Справа № 1-148/11
ПОСТАНОВА

іменем України

22 липня 2011 року

Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Черниш О.Л.

за участю прокурора Кузнецової О.О., адвоката ОСОБА_1

розглянувши у попередньому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.289, ч.2,3 СТ.358КК України, -

встановила

До Комсомольського районного суду м. Херсона із прокуратури Комсомольського району м. Херсона надійшла кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.289, ч.2,3 ст.358КК України.

Автоматизованою системою розподілу справ зазначена кримінальна справа була розподілена судді Скрипніку Л.А.

Суддя Скрипнік Л.А., посилаючись на ст.237 КПК України передав кримінальну справу судді Черниш О.Л. для об'єднання з кримінальною справою за обвинуваченням ОСОБА_3, який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289, ч.2 с.ст.190 КК України.

Кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 перебуває у провадженні судді з грудня 2010 року, допитано свідків по справі, які, в основному проживають за межами м. Херсона.

Ні статтею 26 КПК України, ні статтею 237 КПК України не передбачено передачі кримінальної справи від одного судді до іншого для об'єднання з іншою кримінальною справою. Кримінальні справи перебувають на різних стадіях розгляду.

Стаття 26 КПК України передбачає можливість об'єднання в одному провадженні кримінальних справ, але не передбачає передачу справи від одного судді до іншого для розгляду.

Суддя не може повертати кримінальну справу на тій підставі, що справа передана йому не у встановленому законом порядку.

Кримінальна справа підлягає розгляду у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним Кодексом України.

Відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу України розгляд справи розпочинається з попереднього розгляду.

Відповідно до вимог ст.237 КПК України при попередньому розгляді справи суддя зясовує щодо кожного із обвинувачених такі питання:

1) чи підсудна справа суду, на розгляд якого вона надійшла;

2) чи немає підстав для закриття справи або її зупинення;

3) чи складено обвинувальний висновок відповідно до вимог цього Кодексу;

4) чи немає підстав для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу;

5) чи не було допущено під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Прокурор вважає, що справу необхідно призначити до судового розгляду, оскільки справа підсудна Комсомольському районному суду, і відсутні підстави, через які справа не може бути призначена до судового розгляду.

Адвокат вважає, що справа має бути повернута прокурору, оскільки при провадженні досудового слідства були порушені вимоги ст.132КПК України, а саме: предявлене обвинувачення є неконкретним, в обвинуваченні не зазначено у який спосіб ОСОБА_2 заволодів автомобілями, що підлягає обовязком встановленню на досудовому слідстві відповідно до вимог ст.64КПК України.

Заслухавши думку прокурора, адвоката, вивчивши обвинувальний висновок, суд встановив, що обвинувальний висновок не відповідає вимогам ст.223 КПК України.

До такого висновку суд прийшов з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ч.4 ст.223 КПК України описовій частині зазначаються обставини справи, як їх встановлено на досудовому слідстві: місце, час, способи, мотиви і наслідки злочину, вчиненого кожним з обвинувачених, а також докази, які зібрано у справі,і відомості про потерпілого, в резолютивній частині обвинувального висновку коротко викладається суть обвинувачення із зазначенням статті кримінального закону, яка передбачає даний злочин.

За змістом вказаної норми закону обвинувальний висновок повинен бути чітким, логічним, переконливим та мотивованим. Резолютивна частина обвинувального висновку повинна відповідати змісту його описової частини, у ній формулюється обвинувачення, яке доказане у ході досудового слідства і містить опис злочинних дій (час, місце, спосіб їх вчинення), а також їхню юридичну кваліфікацію з посиланням на статтю або частину, пункт статті Кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за кожний злочин окремо.

Згідно ст.64 КПК України при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Зазначені вимоги містяться і в ст.132КПК України стосовно змісту постанови про притягнення особи як обвинуваченої. Коли обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності за вчинення декількох злочинів, що підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, у постанові про притягнення як обвинуваченого повинно бути вказано, які саме дії ставляться обвинуваченому в вину, по кожній із цих статей.

Так, згідно обвинувального висновку ОСОБА_2 "05.04.2009року близько 05.00 за попередньою змовою з ОСОБА_3, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку, що контролює використання транспортних засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, здійснюючи технічний ремонт автомобіля "Опель Омега" на території автогаражного кооперативу "Ротор", розташованого по вул. Нафтяників, 172, достовірно знаючи про належність вказаного транспортного засобу іншій особі та, не маючи відповідних документів на право його управління та розпорядження на свою користь, заволоділи автомобілем "Опель Омега".

