Справа № 639/8544/14-к
Провадження № 1-в/639/58/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від покарання за хворобою засудженого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лук`янці Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 04.12.2007 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 286, ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 289,ст. ст. 69, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 05.03.2012 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, засудженого: 23.09.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 307, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05.06.2014 року вирок змінено за ч. 2 ст. 307, ст. 69, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся засуджений ОСОБА_5 з клопотанням про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від покарання за хворобою.

У поданому клопотанні ОСОБА_5 посилається на те, що він є інвалідом 2 групи з дитинства з діагнозом: часткова атрофія зорового нерву, пігментно-безпігментна дегенерація сітчатки обох очей. Також ОСОБА_5 вказує, що за період відбування покарання в місцях позбавлення волі в нього суттєво погіршився зір та подальше перебування в умовах ізоляціє може призвести до повної втрати зору.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 подане клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував.

Суд, вислухавши думку засудженого, захисника, прокурора, вивчивши матеріали судової справи та особової справи засудженого у їх сукупності, дійшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи із наступних обставин.

19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України Про амністію у 2014 році №1185-VII від 08.04.2014 року (з урахуванням змін, які внесені Законом України №1246-VII від 06.05.14 р.).

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно ст. 1 Закону України Про застосування амністії в Україні, амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Як вбачається із матеріалів особової справи, ОСОБА_5 раніше судимий: 04.12.2007 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 286, ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 289,ст. ст. 69, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 05.03.2012 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, засуджений: 23.09.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 307, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05.06.2014 року вирок змінено за ч. 2 ст. 307, ст. 69, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України, злочини, передбачені ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України є тяжкими злочинами.

Відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Згідно ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» №8 від 28 вересня 1973 року, звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.
Одночасно з тим, відповідно до ч.5 ст.154 КВК України, клопотання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з клопотанням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У клопотанні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.
Як вбачається із вищевказаних статей, обов`язковою умовою для вирішення питання стосовно звільнення особи від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі, являється висновок лікарської комісії (в даному випадку висновок лікарської комісії при Управлінні ДПтС України в Харківської області), який складається за результати засідання вказаної комісії, після обстеження особи та вивчення його особової справи, зокрема медичної документації. Тобто, без надання вказаної документації, суд позбавлений можливості вирішувати питання, пов`язані із звільненням засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою.
З матеріалів справи вбачається, що клопотання та матеріали особової справи засудженого не містять відомостей: 1) чи проходив засуджений експертизу у спеціальній лікарській комісії; 2) чи звертався до адміністрації установи з цього питання; 3) також не надано об`єктивних висновків лікарської комісії, яким чином хвороба перешкоджає засудженому відбувати покарання та не зазначено, яким чином подальше утримання засудженого загрожує його життю або може призвести до інших тяжких наслідків.
Таким чином, суд не знаходить законних підстав для задоволення клопотання ОСОБА_5 щодо звільнення її від покарання за хворобою.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 74, 84, 86 КК України, Законом України Про амністію у 2014 році , п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. 154 КВК України, суд,
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від покарання за хворобою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1