У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого - судді

Кравченка К.Т.,

суддів

Пошви Б.М. і Шевченко Т.В.,

розглянула в судовому засіданні 3
квітня 2008 року в м. Києві
кримінальну справу за касаційним поданням першого заступника прокурора
Харківської області на вирок Дворічанського районного суду Харківської області
від 26 вересня 2006 року щодо ОСОБА_1.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження,

уродженця с. Токарівка, Дворічанського району Харківської області, раніше
не судимого,

засуджено :

- за ч. 1 ст. 309
КК України на 1 рік позбавлення волі,

- за ч. 2 ст. 307 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації
майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, остаточне покарання
ОСОБА_1. призначено 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1. від призначеного покарання
звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього
відповідних обов'язків.

За вироком суду ОСОБА_1. визнано винуватим і засуджено за те, що він у
середині липня 2006р., перебуваючи в яру по вул. Героїв с. Токарівка
Дворічанського району Харківської області, незаконно шляхом зривання придбав
наркотичний засіб, а саме дикоростучу коноплю, яку висушив і зім'яв, тобто,
незаконно виробив особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс (маріхуана)
вагою 7,4гр., і зберігав його при собі без мети збуту, до його виявлення та вилучення
23.07.2006р. працівниками міліції.

22.07.2006р., приблизно о 13год.
ОСОБА_1., перебуваючи в охоронному
будинку площадки “Втормет” в с. Гряніковка Двуречанського району, умисно, без
корисливих намірів, незаконно збув ОСОБА_2. особливо небезпечний наркотичний
засіб - канабіс (маріхуана), вагою 0,6гр.

В апеляційному порядку справа не переглядалася.

У касаційному поданні прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1. скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд, посилаючись при цьому на неправильне застосування кримінального
закону, оскільки суд, призначаючи ОСОБА_1. покарання за ч. 1 ст. 309 КК України
обмеження волі, призначив його з порушенням вимог ч. 3 ст. 61 КК України,
оскільки обмеження волі до неповнолітніх не застосовується, а також при звільненні
ОСОБА_1. від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не мотивував
своє рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з
випробуванням, при цьому не послався на ст. 104 КК України. Крім того вказує на
те, що призначене ОСОБА_1. покарання не відповідає тяжкості злочину та даним
про особу засудженого.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів
вважає, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1. у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, суд зробив на підставі
доказів, досліджених у судовому засіданні, що по суті у касаційному поданні не оспорюється.

Згідно зі встановленими у справі фактичними обставинами матеріальний закон
судом застосовано правильно.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б вплинули на
законність і обґрунтованість судового рішення, у справі не допущено.

Призначаючи ОСОБА_1. покарання, суд
урахував ступінь тяжкості вчинених ним злочину, дані про особу винуватого та
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Доводи подання про те, що суд
призначивши ОСОБА_1. за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді обмеження
волі строком на 1 рік, призначив його з порушенням вимог ч. 3 ст. 61 КК
України, оскільки обмеження волі до неповнолітніх не застосовується, є
безпідставними, оскільки як убачається з матеріалів справи при проведенні
службової перевірки було встановлено, що ОСОБА_1. було призначено за ч. 1 ст. 309 КК
України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Крім того, на запит
голови суду прокурор Дворічанського району повідомив, що в матеріалах
наглядового провадження знаходиться належним чином завірена копія вироку по
справі щодо ОСОБА_1., згідно якої останньому призначено за ч. 1 ст. 309 КК
України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Рішення суду про призначення ОСОБА_1. покарання та звільнення його від
відбування покарання на підставі ст. 75 КК України у вироку належним чином
мотивовано.

Прокурор, який брав участь у суді першої інстанції, просив
звільнити ОСОБА_1. від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, і в
апеляційному порядку вирок не оскаржував.

Посилання прокурора на те, що призначене судом покарання не є достатнім для
виправлення засудженого, а обставини справи і дані про особу засудженого не
надавали суду підстав для звільнення ОСОБА_1. від відбування покарання з
випробуванням, непереконливі.

Доводи у поданні про те, що суд при звільненні ОСОБА_1. від відбування
покарання з випробуванням не послався на ст. 104 КК України є непереконливі,
оскільки незастосування судом цього закону не є істотним порушенням і не
впливає на правильність призначеного ОСОБА_1. покарання.

Виходячи з наведеного, підстав для
призначення справи до розгляду у касаційному порядку з повідомленням зазначених
у ст. 384 КПК України осіб немає.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія
суддів Судової палати Верховного Суду України у кримінальних справах

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційним поданням
першого заступника прокурора Харківської області щодо засудженого ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і :

Кравченко К.Т. Пошва Б.М. Шевченко Т.В.