Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
головуючого Селівона
суддів Кузьменко О.Т.,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 17 січня 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи
судами першої та апеляційної інстанцій,
на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня
2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Хмельницької області від 25 липня 2006 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Цим вироком визнано винними:
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Попівки
Черкаської області, раніше судимого 28.07.2003 р. за ч. 2 ст. 307 КК України на
2 роки позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 цього Кодексу від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні злочинів, передбачених
ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, з призначенням йому покарання:
- за ч. 2 ст. 307 КК України - 5
років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,
ч. 2 ст. 317 КК України - 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
яке є його власністю, за винятком житла.
На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_1 призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за винятком житла.
На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків ОСОБА_1 остаточно призначено 6 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за винятком житла.
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку с. Софіївки
Черкаського району Черкаської області, згідно зі ст. 89 КК України таку, що не
має судимості,
у вчиненні злочинів, передбачених
ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, з призначенням їй покарання:
- за ч. 2 ст. 307 КК України із
застосуванням ст. 69 цього Кодексу - 1 рік позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є її власністю, за винятком житла;
ч. 2 ст. 317 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу - 6 місяців
арешту без конфіскації майна.
На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_2 остаточно призначено 1 рік позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є її власністю, за винятком житла.
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку с. Олешина
Хмельницького району Хмельницької області, згідно зі ст. 89 КК України таку, що
не має судимості,
у вчиненні злочинів, передбачених
ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, з призначенням їй покарання:
- за ч. 2 ст. 307 КК України із
застосуванням ст. 69 цього Кодексу - 2 роки 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є її власністю, за винятком житла;
ч. 2 ст. 309 КК України - 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_3 остаточно призначено 2 роки 6 місяців позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є її власністю, за винятком житла.
За епізодом зберігання наркотичних
засобів з метою збуту від 20 вересня 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виправдано.
Прийнято рішення щодо речових
доказів та судових витрат.
Ухвалою колегії суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області від 25
липня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінено, в частині їх засудження
за ч. 2 ст.317 КК України цей вирок скасовано із закриттям справи на підставі
п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України і постановлено вважати засудженими: ОСОБА_1 за ч.2
ст. 307 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю, за винятком житла, і на підставі ст. 71 цього
Кодексу за сукупністю вироків остаточно на 6 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за винятком житла, ОСОБА_2 за
ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу на 1 рік
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її власністю, за винятком
житла. В решті вирок щодо них та ОСОБА_3 залишено без зміни.
З урахуванням змін, внесених до
вироку апеляційним судом, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними у
вчиненні злочинів за таких обставин.

11 лютого 2004 року близько 16 год.
під час проведення працівниками міліції контрольної закупки ОСОБА_1 за місцем
свого проживання в АДРЕСА_1 продав за 6 грн. особі під вигаданим прізвищем
ОСОБА_4 особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований вагою в
перерахунку на суху речовину 0,036г.

9 квітня 2004 року за таких же
обставин ОСОБА_1 продав за 12 грн. особі під вигаданим прізвищем ОСОБА_5
особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований вагою в перерахунку
на суху речовину 0,066г. Того ж дня працівниками міліції було виявлено і
вилучено за місцем проживання ОСОБА_1 одноразовий медичний шприц і скляний
флакон з особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим вагою в
перерахунку на суху речовину відповідно 0,242г і 0,008г, які він зберігав з
метою збуту.

Крім цього, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 вчинили наступні злочини за попередньою змовою групою осіб.

20 травня 2005 року близько 16 год.
30 хв. під час проведення працівниками міліції оперативної закупки ОСОБА_1 за
місцем свого проживання в АДРЕСА_1 продав за 14 грн. особі під вигаданим
прізвищем ОСОБА_6 особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований
вагою в перерахунку на суху речовину 0,085г.

22 травня 2005 року за таких же
обставин ОСОБА_1 продав за 14 грн. особі під вигаданим прізвищем ОСОБА_7
особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований вагою в перерахунку
на суху речовину 0,084г.

26 червня 2005 року близько 9 год.
20 хв. під час проведення працівниками міліції оперативної закупки ОСОБА_2 за
місцем свого проживання в АДРЕСА_1 продала за 16 грн. особі під вигаданим
прізвищем ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований
вагою в перерахунку на суху речовину 0,08г. Того ж дня близько 13 год.
працівниками міліції було виявлено і вилучено за місцем проживання ОСОБА_1 два
одноразові медичні шприци, поліетиленову пляшку і два скляні флакони з особливо
небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим загальною вагою в
перерахунку на суху речовину відповідно 0,466г, які вони зберігали з метою
збуту.

20 вересня 2005 року близько 10
год. 30 хв. під час проведення працівниками міліції оперативної закупки ОСОБА_1
за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 продав за 16 грн. особі під вигаданим
прізвищем ОСОБА_9 особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований
вагою в перерахунку на суху речовину 0,06г.

