Справа № 1-19/2007 p.
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

29
січня 2007 року. Савранський районний суд Одеської області

в складі: головуючого
- судді Прібилова В.М.,

при секретарі Ревенко Г.А.,

з участю прокурора Піщанського P.O.,

адвокатів ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
смт. Саврань справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, українця, громадянина
України, уродженця АДРЕСА_1
Савранського району Одеської області, одруженого, освіта середня, непрацюючого,
мешканця смт. Саврань Одеської області, АДРЕСА_2, раніше не судимого, обвинуваченого по ст. 286 ч. 1 КК України, -

встановив:

19 грудня 2005 року, близько 19 год., в АДРЕСА_1
Савранського району Одеської області,ОСОБА_3, керуючи автомобілем Мазда-626 д.
н. НОМЕР_1 по вул.
Бульонного, рухаючись
в сторону с. Концеба,
в порушення п. 10. 1. та 10. 2. Правил
дорожнього руху, змінив напрямок руху автомобіля, виїхав на праве узбіччя, де
скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4. В результаті наїзду ОСОБА_4. отримав тілесні
ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені важкості.

Згідно висновку
судово - медичної
експертизи № НОМЕР_2, при
експертизі потерпілого ОСОБА_4,
виявленні ушкодження у вигляді перелому правої ключиці в середній її треті,
посттравматичного вивиху правого грудного ключичного сочленіння. Дані тілесні
ушкодження могли виникнути від дії тупих предметів, можливо при дорожньо
транспортній пригоді, які викликали тривалий розлад здоров'я строком більше 21 дня та
відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Також, згідно
висновку судово - автотехнічної
експертизи № НОМЕР_3, в
розглянутій дорожній ситуації, водію автомобілю Мазда-626 ОСОБА_3 для
забезпечення безпеки руху належало діяти відповідно до вимог п. 10.1. та 10.2. Правил
дорожнього руху, згідно із якими перед будь - якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що
це буде небезпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам
дорожнього руху та з'їжджаючи з дороги дати дорогу пішоходам, напрямок руху
яких він перетинає. З технічної точки зору, водій ОСОБА_3 мав можливість
запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_4,
якби належним чином виконував вимоги наведених вище пунктів Правил
дорожнього руху.

Висновки суду
про винність ОСОБА_3. в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка
керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості
тілесні ушкодження грунтуються на доказах, безпосередньо досліджених судом при
розгляді даної кримінальної справи.

Підсудний
ОСОБА_3 у судовому засіданні винним себе в скоєнні злочину не визнав,
відмовився давати показання суду щодо обставин скоєння злочину, виступивши в
судових дебатах визнав себе винним в скоєнні злочину, пояснив суду, що скоїв
злочин не навмисно, розкаюється в скоєному, просить при винесенні вироку не
призначати йому суворого покарання.

Потерпілий
ОСОБА_4. в судовому засіданні пояснив, що 19
грудня 2005 року,
близько 19 год., в
АДРЕСА_1 Савранського району Одеської області він йшов по вул. Бульонного в напрямку
Будинку культури на дискотеку. Позаду нього їхав автомобіль і він вирішив
рухатися по правій стороні по обочині. Через декілька секунд від зіткнення з
ав-

томобілем отримав удар він вилетів
на капот автомобіля, ударившись в лобове скло, після чого потерпілого відкинуло
на землю. Водій, який рухався на цьому автомобілі, як в подальшому він узнав - ОСОБА_3, запропонував
йому підвезти його додому, але ОСОБА_4. відмовився, оскільки на той час не знав
цього чоловіка. Слід за підсудним на машині їхав ОСОБА_5, який був випадковим
свідком цієї дорожньо - транспортної
пригоди, зупинився і щось сказав чоловіку, який його збив. Після цього,
потерпілий встав і пішов до своєї матері на роботу в Будинок культури АДРЕСА_1, яка викликала
працівників міліції. Наступного дня ОСОБА_4. пішов в Савранську ЦРЛ, де йому
зробили рентгенівські знімки, виявили перелом ключиці і направили на обстеження
в м. Одеса в обласну лікарню. Після скоєного наїзду та отримання тілесних
ушкоджень він тривалий час проходив курс лікування. На даний час підсудним не
відшкодовані потерпілому збитки, заподіяні злочином.

