Справа № 1418/957/12
Провадж.№ 1/1418/83/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2012 року Новобузький районний
суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді: Васильченко Н.О.,

при секретарі: Кічігіну Д.А.,

за участю прокурора: Коніщука М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Касперо -Миколаївка, Баштанського
району, Миколаївської області,
українця, громадянина України, маючого
повну середню освіту, перебуваю чого у
цивільному шлюбі, має на утриманні
малолітню дитину, не працюючого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

в скоєні злочинів передбачених ст. ст.
286 ч. 1, 135 ч. 1 КК України -

ВСТАНОВИВ:

8 лютого 2012 року, в м. Новий Буг
Миколаївської області, приблизно о 18
годині, після вживання спиртних напоїв,
тобто перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, і не маючи при собі
водійського посвідчення на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії, ОСОБА_1, грубо
порушуючи вимоги п. 2.1-а Правил
дорожнього руху України (ПДР України),
вийшов з будинку АДРЕСА_1, де мешкає, сів
в автомобіль НОМЕР_1, який належить його
матері ОСОБА_2, і запустивши двигун,
вирішив поїхати на ньому в центр міста.
Від'їхавши від будинку, де мешкає на
вказаному автомобілі, ОСОБА_1,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, грубо порушуючи вимоги п.п.
2.9-а, 19.1-а, 31.6-б ПДР України, став
керувати вказаним автомобілем без
світла фар в темний час доби, і
експлуатація якого відповідно до п. 31.4.5
ПДР України заборонена в зв'язку з
наявністю на одних осях автомобіля шин
різних виробників з різним малюнком
протектора, продовживши свій рух по
дорозі вул. Харчука в напрямку центру
міста зі швидкістю приблизно в межах
30-40 км/год.. В цей час в зустрічному
водієві ОСОБА_1 напрямку, по межі
правого для себе краю проїзної частини
і правої обочини дороги цієї ж вулиці,
рухалася пішохід ОСОБА_3. При
наближенні до пішохода ОСОБА_3, водій
ОСОБА_1, продовжуючи керувати вказаним
вище транспортним засобом, в районі
магазину Анастасія, грубо порушуючи
вимоги п.п. 2.3-б, 1.2, 1.10, 10.1, 11.2, 11.3, 12.1-12.3,
13.1, 13.3, 19.1-а, 31.6-б ПДР України, в темний
час доби керував автомобілем без
увімкненого світла фар, не був уважний,
не стежив за дорожньою обстановкою,
відповідно не реагував на її зміну,
відволікся від керування транспортним
засобом, змінив напрямок руху вліво,
виїхавши без потреби на зустрічну
половину проїзної частини дороги та
частково на ліву обочину, не
переконавшись, що це буде безпечним і
не створить перешкод або небезпеки
іншим учасникам руху, де рухалася
назустріч керованому ним автомобілю
пішохід ОСОБА_3, яку він повинен був
побачити, і ні що йому при цьому
побачити вказаного пішохода не
заважало, не обрав в установлених
межах безпечної швидкості руху з
врахуванням дорожньої обстановки, щоб
мати змогу постійно контролювати його
рух та безпечно керувати ним, і в темний
час доби мати можливість зупинити
транспортний засіб в межах видимості
дороги, а у разі виникнення небезпеки
для руху або перешкоди, яку водій
ОСОБА_1 об'єктивно спроможний був
виявити, не вжив негайних заходів для
зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу або безпечного
для інших учасників руху об'їзду
перешкоди, залежно від швидкості руху і
дорожньої обстановки не обрав
безпечного інтервалу щоб не створювати
небезпеки для дорожнього руху, в
результаті чого скоїв наїзд правою
передньою частиною керованого ним
автомобіля на вказаного пішохода,
тобто скоїв ДТП. Після цього ОСОБА_1,
достовірно знаючи про свою причетність
до ДТП, грубо порушуючи вимоги п. п. 2.10
ПДР України, не зупинив негайно
транспортний засіб, не повідомив про
ДТП підрозділ міліції, і з місця
пригоди зник. В результаті ДТП пішохід
ОСОБА_3, відповідно до висновку
комісійної СМЕ № 46-К від 20.04.2012 року,
отримала тілесні ушкодження у вигляді
закритої черепно-мозкової травми з
крововиливом м'яких тканин голови,
обличчя зліва і зі струсом головного
мозку; внутрішньосуглобного перелому
верхнього епіфіза ( кінця ) обох кісток
лівої гомілки, які по критерію
тривалості розладу здоров'я
відносяться до категорії середньої
тяжкості, з якими вона була доставлена
в ЦРЛ. Грубе порушення вимог п. п. 2.9-а,
2.3-б, 1.2, 1.10, 10.1, 11.2, 11.3, 12.1-12.3, 13.1, 13.3, 19.1-а,
31.6-б ПДР України водієм ОСОБА_1
знаходиться в причинному зв'язку з
подією ДТП та її наслідками, тобто
заподіянням середньої тяжкості
тілесних ушкоджень пішоходу ОСОБА_3.

