкримінованого йому злочину
підтверджується також іншими доказами
по справі, які були досліджені в суді
під час її розгляду.

Проаналізувавши наведені докази, суд
приходить до висновку про доведеність
вини підсудного у відкритому
заволодінні ним чужим майном
потерпілого за обставин, викладених
вище.

Суд кваліфікує дії підсудного
ОСОБА_5 як відкрите викрадення чужого
майна (грабіж), вчинене за попередньою
змовою групою осіб з застосуванням
насильства, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілого, тобто за
ч. 2 ст. 186 КК України.

Обставинами, які пом'якшують
покарання підсудного, суд визнає
часткове визнання ним своєї вини та
сприяння розкриттю злочину,
добровільне відшкодування ним
завданого збитку шляхом повернення
вкраденого, а також вчинення злочину
неповнолітнім.

Обставиною, яка обтяжує
покарання підсудного, суд визнає
вчинення ним злочину щодо малолітнього
потерпілого.

Виходячи з загальних засад
призначення покарання, визначених
статтею 65 КК, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу
винного та обставини, що впливають на
призначення покарання.

Суд враховує, що вчинений
підсудним злочин відповідно до ч. 4 ст. 12
КК відноситься до тяжких.

Визначаючи вид і розмір покарання
підсудному, суд враховує конкретні
обставини справи, його позитивну
характеристику, активне сприяння
встановленню істини по справі,
добровільне відшкодування завданого
збитку, наявність обставин, що
пом'якшують і обтяжують покарання, і
вважає за необхідне призначити йому
покарання у виді позбавлення волі, яке
буде необхідним й достатнім для його
виправлення, попередження вчинення
нових злочинів та соціальної
реабілітації. Зважаючи на викладене,
суд вважає за можливе звільнити
засудженого від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком
відповідно до положень ч. ч. 2 і 3 ст. 104
КК.

Відповідно до висновку
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи № 450 від 31 травня 2011 року (а.
с. 101-107) підсудний ОСОБА_5 на даний час
будь-яким хронічним психічним
захворюванням не страждає, як і не
виявляє ознак тимчасового розладу
психічної діяльності чи недоумства, а
виявляє ознаки іншого хворобливого
стану психіки у вигляді розладу
особистості і поведінки органічного
походження.

Ступінь вираженості наявних у
підсудного характерологічних змін
особистості такий, що позбавляв його
здатності повною мірою усвідомлювати
свої дії та керувати ними в період часу,
до якого відноситься інкриміноване
йому протиправне діяння, і істотно
впливає на його здатність
усвідомлювати свої дії та керувати
ними на даний час.

Під дію ч. ч. 2 і 3 ст. 19 КК України не
підпадає. Підсудний підпадає під дію
ст. 20 КК України. На даний час, згідно ч. 2
ст. 20 та ч. 2 ст. 94 КК України, потребує
застосування примусових заходів
медичного характеру у вигляді надання
амбулаторної психіатричної допомоги в
примусовому порядку.

В зв'язку з цим суд вважає за
необхідне застосувати до підсудного
паралельно з призначеним покаранням
примусові заходи медичного характеру у
вигляді надання амбулаторної
психіатричної допомоги в примусовому
порядку.

Цивільний позов по справі не
заявлений. Судових витрат по справі
немає.

Питання про речові докази суд
вирішує відповідно до ст. 81 КПК України.

Керуючись статтями 321, 323 та 324 КПК
України, статтями 93-94 КК України, суд,

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК
України і засудити його на чотири роки
позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 КК України
звільнити засудженого від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим
строком на один рік.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України
покласти на засудженого обов'язки: не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;
повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання або роботи.

Застосувати щодо засудженого ОСОБА_5
примусові заходи медичного характеру у
виді надання амбулаторної
психіатричної допомоги в примусовому
порядку.

Запобіжний захід до набрання
вироком законної сили щодо засудженого
у вигляді підписки про невиїзд
залишити без змін.

Речовий доказ, який передано на
зберігання потерпілому (а. с. 53, 72-73),
повернути йому ж.

Вирок може бути оскаржено в
апеляційний суд Полтавської області
через районний суд протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.

Суддя

А.Г.Савченко