Справа № 750/1320/15-к
Провадження № 1-кп/750/125/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2015 року м.Чернігів
Деснянський районний суд м.Чернігова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тинда Амурської обл., РФ, не одруженого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -
ОСОБА_5 , 22.10.2013, приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , у зв`язку із раптовим виникненням неприязних відносин, правою рукою наніс удар в обличчя ОСОБА_4 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забитих ран, синців, та забиття м`яких тканин обличчя, які відповідно до висновку експерта № 1163 від 23.10.2013 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.125 КК України визнав повністю та підтвердив обставини, що викладені у обвинуваченні. Щиро каявся у скоєному. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 визнав частково, у розмірі підтвердженої квитанціями майнової шкоди. В іншій частині не визнав.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні просив задовольнити цивільний позов повністю та пояснив, що більшість доказів понесених витрат не збереглись, і він подав квитанції лише щодо частини майнової шкоди. Також йому заподіяна моральна шкода, оскільки він втратив працездатність і був змушений звільнитися з роботи.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно викладених вище обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, наявність цивільного позову потерпілого, думку потерпілого щодо призначення покарання обвинуваченому, особу обвинуваченого - його вік, сімейний та майновий стан, що він не працює, стан його здоров`я, освіту, формально позитивну характеристику за місцем проживання, що обвинувачений притягувався до адміністративної відповідальності, та в силу ст.89 КК України раніше не судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд вважає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, у судовому засіданні не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі, та про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 підлягає задоволенню в частині підтверджених квитанціями від 24.10.2013 витрат на придбання ліків у сумі 412,40 грн. Також суд вважає, що потерпілому заподіяно моральну шкоду, розмір якої суд оцінює у 2000 грн.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1166, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст.370, 371, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільний позов задовольнити частково, сягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 412,40 грн. у відшкодування майнової шкоди та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_6