Крім цього, 8 лютого 2012 року, в м. Новий
Буг Миколаївської області, приблизно о
18 годині, ОСОБА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, грубо
порушуючи вимоги п. 2.9-а ПДР України, і
керуючи автомобілем НОМЕР_1, який
належить його матері ОСОБА_2, рухаючись
по дорозі вул. Харчука в напрямку
центру міста, в районі магазину
Анастасія, а також грубо порушуючи
вимоги п.п. 2.3-б, 1.2, 1.10, 10.1, 11.2, 11.3, 12.1-12.3,
13.1, 13.3, 19.1-а, 31.6-б ПДР України, скоїв
наїзд правою передньою частиною
керованого ним автомобіля на пішохода
ОСОБА_3, яка рухалася в зустрічному йому
напрямку в районі лівої для водія
ОСОБА_1 обочини дороги, тобто скоїв ДТП,
заподіявши при цьому останній тілесні
ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми з крововиливом
м'яких тканин голови, обличчя зліва і зі
струсом головного мозку;
внутрішньосуглобного перелому
верхнього епіфіза ( кінця ) обох кісток
лівої гомілки, які, відповідно до
висновку комісійної СМЕ № 46-К від
20.04.2012 року, відносяться до категорії
середньої тяжкості. Після скоєння ДТП,
ОСОБА_1, достовірно знаючи про те, що
керуючи автомобілем він скоїв наїзд на
пішохода, повинен бачити цього
пішохода як до моменту наїзду, так і в
момент наїзду, чому ні що не заважало, в
темний час доби, на неосвітлений
ділянці дороги, при наявності сильного
морозу, грубо порушуючи вимоги п.п. 2.10 -
а, б, г, д, е, не зупинив керований ним
автомобіль, не вжив можливих заходів
для надання медичної допомоги
пішоходу ОСОБА_3, не викликав карету
швидкої допомоги, не повідомив про ДТП
орган чи підрозділ міліції, залишив
пішохода ОСОБА_3 в темний час доби, на
неосвітленій ділянці дороги і при
морозі приблизно 18 градусів нижче нуля
лежати в снігу на обочині дороги з
травмою ноги та інших частин тіла, і яка
в цей час не мала можливості вжити
ефективних заходів для самозбереження,
і навмисно зник з місця ДТП, достовірно
знаючи про факт ДТП, тобто наїзд на
пішохода та заподіяння йому тілесних
ушкоджень. Тобто ОСОБА_1 сам поставив
пішохода ОСОБА_3 в небезпечний для
життя стан, і об'єктивно маючи змогу
надати їй допомогу, навмисно залишив її
без допомоги, ігноруючи обов'язок
піклуватися про неї.

В судовому засіданні підсудний
ОСОБА_1 показання якого були оголошені
в судовому засіданні, провину визнав,
щиро сердечно розкаявся, суду пояснив,
що всі свої свідчення, які він давав
раніше на досудовому слідстві повністю
підтверджує і наполягає на них. Просив
суд строго його не карати та врахувати
те, що на його утриманні знаходиться
малолітня дитина і повне відшкодування
завданого збитку потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснила, що 08.02.2012р. вона
вийшла із роботи о 18 год. 10 хв. та
направилася в напрямку свого дому на
вул. Харчука. На вулиці вже було темно,
коли вона проходила по вул. Харчука та
перетнула вул. Червоноармійську у м.
Новий Буг, почула рух машини. Оскільки
на вулиці було дуже темно, вона не могла
зрозуміти з якої сторони рухається
машина, вона зупинилася та озирнулася
назад, в цей час побачило світло фар
машини, після цього вже нічого не
пам'ятає. Прийшла до тями вона вже в
лікарні, коли біля неї знаходився
медичний працівник та співробітник
міліції, вона не могла зрозуміти, що
сталося та де вона знаходиться. Вона
зовсім нічого не пам'ятає, про те, що з
нею трапилося їй повідомив чоловік.
Через декілька днів до неї у лікарню
прийшов підсудний зі своєю матір'ю та
запропонував матеріальну допомогу. На
день розгляду справи у суді, претензій
матеріального та морального характеру
до підсудного вона не має, оскільки
підсудний повністю оплатив їй
лікування, включно по день розгляду
справи у суді. Просила суд строго не
карати підсудного та не позбавляти
його волі.

