Справа № 11-59 2007
року Головуюча
191 ч.4 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

31 січня
2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Хмельницької області в складі:

Головуючого-судді
Шершуна В .В., суддів Суслова М.І., Задворного О.Л., з участю прокурора
Бардецького О.І., захисника ОСОБА_2.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за
апеляцією прокурора, який приймав участь в розгляді справи на постанову
Білогірського районного суду від 13 грудня 2006 року.

Цією
постановою кримінальну справу про обвинувачення за ст. 191 ч.4
КК України

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця та жителя смт. Ямпіль Білогірського
району Хмельницької області, українця, громадянина України, з '
середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні перебуває
неповнолітня дитина, раніше не судимого,

направлено
прокурору для проведення додаткового розслідування.

В апеляції прокурор просить постанову суду скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд. При цьому апелянт посилається на її незаконність і
безпідставність, вважаючи мотиви повернення передчасними, а висновки суду не
відповідають матеріалам справи. Вважає, що вина ОСОБА_1. у скоєнні розтрати
чужого майна, яке було йому ввірене, у великих розмірах повністю підтверджена
зібраними під час досудового слідства матеріалами справи та доведена під час
судового розгляду.

Підсудний
ОСОБА_1. постанову не оскаржив.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора на підтримку доводів
апеляції, підсудного та в його інтересах захисника на їх заперечення,
перевіривши та вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати

знаходить:

апеляцію
прокурора як таку, що підлягає до задоволення.

Висновки
судді місцевого суду, викладенні в постанові про направлення справи на
додаткове розслідування, мотивовані тим, що досудове слідство проведено
неправильно, неповно та однобічно, цю неповному неможливо усунути в судовому
засіданні, а ті порушення кримінально-процесуального законодавства, які
допустили органи досудового слідства, не дають обгрунтованих підстав для
винесення законного рішення.

Зокрема:

органами досудового
слідства не встановлено
причину відсутності

матеріалів ревізії
наявності
товарно-матеріальних
цінностей на час

вчинення
крадіжки на складі товариства;

не встановлено
осіб, які підписали акт передачі матеріальних цінностей від

імені ОСОБА_1.;

не виявлено
фактів прийняття будь-яких рішень керівництвом товариства

стосовно
недостачі товарно-матеріальних цінностей на складі;

безпідставно не
перевірено і не дано оцінки діям службових осіб товариства

про їх
причетність до вчинення злочинів у сфері службової діяльності в

зв'язку з нестачею
насіння цукрових буряків на складі;

кваліфікація
вчиненого ОСОБА_1злочинного діяння не відповідає

вимогам матеріального
права, оскільки не
встановлено в якій формі

останній
допустив розтрату майна.

Разом з тим,
погодитися з такою мотивацією неможливо.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1. обвинувачується в тому, що
перебуваючи на посаді комірника агрофірми „Колос", яка в послідуючому
реорганізувалась в ТОВ „Колос", в період з 5.03. по 24.04.2002 року
допустив розтрату насіння цукрових буряків в кількості 115, 5 кг., спричинивши
шкоду товариству на загальну суму 7800 грн.

Його дії кваліфіковані як розтрата чужого майна, яке ввірене особі вчинене
у великих розмірах, тобто за ч.4 ст. 191 КК України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої
ст..281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування зі стадії
судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність
досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Якщо суд мав змогу усунути виявлені недоліки досудового
слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту
підсудних, потерпілих, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення
додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових
доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК України, вчинення інших
процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування
справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове
розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд
для витребування додаткових доказів ( ст.. 280 КПК України ).

Неприпустимим є повернення справи на додаткове розслідування і у випадках,
коли немає доказів, які б підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості
одержання додаткових доказів. За таких обставин суд має витлумачити всі сумніви
на користь підсудного і постановити згідно з ч.4 ст.327 КПК України
виправдовувальний вирок (п.10 постанови ПВС України № 2 від 11 лютого 2005 року
„Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення
кримінальних справ на додаткове розслідування" ).

В той же час, з матеріалів кримінальної справи та протоколу судового
засідання вбачається, що в ході досудового і судового слідства зібрано
достатньо доказів, на підставі яких є можливість прийняти рішення про
винуватість чи не винуватість підсудного.

Одночасно з
наведеним, судова палата відмічає, що в судовому засіданні були допитані
підсудний, представник цивільного позивача, значна кількість свідків,
досліджені

матеріали справи, однак цим
обставинам суд не надав належної оцінки,
не вжив всіх
передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного
аналізу добутих доказів.

У постанові про повернення справи на додаткове розслідування відсутні
вказівки суду про необхідність проведення конкретних слідчих дій, які необхідно
провести досудовим органам для усунення неповноти слідства, в чому ця неповнота
полягає і чому вона не може бути усунена в судовому засіданні.

Таким чином, при розгляді вказаної справи суд не створив необхідних умов
для збереження об'єктивності і неупередженості при направленні справи на
додаткове розслідування, не навів переконливих аргументів про неможливість
закінчувати розгляд вказаної справи без дослідження тих обставин, які викладені
в постанові, а повертаючи справу на додаткове розслідування з мотивів неповноти
і неправильності досудового слідства, не навів переконливої мотивації, що ця
неповнота і неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Крім
того, в порушення вимог частини другої ст. 281 КПК України, судом після '
заявленого клопотання представником цивільного позивача ОСОБА_3. про повернення
справи на додаткове розслідування не було надано можливість прокурору та іншим
учасникам судового розгляду висловити свою думку з цих питань (п.12 вказаної
постанови).

З врахуванням викладеного та керуючись ст..ст.281, 362,
365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

апеляцію
прокурора, який приймав участь у розгляді справи, задоволити.

Постанову
Білогірського районного суду від 13 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 про
направлення кримінальної справи по його обвинуваченню за ст. 191 ч.4 КК України
прокурору для 'проведення додаткового розслідування скасувати, а матеріали
справи повернути в той же суд для розгляду по суті в попередньому складі.