У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Кліменко М.Р.

розглянула у
судовому засіданні у м. Києві 26 червня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції, касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1. на судові
рішення щодо нього.

Вироком Синельниківського міського суду Дніпропетровської області від 13
вересня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець м.
Синельникове Дніпропетровської області, житель ІНФОРМАЦІЯ_2

раніше
неодноразово судимий, останній раз 15.04.2003 року за ч. 3 ст. 185, 71 КК
України на 4 роки позбавлення волі, 25.11.2005 року умовно - достроково
звільнений на 11 місяців 7 днів,

засуджений:

- за ч. 3 ст. 186 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- за
ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_1 суд визначив
остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком,
приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 15.04.2003 року і ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі
строком на 5 років 1 місяць.

Цим вироком також засуджено ОСОБА_2, щодо якого касаційне подання та скарги
не внесені.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 22 листопада 2006 року вирок щодо ОСОБА_1. у
частині його засудження за ч. 3 ст. 186 КК України скасовано, а справу
направлено на новий судовий розгляд. У решті вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1. визнано винуватим та засуджено за те, що він
10 травня 2006 року близько 18 години за попередньою змовою з ОСОБА_2.
незаконно заволоділи мотоциклом “ІЖ-Ю-5, вартістю 700 грн., який
знаходився у гаражі АДРЕСА_2 та належав на праві власності
ОСОБА_3

У касаційному поданні прокурор
порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_1. з
направленням справи на новий апеляційний розгляд. Свою вимогу прокурор
обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції допустив істотні порушення
кримінально-процесуального закону, оскільки у своїй ухвалі докладно не
мотивував підстави, через які апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_1 в частині
доводів про неправильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 289 КК України,
визнано необґрунтованою.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 вважає, що досудове
слідство та судовий розгляд справи проведено однобічно, необ'єктивно, неповно,
а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що на
досудовому слідстві до нього застосовувалися недозволені методи слідства, було
порушено його право на захист, він не був ознайомлений з матеріалами справи. Не
погоджується із рішенням суду про визначення вартості викраденого
мотоцикла у сумі 700 грн. Стверджує про те, що звертався з клопотанням
про виклик його до апеляційного суду, але апеляційний суд розглянув справу
без його участі. Просить судові рішення
щодо нього скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
скарг, колегія суддів вважає, що касаційне подання та касаційна скарга не
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1. у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 289 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на
сукупності зібраних у справі доказів, і є правильними.

За змістом касаційної скарги, засуджений оспорює фактичні обставини справи,
які були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій, і перегляду
відповідно до вимог ч. 1 ст. 398 КПК України у касаційному порядку не
підлягають, а тому колегія суддів виходить із встановлених судом фактичних
обставин злочинів, у вчиненні яких ОСОБА_1. визнано винуватим.

Як убачається із матеріалів справи,
засуджений ОСОБА_1 на досудовому слідстві та під час судового розгляду
справи повністю визнав свою вину і докладно розповів, за яких обставин він
незаконно за попередньою змовою із ОСОБА_2. заволодів мотоциклом “ІЖ-5”, який
належав ОСОБА_3

Показання засудженого узгоджуються із показаннями засудженого ОСОБА_2. та з
даними, що містяться у явках з повинною, протоколах огляду місця події, очних
ставок, та з іншими наведеними у судових рішеннях доказами.

Оцінивши зазначенні докази в
сукупності, суд обґрунтовано дійшов висновку, що дії ОСОБА_1. були спрямовані
на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинені за попередньою змовою
групою осіб, повторно, і за цими
ознаками правильно їх кваліфікував за ч. 2 ст. 289 КК України.

Посилання засудженого у касаційній
скарзі на те, що показання, в яких він визнав себе винуватим,
отримані працівниками міліції внаслідок застосування незаконних заходів, були
перевірені судом апеляційної інстанції і свого підтвердження не знайшли. З цим
висновком колегія суддів погоджується.

Не заслуговують на увагу і доводи засудженого про порушення його права на
захист.

Як убачається із матеріалів справи, на досудовому слідстві засудженому було роз'яснено право мати
захисника, однак скористатися цим правом він відмовився. При надходженні його
клопотання про допуск до участі у справі його матері як захисника, це клопотання
було задоволено.

Також безпідставними є твердження касаційної скарги засудженого про відмову
судом у задоволенні його клопотання про ознайомлення з матеріалами справи,
оскільки із матеріалів справи убачається, що такого клопотання засуджений не
заявляв, а його захисник ОСОБА_4 була ознайомлена зі справою в повному обсязі.

Посилання засудженого на те, що він
заявляв клопотання, про бажання бути присутнім при розгляді справи судом
апеляційної інстанції, є безпідставними. При перевірці справи не встановлено
даних, які б про це свідчили.

Як видно з матеріалів справи, такі ж,
як і в касаційній скарзі, твердження засуджений висловлював у своїй апеляції.
Апеляційний суд визнав їх безпідставними. Свої висновки, із якими погоджується
колегія суддів, із цього питання суд належним чином умотивував. Вони
підтверджені доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і
належним чином оцінив.

Не оминув своєю увагою апеляційний суд
і доводи засудженого про необхідність перекваліфікації його дій з ч. 2 ст. 289
КК України на ст. 185 КК України. Враховуючи, що ст. 289 КК України є
спеціальною нормою Особливої частини Кримінального кодексу, яка спрямована на
захист права власності на
автомототранспортні засоби, в разі
посягання на цей об'єкт дії винної особи підлягають кваліфікації саме за цим
законом. Тому висновок апеляційного суду про правильність кваліфікації місцевим
судом дій засуджених за ч. 2 ст. 289 КК України відповідає вимогам закону.

Виходячи з викладеного, доводи прокурора про
те, що ухвала апеляційного суду винесена з істотними порушеннями
кримінально-процесуального закону, є безпідставними.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд урахував усі обставини справи, характер
і тяжкість вчиненого злочину, дані про особу засудженого. Обране у нижній межі
санкції ч. 2 ст. 289 КК України покарання є необхідним і достатнім для
виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, що тягнуть скасування
чи зміну судових рішень, не встановлено.

Не вбачаючи підстав для задоволення касаційного подання прокурора,
касаційної скарги засудженого, колегія суддів не знаходить і підстав для
призначення справи до касаційного розгляду з повідомленням осіб, зазначених у
ст. 384 КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційного подання прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом апеляційної інстанції, та касаційної скарги засудженого
ОСОБА_1.

Судді:

Синявський
О.Г. Кліменко М.Р. Глос Л.Ф.