Справа № 362/3780/15-к
Провадження № 1-кп/362/211/15
ВИРОК
Іменем України
02.07.2015 року м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викрадення чужого майна (крадіжці),-
15.03.2015 року, близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в примішенні свого будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме в кімнаті, в якій тимчасово проживав ОСОБА_5 , де реалізуючи сій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, викрав з кімнати персональний комп`ютер та його компоненти, які належали ОСОБА_5 , а саме: системний блок марки ROMA GAMMA 650/0258 вартістю 6 894,90 грн., монітор марки ASUS TFTVS 239HR вартістю 1674,40 грн., мишка марки A4 TECH HL-750BNвартістю 344,70 грн., клавіатура марки SVEN Comfort black-silver USB вартістю 196,90 грн., та камера LOGITECH WEBCAM C270 вартістю 295,40 грн.
Після чого, ОСОБА_4 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 9 406,30 грн.
Головуючим у кримінальному провадженні з`ясована думка учасників судового розгляду про те, які докази треба дослідити та про порядок їх дослідження.
Прокурор не заперечував проти подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись вивченням доказів, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 .
Судом з`ясована думка всіх учасників судового провадження стосовно подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що потерпілий ОСОБА_5 винаймав у нього кімнату в його будинку по АДРЕСА_1 . Десь на протязі пів року, а може трохи більше. Кімната, яку винаймав ОСОБА_5 на окремий замок не зачинялася. 15.03.2015 року у нього з ОСОБА_5 виникла побутова сварка, після якої цього ж дня ОСОБА_5 не ночував в кімнаті, а він ОСОБА_4 зібрав всі його речі на одну купу, а комп`ютер зі всім обладнанням забрав і відніс до своєї знайомої ОСОБА_6 . Наступного дня, коли ОСОБА_5 виявив відсутність комп`ютера у тій кімнаті, він звернувся до дільничного інспектора міліції, який разом з ним прийшли до нього і він ОСОБА_4 признався, що комп`ютер з обладнанням заніс до своєї знайомої ОСОБА_6 . Після чого, йому відомо, що цей комп`ютер з обладнанням був вилучений працівниками міліції у ОСОБА_6 та повернутий ОСОБА_5 . Вказане кримінальне правопорушення, як він показав вчинив в емоційному стані, а тому просив його суворо не карати. У вчиненому щиро розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 15.03.2015 року він посварився з ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. На той час він винаймав у ОСОБА_4 в будинку одну із кімнат. Того дня він не залишався ночувати в цій кімнаті, а ночував у свого знайомого. Наступного дня, коли він прийшов в будинок ОСОБА_4 , де він винаймав кімнату, він побачив, що всі речі його складені на одну купу, а його особистий комп`ютер зі всім обладнанням відсутній. Після чого, він звернувся до працівників міліції. ОСОБА_4 в розмові з працівниками міліції повідомив останнім куди він відніс його комп`ютер. Після чого десь через два дні працівники міліції повернули йому його комп`ютер зі всім обладнанням в належному стані. Просив суд суворо не карати ОСОБА_7 . Ніяких претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 він не має.
Прокурором в судовому засіданні були надані матеріали кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме:
· фотокопія паспорта ОСОБА_4 ;
· вимога про судимість ОСОБА_4 , з якої вбачається, що останній раніше не судимий;
· довідки лікарів психіатра та нарколога, з яких вбачається, що ОСОБА_4 на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває;
· характеристика з місця проживання ОСОБА_4 посередня.
Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.
Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_4 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів середньої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ГІБ МВС України ОСОБА_4 , раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 : щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи посередню характеристику на ОСОБА_4 за місцем його проживання, те, що він раніше не судимий, щире каяття, думку потерпілого стосовно міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на певний строк.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався та в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання, а тому суд при постановленні вироку не застосовує до ОСОБА_4 запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1