Справа № 1/2506/347/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2011 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі :

головуючого судді - Самусь Л.В.

при секретарі - Сидорець Ю.В.

з участю прокурора - Грицан А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України судимості не має, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, -

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, -

в с т а н о в и в :

28.04.2011 р. близько 22.00 год. підсудний ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на пр. Перемоги в м. Чернігові біля будинку №204, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для здоровя потерпілого ОСОБА_2, відкрито викрав мобільний телефон «Нокіа», вартістю 200 грн., з сім - карткою оператора мобільного звязку «Київстар», вартістю 20 грн. та з грошима на рахунку в сумі 30 грн., навушники до мобільного телефону, вартістю 20 грн., гаманець, вартістю 100 грн., гроші в сумі 865 грн., а всього викрав майна на загальну суму 1235 грн., що належить потерпілому ОСОБА_2

Підсудний ОСОБА_1, допитаний у судовому засіданні, вину у предявленому обвинуваченні за ст. 186 ч.2 КК України визнав повністю та у повному обсязі підтримав свої попередні свідчення, які давав у ході досудового слідства, повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину, викладені в обвинуваченні. У скоєному щиро розкаявся, жалкував з приводу ним вчиненого і просив суворо не карати, не позбавляти волі, врахувати, що збитки потерпілому він відшкодував повністю, вибачився, той до нього претензій не має і просив не позбавляти волі.

Враховуючи свідчення підсудного, а також те, що фактичні обставини справи, доведеність вини підсудного, обєм та вартість викраденого, розмір цивільного позову та кваліфікація його дій ніким не оспорюються, суд відповідно до ст. ст. 299 ч.3, 301-1 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів і знаходить, що предявлене підсудному обвинувачення знайшло своє підтвердження в повному обсязі, умисні дії підсудного ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоровя потерпілого, а його вина у скоєному стверджується у повному обсязі.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, що шкода, заподіяна злочином, потерпілому повністю відшкодована, відсутність вимог потерпілого про притягнення підсудного до суворої відповідальності та, навпаки, прохання того не призначати покарання, повязаного з позбавленням волі та відсутність у нього претензій матеріального порядку до підсудного, відношення підсудного до вчиненого, особу винного його вік, сімейний та матеріальний стан, наявність постійного місця мешкання та формально позитивну характеристику за таким, дані щодо притягнення до адміністративної відповідальності, також враховано, що відповідно до ст. 89 КК України він судимості не має, обставини, які помякшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що його обтяжує вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, у звязку з чим доходить висновку, що ОСОБА_1 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, але в мінімальних межах санкції ст. 186 ч.2 КК України, якою передбачене покарання за вчинений підсудним злочин, разом з тим, з урахуванням всіх вищезазначених обставин, вважає, що ще не втрачена можливість виправлення підсудного без відбування покарання, тобто його припустимо звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд вважає можливим прийняти відмову потерпілого від позову про стягнення матеріальної шкоди, в звязку з його добровільним відшкодуванням.

Речовий доказ, який був переданий на зберігання потерпілому, належить залишити у того.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 186 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати засудженого повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію

Закрити провадження по справі в частині позову потерпілого ОСОБА_2, в звязку з його відшкодуванням.

Речовий доказ : шкіряний чоловічий гаманець чорного кольору з написом «TEXAS», переданий на зберігання потерпілому залишити потерпілому ОСОБА_2 (а.с.48).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб із моменту його проголошення.

Суддя Л.В. Самусь