Представник
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 -
ОСОБА_6. в судовому засіданні пояснила, що є матір'ю неповнолітнього
потерпілого, яка 19 грудня 2005 року,
знаходилася на роботі в Будинку культури АДРЕСА_1
Савранського району. Близько 19
год. 30 хв. до неї на роботу прийшов її син, який перебував в
шоковому стані, на ньому була розірвана нова шкіряна куртка і він розповів їй,
що півгодини тому на нього був скоєний наїзд легковим автомобілем. Вона
установила, що наїзд скоївОСОБА_3. Збоку підсудного та його жінки, після наїзду
на сина їй було запропоновано вирішити питання про відшкодування збитків та не
подавати заяву у міліцію, однак в подальшому з боку сім'ї ОСОБА_3
запропонованої допомоги здійснено не було, в зв'язку з чим вона в подальшому
подала заяву до міліції. 20
грудня 2005 року її
син ОСОБА_4. звернувся за допомогою у Савранську ЦРЛ, де йому зробили
рентгенівські знімки, виявили перелом ключиці і направили на обстеження в м.
Одеса в обласну лікарню. ОСОБА_3 обіцяв відшкодувати збитки заподіянні
злочином, але до даного часу не відшкодував.

Свідок ОСОБА_5 в
судовому засіданні пояснив, що 19
грудня 2005 року,
близько 19 год., він на
своєму автомобілі в АДРЕСА_1
Савранського району рухався по вул. Бульонного
в напрямку с. Концеба,
де біля перехрестя вулиць Тесленка і Будьонного побачив попереду себе
автомобіль, який рухався по правій смузі руху в напрямку с. Концеба з
включеним дальнім світлом зі швидкістю біля 50 км./год. на відстані 30 м., і який різко прийняв вправо. ОСОБА_5 пояснив, що він
бачив пішохода, але не бачив як він йшов чи по проїжджої частини, чи по
обочині. Коли під'їхав до місця ДТП, то побачив ОСОБА_4, який тримався за праву
ключицю і знаходився в розгубленому стані. ОСОБА_5 зупинився і впізнав водія
автомобіля, який збив ОСОБА_4 -
це був ОСОБА_3 В його присутності ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_4. поїхати у
лікарню, але останній відмовився, встав і сказав, що іде до мами на роботу.
Також ОСОБА_5 пояснив, що не придав уваги чи був ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння.

Свідок ОСОБА_7.
в судовому засіданні пояснила, що підсудний ОСОБА_3 її чоловік, який 19 грудня 2005 року поїхав в АДРЕСА_1 Савранського
району до своїх батьків. Наступного дня подзвонив якийсь мужчина і сказав, що
її чоловік збив дитину ОСОБА_6. ОСОБА_7. одразу поїхала до неї додому. Її син
ОСОБА_4. лежав на ліжку, і вона запропонувала йому поїхати у лікарню. ОСОБА_7.
купила плівку, зробили рентгенівські знімки, лікарі дали висновок - перелом правої
ключиці. Лікар-хірург виписав знеболюючи таблетки і уколи, які вона теж купила
і направив на обстеження в м. Одеса. ОСОБА_7. запропонувала відвезти в
Любашівську ЦРЛ, де лікарі далі висновок, що перелому немає. ОСОБА_7. сказала,
що пропонувала ОСОБА_6. купити на базарі нову куртку, але вона відмовилася і
сказала заплатити їй кошти у сумі 3000
грн. в рахунок відшкодування збитків, спричинених їй в результаті ДТП.

Свідок ОСОБА_8.
в судовому засіданні пояснив, що 19
грудня 2005 року він
знаходився в гостях у ОСОБА_9, де також була ОСОБА_6. Біля 20 годин прийшов
син ОСОБА_6 - ОСОБА_4,
який плакав, у нього була розірвана куртка. Він повідомив, що його збила
машина, яка виїхала на узбіччя дороги, по якій він

йшов по вул. Будьонного. Водій
автомобілю запропонував йому завезти його у лікарню, однак він не згодився на
це, а також повідомив присутнім у ОСОБА_9 дома, що с заду інший
водій, який був свідком даного наїзду звернувся до нього на ім'я ОСОБА_3 та сказав йому: «Що
ти наробив?».