У порушення вимог закону в обвинувальному висновку не зазначено спосіб та інші обставини, за яких ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 заволоділи автомобілем "Опель Омега", у чому полягала їх попередня змова.

Жоден з наведених в описовій частині обвинувального висновку доказів, як того вимагає ст.223 КРК України, не вказує на спосіб заволодіння ОСОБА_2 автомобілем "Опель Омега"

В обвинувальному висновку слідчий посилається на те, що "умисел ОСОБА_2 був направлений на порушення встановленого законом порядку, що контролює використання транспортних засобів", а в результаті ОСОБА_2 заволодів автомобілем, належним ОСОБА_4 Оскільки умисел був направлений на порушення, встановленого законом порядку, що контролює використання транспортних засобів, то необхідно вказати який це закон та який порядок контролю використання транспортних засобів ним встановлений тощо.

Такі ж порушення допущені і щодо викладу обвинувачення за епізодом по заволодінню 05.04.2009 року автомобілем, належним ОСОБА_5

Крім цього, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 СТ.190КК України, а саме, що 05.04.2009року близько 12.00 ОСОБА_2, переслідуючи корисливий намір, спрямований на заволодіння чужим майном. Достовірно знаючи про належність автомобіля "Опель Омега" ОСОБА_6, та, не маючи ніяких документів на право розпорядження транспортним засобом, за попередньою змовою з ОСОБА_3, знаходячись у приміщенні Української товарної біржі у м. Джанкої, вул. Московська, 188, приховали від ОСОБА_7 інформацію щодо незаконного заволодіння вищевказаним транспортним засобом, повідомивши про те, що у них є законні підстави здійснювати угоди щодо зазначеного автомобіля. У подальшому при укладенні біржового договору купівлі-продажу транспортного засобу "Опель Омега" між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 останній, будучи обманутим передав ОСОБА_3 7 тис. доларів США, чим завдано потерпілому значної матеріальної шкоди на вказану суму".

Згідно обставин, зазначених в обвинувальному висновку, договір купівлі-продажу автомобіля укладався між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, але кошти у розмірі 7000 доларів США ОСОБА_8 передав ОСОБА_3, при цьому не вказано конкретно якому потерпілому завдана значна матеріальна шкода. Але які конкретні злочинні дії вчинив ОСОБА_2 в обвинувальному висновку не описано.

Вказані порушення, допущені при складанні обвинувального висновку, виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі.

Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №6 "Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальної справи у судах першої інстанції" відповідно до вимог статті 249-1 КПК підставою для повернення справи прокурору з попереднього розгляду є встановлення суттєвих порушень ним вимог статей 228 - 232 КПК при перевірці справи з обвинувальним висновком, при прийнятті у ній рішень та при направленні справи до суду. Суттєвими порушеннями при складанні обвинувального висновку, правильність якого повинен перевірити прокурор, слід вважати такі порушення вимог статей 223, 224 КПК, які виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі з урахуванням такого обвинувального висновку. Зокрема, такі порушення мають місце у випадках, коли в обвинувальному висновку містяться положення, що суперечать одне одному; обвинувачення, викладене в обвинувальному висновку, є неконкретним або не збігається з обвинуваченням, викладеним у постанові про притягнення особи як обвинуваченого.

Прокурор при перевірці обвинувального висновку вимогам закону відповідно до вимог п.п.6,7 ст.228 КПК України зобовязаний був перевірити чи правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за статтями кримінального закону, чи додержано вимог закону при складанні обвинувального висновку.

Оскільки прокурором вказаних вимог закону виконано не було, кримінальну справу необхідно повернути прокурору для усунення виявлених порушень.

Враховуючи обставини, викладені у мотивувальній частині постанови, кримінальну справу необхідно повернути прокурору для усунення виявлених порушень.

Керуючись ст.ст.237, 244, 249-1 КПК України, суддя

постановила

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.289, ч.2,3 СТ.358 КК України повернути прокурору для усунення виявлених порушень.

На постанову протягом семи діб з дня її проголошення прокурором може бути подана апеляційна скарга.

Суддя:ОСОБА_9