Справа №05-8482
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2012 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Ткаченка Д.В.

при секретарі судового засідання Василенко В.А.

за участю прокурора Маркицького А.М.

за участю підсудного ОСОБА_1

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, офіційно не працюючого, неодруженого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого: у 2004 році Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі; у 2006 року Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; у 2007 році Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, який раніше вже вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, шляхом зловживання довірою заволодів чужим майном, за наступних обставин.

21 квітня 2011 року приблизно о 17.45 год. ОСОБА_1 перебуваючи на подвірї будинку №5 по вул. Червоноармійській в м. Борисполі Київської області зустрів свого знайомого ОСОБА_2 Маючи намір на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_1 попрохав у ОСОБА_2М дозволу зателефонувати, в результаті чого ОСОБА_3 добровільно передав телефон ОСОБА_1 Комусь зателефонувавши, ОСОБА_1, не повертаючи телефон, став поступово віддалятись, а коли ОСОБА_3 відволікся від нього, вийшов з подвіря будинку і направився до ломбарду для того щоб продати телефон. По дорозі ОСОБА_1А зустрів двох незнайомих йому людей, яким продав телефон за 100 гривень. Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_2 заподіяно шкоду в розмірі 315 грн.

На підставі ст. 299 КПК України судом за згодою усіх учасників судового розгляду визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються. Судом з'ясовано, що підсудний та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз'яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову у апеляційному порядку.

Підсудний визнав вину у вчиненні злочину та показав, що він, дійсно 21 квітня 2011 року приблизно о 17 год. 45 хв., перебував на подвірї будинку №5, по вул. Червоноармійська в м. Бориспіль. Зустрівши там свого знайомого - ОСОБА_2, з метою заволодіння його мобільним телефоном, він пропросив ОСОБА_2М зателефонувати з його телефону. Отримавши телефон, ОСОБА_1 зателефонував комусь та став поступово віддалявся від ОСОБА_2М, а коли той відволікся від нього, вийшов з подвіря та направився до ломбарду для того щоб продати телефон. По дорозі він зустрів двох незнайомих йому людей, яким продав телефон за 100 гривень. В судовому засіданні підсудний щиро розкаявся та зазначив про те, що заподіяну ОСОБА_2 шкоду в розмірі 315 грн. відшкодував добровільно.

Враховуючи покази підсудного, суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні злочину доведена повністю. Оскільки ОСОБА_3 добровільно передав ОСОБА_1 свій телефон, а підсудний заволодів цим телефоном шляхом зловживання довірою, враховуючи, що винний має не зняту і не погашену судимість за крадіжку, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство, вчинене повторно.

Призначаючи покарання, суд виходить з того, що вчинений ОСОБА_1 злочин є злочином середньої тяжкості. Згідно медичних довідок ОСОБА_1А на обліку у психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.с. 62, 63). Підсудний характеризується за місцем свого проживання позитивно (а.с. 61). Шкоду заподіяну ОСОБА_2 в розмірі 315 грн. підсудний добровільно відшкодував (а.с.164). Щире каяття у скоєному злочині та добровільне відшкодування завданого збитку суд визнає обставинами, які помякшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Судом враховано, що відповідно до ч. 1, 2 статті 375 КПК України після скасування вироку (постанови) апеляційним судом суд першої інстанції розглядає справу у відповідності з вимогами глав 25-28 цього Кодексу.

При новому розгляді справи судом першої інстанції застосування закону про більш тяжкий злочин та посилення покарання допускається тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляцією прокурора або потерпілого чи його представника в зв'язку з необхідністю застосування закону про більш тяжкий злочин або коли при скасуванні вироку визнано необхідним застосувати більш суворе покарання, а також, коли при додатковому розслідуванні справи буде встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжкий злочин, або коли збільшився обсяг обвинувачення.

З урахуванням вищевказаних обставин, а також враховуючи те, що виправлення підсудного не можливе без ізоляції від суспільства, ОСОБА_1 належить призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати та речові докази не значаться.

Керуючись ст.ст. 327, 330, 331-335, 343-344, 375 КПК України, ч.2 ст. 190 КК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого

ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_1 обчислювати з моменту його взяття під варту 27 вересня 2011 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишити взяття під варту.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту проголошення вироку.

Суддя: Д.В. Ткаченко

З оригіналом згідно: Суддя Д.В. Ткаченко