Провадження №1-кп/127/824/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені 08.04.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002309 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Летичів Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області 15 травня 2015 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, затверджений 14.05.2015 року прокурором прокуратури м. Вінниці ОСОБА_6 . Одночасно з обвинувальним актом на адресу суду направлено угоду про примирення від 14.05.2015 року укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про примирення та ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання. По суті обвинувачення пояснив, що він працював ювеліром та виготовляв ювелірні вироби. Для роботи він отримував брухт золота 585 проби, а залишки брухту не здавав, а викрадав. Кожного разу в нього виходило викрасти різну кількість брухту в залежності від виробів які він виготовляв, в середньому не менше 1 гр., іноді більше. Передбачити яку кількість брухту золота він зможе викрасти він не міг, а кожного разу діяв в залежності від вищевказаних обставин. Викрадав він брухт починаючи з 01.01.2015 року, проте після одного місяця роботи потерпілий виявив крадіжку біля 50 грамів брухту золота. Так, звірка ваги виданого брухту , ваги виготовлених виробів та ваги залишків здійснюється один раз на місяць, та саме тому потерпілий про крадіжки довідався. Після цього, потерпілий запропонував йому відпрацювати борг та він погодився. Проте, залишившись працювати він вирішив не повертати викрадене, а знову вчинити крадіжку залишків. Таким чином, він в подальшому викрав ще 24 грами брухту золота. На даний час він потерпілому шкоду відшкодував.
Потерпілий в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення між ним та підозрюваним ОСОБА_4 . Підтвердив те, що обвинувачений шкоду відшкодував та вже більше не працює.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні не заперечувала щодо затвердження угоди.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про примирення, суд дійшов наступних висновків.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 КПК України.
Відповідно до ч. 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Зі змісту ч.1 ст. 471 КПК України вбачається, що в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону, що передбачено ч. 7 ст. 474 КПК України.
Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Перевіривши вказану угоду суд вважає її такою, що суперечить вимогам Закону, оскільки допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення.
Так, з показань обвинуваченого та встановлених досудовим розслідуванням обставин справи вбачається, що ОСОБА_4 не мав єдиного злочинного наміру на викрадення всієї кількості брухту золота 585 проби вагою 73,934 грами починаючи з 01.01.2015 року по 01.04.2015 року та вчинив для досягнення єдиного умислу тотожні діяння, що може характеризувати його дії як вчинення продовжуваного злочину.
Так, з самого обвинувачення ОСОБА_4 слідує, що у січні 2015 року він викрав брухт золота вагою 50,277 грами, а у березні 2015 року викрав 23,657 грами брухту золота 585 проби. Вказане в сукупності з показаннями ОСОБА_4 щодо того, що він був викритий потерпілим після заволодіння 50,277 грамами золота та після залишення на роботі вирішив не відпрацьовувати вартість викраденого, а знову вчинити незаконне заволодіння майном потерпілого свідчить, що в даному випадку досудовим розслідуванням неправильно оцінено фактичні обставини справи та неправильно визначено дії обвинуваченого як вчинення одного продовжуваного злочину.
Так, досудовим розслідуванням залишено поза увагою приписи ст. 32 КК України, згідно яких повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного злочину, який складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром.
Про відсутність ознак продовжуваного злочину, а наявність в діях обвинуваченого ознак повторності свідчать не лише показання обвинуваченого, який стверджує про відсутність єдиного злочинного наміру, а й показання потерпілого, який також зазначив, що обвинувачений був викритий ним, залишений на роботі з метою відшкодування завданих злочином збитків, проте знову вчинив аналогічний злочин. Також, суд звертає увагу, що вказані показання потерпілого та обвинуваченого підтверджуються і самим змістом обвинувачення, оскільки опис фактичних обставин справи має чіткий розподіл викраденого у часовому проміжку, з розмежуванням по місяцям, що свідчить про те, що досудовому слідству було відомо про описані обставини, а також було відомо те, що ОСОБА_4 міг діяти з єдиним умислом лише в певний проміжок часу протягом місяця від дня звірки використаного брухту золота, а потім був викритий, проте вирішив вчинити нове викрадення чужого майна.
Таким чином, суд не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України та вважає, що під час досудового розслідування допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення.
Також, з укладеної угоди про примирення між підозрюваним та потерпілим ОСОБА_5 від 14.05.2015 року вбачається, що сторони узгодили призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.
Разом з тим, з обвинувального акту слідує, що сума завданої злочином шкоди потерпілому становить 30339,30 грн., що в сукупності з приписами ст. 65 КК України, переконує суд у тому, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Сукупність зазначеного свідчить, що угода про примирення від 14.05.2015 року укладена між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 не підлягає затвердженню, оскільки умови угоди суперечать вимогам закону та не відповідають інтересам суспільства, а тому в затвердженні угоди слід відмовити на підставі п. 1, 2 ч. 7 ст. 474 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369, 468, 469, 471, 473, 474 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
В затвердженні угоди від 14.05.2015 року про примирення між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 08.04.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002309 відмовити.
Кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.
Суддя: