Ухвала іменем україни 14 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8.,

суддів: ОСОБА_9., ОСОБА_10.,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в суді першої інстанції, на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Алчевська Луганської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, громадянина України, раніше неодноразово судимого,

засуджено:

за ч. 1 ст. 162 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;

за ч. 1 ст. 262 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 45 000 грн матеріальної шкоди та 5 000 грн моральної шкоди; на користь держави 1 080 грн 64 коп процесуальних витрат на проведення експертиз.

Вирішено питання щодо речових доказів.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він:

28 червня 2014 року в період із 09.00 год до 10.00 год проник у будинок АДРЕСА_5, звідки повторно викрав майно ОСОБА_3 на загальну суму 26 180 грн, чим завдав потерпілій значної матеріальної шкоди;

11 липня 2014 року близько 12.00 год проник у будинок АДРЕСА_3, звідки повторно викрав грошові кошти в сумі 12 000 грн, що належали ОСОБА_4, чим завдав останньому значної матеріальної шкоди, а також 45 набоїв калібру 5,6 мм для стрільби з мисливсько-спортивної зброї ТОЗ-8, ТОЗ-12, які незаконно зберігав за місцем свого проживання; також ОСОБА_1 незаконно зберігав за місцем проживання сестри - ОСОБА_5, без її відома, на АДРЕСА_1 пістолет «BLOW CLASS», що вважається вогнепальною зброєю;

17 липня 2014 року приблизно о 09.00 год повторно проник до будинку АДРЕСА_4, звідки викрав майно ОСОБА_6 на загальну суму 22 700 грн, чим завдав значної матеріальної шкоди потерпілій;

06 серпня 2014 року близько 09.00 год. проник до будинку АДРЕСА_5, звідки повторно таємно викрав майно ОСОБА_2, завдавши потерпілій значної матеріальної шкоди на загальну суму 67 000 грн;

13 серпня 2014 року близько 14.55 год незаконно проник на огороджене подвір'я будинку АДРЕСА_6, яке є володінням ОСОБА_7, і намагався через відчинене вікно проникнути всередину житлового будинку, але після виявлення мешканцями з місця скоєння злочину втік.

У касаційній скарзі прокурор просить змінити судові рішення стосовно ОСОБА_1 через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону в частині вирішення питання про долю речових доказів, зазначити у резолютивній частині вироку про повернення речових доказів у виді 45 набоїв калібру 5,6 мм потерпілому ОСОБА_4 Зазначає, що суд, вирішуючи питання про долю речових доказів, у порушення вимог абзацу 8 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК і п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК не повернув 45 набоїв калібру 5,6 мм, які відповідно до матеріалів кримінального провадження належать потерпілому ОСОБА_4, та безпідставно прийняв немотивоване рішення про їх знищення. Апеляційний суд, порушуючи вимоги ст. 419 КПК, залишив вирок суду першої інстанції без змін, при цьому не врахував доводів апеляційної скарги прокурора та належним чином не мотивував свого рішення.

Висновки суду стосовно доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК, прокурор у касаційній скарзі не оскаржує. Також він не ставить питання про неправильне застосування кримінального закону і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Доводи прокурора про істотні порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, є безпідставними.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про долю речових доказів вірно керувався положеннями п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК відповідно до яких майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження, повною мірою перевірив доводи апеляційної скарги прокурора, навів підстави, з яких її було визнано необґрунтованою, належним чином мотивував своє рішення, посилаючись на положення закону, яким керувався, оскільки дійшов висновку про те, що вирок суду є законним, вмотивованим і відповідає вимогам ст. 374 КПК.

Ухвала апеляційного суду про залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Посилання прокурора на порушення прав ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки потерпілий зі скаргою на вирок в суди апеляційної та касаційної інстанції не звертався.

Таким чином з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому колегія суддів вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10