Свідок ОСОБА_10.
в судовому засіданні пояснив, що він працюючи начальником відділення ДАІ
Савранського РВ УМВС України в Одеській області по повідомленню чергового
виїхав на місце ДТП, але там вже нікого не було, транспортних засобів, слідів
гальмування та осколків від скла теж не було. Коли ОСОБА_10. зайшов в Будинок
культури АДРЕСА_1, там
знаходився ОСОБА_4. з матір'ю, тілесних пошкоджень на ньому він не побачив і не
пам'ятає чи був той в куртці. ОСОБА_4 та ОСОБА_4. відмовився писати будь яку
заяву та їхати у лікарню.

Свідок ОСОБА_11. в судовому засіданні пояснив, що 20 грудня 2005 року до нього додому прийшла
ОСОБА_7. і попросили відвезти її в АДРЕСА_1
Савранського району до якогось хлопця, якого збив чи зачепив її чоловік. Потім
декілька раз возив ОСОБА_4 до баби „викачувати переляк", возив в
Савранську ЦРЛ та в Любашівську ЦРЛ робити рентгенівські знімки, чув що на
знімках ніякого перелому не було. Всі затрати на бензин оплачувала ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_12. в судовому
засіданні пояснив, що він працює старшим ПС Савранського РВ УМВС України в
Одеської області і про ДТП йому стало відомо лише через місяць, коли потерпілий
ОСОБА_4. написав заяву. Ним були зібрані матеріали щодо тілесних ушкоджень
легкого ступеню тяжкості і на підставі довідки судово-медичного обстеження, в
який було вказано, що ОСОБА_4. упав сам, була винесена постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи. Брались пояснення у свідків, які вказали, що
було зіткнення автомобіля з потерпілим. Брались пояснення у потерпілого в
присутності матері, зачитував їм, вони були згодні. Також був проведений огляд
місця ДТП разом із слідчим, на підставі показань потерпілого та водія, але хто
був присутній він не пам'ятає.

Крім того, вина
підсудного ОСОБА_3 у скоєнні злочину підтверджується: заявою представника
неповнолітнього ОСОБА_4 (а. с.
4-7), протоколом огляду транспорту (а. с.
17-19), протоколом відтворення обстановки та обставин події та фототаблицею до нього (а. с. 32-37), висновком
експерта №НОМЕР_2 (а. с. 47), висновком № НОМЕР_3 судово - автотехнічної
експертизи по дослідженню обставин наїзду автомобіля Ма-зда на пішохода від 17 липня 2006 року (а. с. 53-54).

Суд вважає, що вина підсудного
ОСОБА_3 в скоєнні злочину доведена повністю.

Дії підсудного
правильно кваліфіковані за ст. 286
ч. 1 КК
України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує
транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

Обираючи
покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного
злочину, дані про особу винного.

До обставин, що
пом'якшують покарання, суд відносить щире каяття підсудного, скоєння злочину
вперше, знаходження на його утриманні двох неповнолітніх дітей, а також ту
обставину, що підсудний частково відшкодував збитки заподіянні злочином.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, судом не
встановлено.

По даній
кримінальній справі представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_6. заявила
цивільний позов про відшкодування підсудним ОСОБА_3 матеріальної та моральної
шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди -
1088,45 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1700 грн. Всього
просить стягнути з ОСОБА_3. на її користь 2788,45
грн.

Заявлений по справі цивільний позов підсудний визнав в
повному обсязі.

Суд вважає, що в
частині відшкодування матеріальних та моральних збитків позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

На підставі
викладеного, керуючись статями 75,
76, 286 ч.1 КК України, статтями 321, 324, 328-339 КПК України, Савранський районний
суд Одеської області, -

присудив:

ОСОБА_3
визнати винним в скоєнні злочину,
передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді
двох років обмеження волі, без позбавленням права
керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування
призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому однорічний іспитовий
строк, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_3 повідомляти органи кримінально -
виконавчої системи про зміну місця
проживання, та періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди,
завданої злочином -1088,45 грн.,
в рахунок відшкодування моральної
шкоди, завданої злочином - 1700 грн.
Всього стягнути з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_6. - 2788,45 грн.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз 87,18
грн. за проведення судової
автотехнічної експертизи.

Речовий доказ по справі: автомобіль МАЗДА- 626
д. н. НОМЕР_1 - повернути
власникові.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо
ОСОБА_3 залишити попередній - підписку про
невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Одеської області через суд, який постановив вирок, протягом п'ятнадцяти діб з
моменту проголошення вироку.