Представник потерпілої ОСОБА_4 суду
пояснив, що він як чоловік потерпілої
був весь час біля своєї дружини,
допомагав їй прийти до тями після ДТП,
підтримував та доглядав. Просив суд
строго не карати підсудного, оскільки
вважає що тюрма може зламати людину, а
не виправити її.

Враховуючи, що підсудний ОСОБА_1 свою
вину визнав повністю, суд з урахуванням
думки учасників судового розгляду в
порядку ст. 299 ч. 3 КПК України вважає
недоцільним дослідження доказів
стосовно тих фактичних обставин справи
та розміру цивільного позову, які ніким
не оспорюються, обмежившись
оголошенням свідчень підсудного,
показаннями потерпілої і
характеризуючими даними особистості
підсудного.

Цивільний позов по справі не
заявлений.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вина ОСОБА_1 по ст. 286 ч. 1 КК України
доказана і його дії, тобто порушення
правил безпеки дорожнього руху або
експлуатації транспорту особою, яка
керує транспортним засобом, що
спричинило потерпілому середньої
тяжкості тілесні ушкодження та по ст. 135
ч. 1 КК України - завідоме залишення без
допомоги особи, яка перебуває в
небезпечному для життя стані і
позбавлена можливості вжити заходів до
самозбереження внаслідок іншого
безпорадного стану, якщо той, хто
залишив без допомоги, зобов'язаний був
піклуватися про цю особу і мав змогу
надати їй допомогу, а також у разі, коли
він сам поставив потерпілого в
небезпечний для життя стан -
кваліфіковані правильно.

При визначені виду та міри
покарання підсудному ОСОБА_1 суд
враховує характер і ступінь суспільної
небезпеки скоєного, дані що
характеризують підсудного. Суд вважає,
що скоєні підсудним злочини
відноситься до категорії невеликої та
середньої тяжкості.

Підсудний по місцю проживання
характеризується позитивно, перебуває
у декретній відпустці по догляду за
дитиною.

Обставиною, що пом'якшує
підсудному покарання є щире каяття у
скоєному та відшкодування завданого
збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання
підсудному є вчинення злочину у стані
алкогольного сп'яніння.

Враховуючи особу підсудного,
обставини, при яких ним було скоєно
злочини, суд приходить до висновку, що
його виправлення і перевиховання
можливе лише без ізоляції від
суспільства, шляхом призначення
покарання із застосуванням ст. ст. 70 ч. 1,
75, 76 КК України.

На підставі ст. 91 КПК України з
підсудного ОСОБА_1 на користь
експертної установи підлягають
стягненню, оскільки були втрачені на
здійснення експертизи в сумі 6921,84грн.,
як судові витрати (л.д. 202, 211, 232, 241, 362, 280).

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні
злочинів, передбачених ст. ст. 286 ч. 1, 135
ч. 1 КК України і призначити покарання:

за ст. 286 ч. 1 КК України -2 роки обмеження
волі з позбавленням права керування
транспортними засобами строком на один
рік;

за ст. 135 ч. 1 КК України -1 рік обмеження
волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
призначити покарання ОСОБА_1 у вигляді
2 років обмеження волі з позбавленням
права керування транспортними
засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України
звільнити засудженого ОСОБА_1 від
відбуття покарання з випробуванням
строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України
зобов'язати засудженого ОСОБА_1 не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу кримінально
-виконавчої системи; повідомляти
органи кримінально -виконавчої системи
про зміну місця проживання, роботи,
навчання; періодично з'являтися на
реєстрацію в органи кримінально
-виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженому
ОСОБА_1 до набуття вироком законної
сили залишити у вигляді підписки про
невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
науково -дослідного експертно
-криміналістичного центру УМВС України
в Миколаївській області - 6921,84грн., як
судові витрати.

Речові докази:

- три прозорих шматка скла та 5 частин
відбивача з лівого переднього
показника поворотів, два уламки
прозорого скла, три уламки скла
дзеркала, уламки пластмасової деталі
сріблястого кольору, дві частини
дзеркала заднього виду автомобіля
Ваз-2112; д/н НОМЕР_1, які знаходяться на
відповідному зберіганні в кімнаті
речових доказів Новобузького РВ УМВС
України в Миколаївській області
-знищити;

- жіноче пальто сірого кольору,
вилучене у ОСОБА_3, яке знаходиться на
відповідному зберіганні у останній
-повернути за належністю.

На вирок може бути подана
апеляція протягом 15 діб з моменту його
проголошення до апеляційного суду
Миколаївської області.

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко