Єдиний унікальний № 500/3078/15-к
Провадження № 1-кп/500/306/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
09 червня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001043, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:
21 квітня 2015 року, в період часу з 10:00 до 15:00 години, більш точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою свого проживання по АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу таємно викрав металеві ворота синього кольору, які знаходились на спільному подвір`ї вищевказаного будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та що належать останньому, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 1 520 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема вартість викраденого ним майна. Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що приблизно більше місяця тому, близько о 10:00 11:00 год., може і пізніше, точно не пам`ятає, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, приїхав додому, взяв належні потерпілому ворота, які у знятому стані зберігалися на спільному подвір`ї будинку, де він проживає, та здав їх на пункт прийому металобрухту, отримавши за них 405 грн. Через деякий час він викупив їх та повернув потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток про виклик до суду через SMS-повідомлення. Відповідно до обвинувального акту матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_5 відшкодована в повному обсязі, цивільний позов від нього до суду не надходив. До суду надійшла заява потерпілого ОСОБА_5 , якою він просив суд здійснити судовий розгляд у його відсутності. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого ОСОБА_5 з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 КПК України прийшов до висновку про проведення судового розгляду без його участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням документів, що стосуються його особи. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.

ОСОБА_4 за місцем проживання сусідами та знайомими характеризується позитивно, а дільничним інспектором міліції негативно, як особа, що зловживає алкогольними напоями, як раніше судима особа та як особа, що раніше неодноразово підозрювалася у вчиненні злочинів. Однак, характеристика дільничного інспектора щодо судимостей обвинуваченого не може бути прийнята судом до уваги, оскільки відповідно до ст. 89 КК України ОСОБА_4 вважається таким, що не має судимості.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що призначення більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, ніж громадські роботи, буде недостатнім, і тому з метою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів йому необхідно призначити покарання саме у виді громадських робіт. Разом з тим, суд приходить до висновку, що в даному випадку таке покарання, як громадські роботи, буде достатнім, таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності для призначення більш суворого виду покарання з числа передбачених за вчинений злочин.

Судом встановлено, що згідно даним Реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися, і клопотання про це не подавалися.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на сто п`ятдесят годин.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання ОСОБА_4 громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1