Справа № 359/3383/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/706/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 02.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
« 2 » липня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

представника Бориспільської виправної колонії №119 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2015 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання відмовлено,

в с т а н о в и л а:

До Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла заява засудженого ОСОБА_8 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково, в якій він зазначив, що відбув 2/3 строку покарання, а тому просить застосувати щодо нього положення ст. 81 КК України.
22.05.2015р. ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання відмовлено.

Мотивуючи своє рішення суд послався на те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки за весь період відбування покарання має лише одне заохочення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт послався на незаконність ухвали суду та її необґрунтованість, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та зазначає, що вину визнав повністю, усвідомив суспільну небезпеку скоєного злочину, частково відшкодував завдані злочином збитки, за час відбування покарання в Бориспільській виправній колонії №119 порушень режиму утримання не допускав, стягнень не має, працевлаштований на промисловій зоні установи на дільниці, відбув 2/3 строку покарання та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і вважав рішення суду законним і обґрунтованим, пояснення представника Бориспільської виправної колонії №119 ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу засудженого, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Доводи апеляційної скарги засудженого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.
Згідно п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 вироком Таращанського районного суду Київської області від 8.11.2012р. засуджений за ч.3 ст. 185, 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Строк відбування покарання рахується з 25.09.2012р., тобто засуджений фактично відбув 2/3 строку призначеного покарання.
Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
На думку колегії суддів, суд І інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Так, суд приймаючи рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_8 , обґрунтовано зазначив, що засуджений, відбуваючи покарання з 25.09.2012р. має лише одне заохочення згідно постанови від 5.01.2015р..

Крім того, під час перебування в СІЗО ОСОБА_9 допустив порушення режиму утримання за що мав стягнення, яке погашено, згідно виписки із протоколу ( а.с.10) є висновок голови комісії, якою вирішувалося питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, про те, що ОСОБА_9 не довів своє виправлення і не заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, колегія суддів вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_8 немає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2015 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання відмовлено залишити без зміни.

Судді __________________ __________________ __________________