Справа № 206/8398/14-к
Провадження № 1-кп/206/32/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" січня 2015 р. м.Дніпропетровськ
Самарський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002147 від 09.12.2014 року за обвинуваченням -

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:

- 20.10.1995 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 141, ст. 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою вироку на 1 рік, 6 місяців;

- 27.12.1996 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 229-6, ч. 1 ст. 229-1, 42, 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 13.03.2001 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 229-8, ч. 2 ст. 141, 42 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 23.09.2004 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 06.11.2008 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 01.09.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

08.12.2014 року, ОСОБА_3 , приблизно о 17 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), прибув до дачного будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 де на дорозі біля огорожі зазначеного домоволодіння, побачив демонтовані невстановленою в ході слідства особою металеві листи з даху вказаного дачного будинку.

Знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для інших осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, у вказаний день та час, шляхом вільного доступу, погрузив демонтовані з даху домоволодіння ОСОБА_6 металеві листи на заздалегідь принесені їм санчата, таким чином умисно, таємно, викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: металеві листи розміром 30х62 см., в кількості 44 шт., вартість яких, згідно висновку товарознавчої експертизи складає 632,4 грн., після чого направився на вул. Карагандинську в м. Дніпропетровську, з метою реалізації вказаного майна, однак не зміг розпорядитись викраденим, так як був затриманий працівниками ПС взводу №2 роти №8 ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_3 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто вчинив закінчений замах та таємне викрадення чужого майна.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установчій частині вироку, зазначивши наступне.

08.12.2014 року, приблизно о 17 годині, прибув до дачного будинку АДРЕСА_3 , де на дорозі біля огорожі зазначеного домоволодіння, побачив демонтовані металеві листи.

Зазначив, що демонтовані металеві листи не є безхазяйними та комусь належать, погрузив на санчата, після чого направився на вул. Карагандинську в м. Дніпропетровську, з метою реалізації вказаного майна, однак не зміг розпорядитись викраденим, так як на пенкті прийому металобрухту, був затриманий працівниками ПС взводу №2 роти №8 ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з викраденим майном.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , суду пояснив наступне, 08.12.2014 року йому зателефонувала голова дачного кооперативу, та повідомила, що з його будинку зняли кришу, по приїзду на місце пригоди, побачив обвинуваченого ОСОБА_3 , який був затриманий співробітниками міліції. Обвинувачений у скоєному зізнався. Металеві листи йому повернули. Щодо покарання поклався на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, ОСОБА_3 , просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, в зв`язку з тим що не оспорює обставини викладені в обвинувальному акті.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 , під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у лікаря психіатра на обліку не перебував (т.1 а.п.43), у лікаря-нарколога перебуває під диспансерно-динамічним наглядом з 14.05.1999 року з діагнозом "Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності." (т.2 а.п.24), за місцем проживання характеризується посередньо (т.1 а.п.42), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_3 , є щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_3 , судом не всановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 , суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.

Однак, суд вважає за необхідне призначити покарання виключно у вигляді позбавлення волі у межах санкцій ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати частину не відбутого покарання за вироком Самарським районним судом м.Дніпропетровська від 01.09.2014 року призначивши таким чином покарання за сукупності вироків, яке ОСОБА_3 , повинен відбувати реально, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01.09.2014 року і остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 1 (одного) року 7 (сіми) днів позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази:

- металеві листи в кількості 44 шт., - повернути потерпілому ОСОБА_6

- сани - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1