8 жовтня 2005 року близько 11 год.
під час проведення працівниками міліції оперативної закупки ОСОБА_3, яка
проживала в будинку ОСОБА_1 по АДРЕСА_1, продала за 16 грн. особі під вигаданим
прізвищем ОСОБА_10 особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований
вагою в перерахунку на суху речовину 0,082г.

12 жовтня 2005 року за таких же
обставин ОСОБА_3 продала за 16 грн. особі під вигаданим прізвищем ОСОБА_11
особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований вагою в перерахунку
на суху речовину 0,02г. Того ж дня працівниками міліції було виявлено і
вилучено за місцем проживання ОСОБА_1 чотири одноразові медичні шприци,
поліетиленову пляшку і скляний флакон з особливо небезпечним наркотичним засобом
- опієм ацетильованим загальною вагою в перерахунку на суху речовину відповідно
0,556г, які вони зберігали з метою збуту.

23 січня 2006 року близько 14 год.
по пров. Рибачому в м.Хмельницькому під час затримання працівниками міліції
ОСОБА_3 у неї було виявлено і вилучено одноразовий медичний шприц з особливо
небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим вагою в перерахунку на
суху речовину 0,48г, який вона напередодні виготовила і зберігала при собі для особистого вжитку.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у
розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, ставить питання про
скасування вироку та ухвали щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і
направлення справи на новий судовий розгляд. Вважає, що суд першої інстанції
неправильно застосував кримінальний закон і безпідставно виключив з
пред'явленого їм обвинувачення кваліфікуючу ознаку вчинення інкримінованих їм
злочинів у складі організованої групи та всупереч вимогам статей 323, 334 КПК
України не обґрунтував своє рішення і не навів у мотивувальній частині вироку
мотивів, з яких відкинув докази обвинувачення. Також не погоджується з рішенням
апеляційного суду про скасування вироку щодо
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
частині їх засудження за ч. 2 ст. 317 КК України та закриття справи у цій
частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України. Крім того, зазначає про
невідповідність призначеного засудженим покарання тяжкості вчинених ними
злочинів та їх особам внаслідок м'якості.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що в його
задоволенні необхідно відмовити.

Рішення суду першої інстанції про
виключення з обвинувачення щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кваліфікуючої
ознаки вчинення ними злочинів організованою групою є обґрунтованим.

Так, згідно з ч. 3 ст. 28 КК
України злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні
або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо
зорганізувалися у стійке об'єднання для вчинення цього та іншого (інших)
злочинів, об'єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи,
спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Як встановлено судом, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили незаконне придбання, зберігання з метою збуту та
збут особливо небезпечних наркотичних засобів за попередньою змовою групою
осіб, тобто будучи поєднаними спільним умислом на вчинення цих дій, заздалегідь
домовившись про їх вчинення та діючи в кожному випадку як співвиконавці.

Доказів попереднього об'єднання
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з конкретною метою, існування стійких зв'язків між
ними, єдиного відомого їм усім плану, спрямованого на досягнення певного
злочинного результату, з розподілом функцій та чітким визначенням ролі кожного
органами досудового слідства та судом не здобуто.

У касаційному поданні прокурор
також, зазначаючи про необхідність кваліфікації злочинних дій ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 за ознакою вчинення їх у складі організованої групи, конкретних
доказів на обґрунтування цієї позиції не наводить.

За таких обставин безпідставним є
твердження у поданні про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам статей
323, 334 КПК України не обґрунтував своє рішення про виключення з обвинувачення
щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кваліфікуючої ознаки вчинення ними злочинів
організованою групою і не навів у мотивувальній частині вироку мотиви, з яких
відкинув докази обвинувачення, оскільки таких доказів встановлено не було.

Апеляційний суд, встановивши під
час розгляду в апеляційному порядку кримінальної справи щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 відсутність достовірних доказів того, що курінь на подвір'ї біля їх
будинку був відповідно обладнаний, спеціально створений і використовувався для
незаконного вживання наркотичних засобів, прийняв рішення про скасування вироку
щодо засуджених в частині їх засудження за ч. 2 ст. 317 КК України за
відсутністю в їх діях складу зазначеного злочину, з чим погоджується і колегія
суддів.

З урахуванням змін, внесених до
вироку щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційним судом, призначене їм покарання згідно зі ст. 65 КК України
відповідає тяжкості вчинених ними злочинів, особі кожного з них та конкретним
обставинам справи.

Таким чином, розглянувши справу в
межах касаційного подання, колегія суддів не знаходить підстав для скасування
судових рішень щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з наведених у поданні мотивів.

Отже, підстав для призначення
кримінальної справи до касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням осіб,
зазначених у ст. 384 КПК України, немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційного подання прокурора, який
брав участь у розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, у
кримінальній справі щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Судді:

Селівон
О.Ф. Кузьменко
О.Т. Шевченко
Т.В.