АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/333/15 Головуючий І-ої інстанції
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Київського району м.Харкова ОСОБА_11 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 22.12.2014р., -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 22.12.2014р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002683 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, постановлено повернути прокурору для усунення протягом розумного строку недоліків.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що в обвинувальному акті дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, тоді як в змісті пред`явленого йому обвинувачення йдеться про те, що він відкрито заволодів майном ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , при цьому маючи намір на відкрите саме заволодіння чужим майном. Як вказано в ухвалі суду, само по собі заволодіння чужим майном, без врахування умислу суб`єкту, повинно кваліфікуватися, наприклад за ст.ст.187, 190 КК України. З огляду на це суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.91 та п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження, просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання.

Прокурор вважає, що суд в мотивувальній частині ухвали при викладенні міркувань щодо кваліфікації дій обвинуваченого не послався на конкретну норму закону, якій не відповідає обвинувальний акт. Вказує, що з суб`єктивної сторони грабіж може бути вчинений лише при наявності прямого умислу, коли особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, відкрито вилучає майно, на яке вона не мала ніякого права, тому при визначенні правової кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 КК України взагалі не йдеться про наявність або відсутність умислу на відкрите заволодіння чужим майном.

Прокурор зазначає, що посилання суду в ухвалі щодо «наміру на відкрите саме заволодіння чужим майном» не відповідає вимогам закону, оскільки в ст.24 КК України передбачений «умисел» на вчинення злочину, а крім того, зазначення «наміру» взагалі відсутнє в обвинувальному акті.

Прокурор вказує, що в описовій частині кожного з епізодів вчинення злочину в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_10 …маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), відкрито заволодів майном потерпілої..», і в даному випадку при описанні механізму вчинення злочину термін «заволодіння» вживається у більш широкому розумінні, ніж те значення, яке буквально трактує суд в своєму рішенні. Таким чином, на думку прокурора, міркування суду щодо невірно визначеного «наміру» обвинуваченого при вчиненні злочинів і неправильна кваліфікація його дій, є передчасними, суб`єктивними, надуманими та формальними, такими, що суттєво не впливають на зміст та форму обвинувального акту, та не є перешкодою для призначення судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку обвинуваченого та його захисника, які також підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили скасувати ухвалу і призначити новий судовий розгляд, думку потерпілої ОСОБА_8 , яка просила прийняти рішення на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та ухвали суду, суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору зазначив, що в обвинувальному акті наявні суперечності між викладеними фактичними обставинами інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікацією дій обвинуваченого. Однак з таким ствердженням суду погодитись не можна. Зі змісту обвинувального акту чітко вбачається, що орган досудового розслідування в обвинувальному акті вказав умисел ОСОБА_10 на вчинення злочину, який відповідає викладеній правовій кваліфікації його дій, як відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Між тим, суд у підготовчому судовому засіданні фактично надав обставинам, викладеним в обвинувальному акті, та діям обвинуваченого ОСОБА_10 , всупереч ст.23 КПК України, правову оцінку, чого не мав права робити. Судом не враховано, що в разі встановлення в ході судового розгляду нових обставин, прокурор може змінити обвинувачення згідно ст.338 КПК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, оскільки вимоги п.5 ч.2 ст.291 КРК України прокурором виконано в повному обсязі.
Отже, висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам провадження. Тому ухвала суду першої інстанції є незаконною і підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 415 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 22.12.2014р., якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002683 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, постановлено повернути прокурору для усунення протягом розумного строку недоліків - скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5