АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/287/15 Справа № 711/4570/15-к Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2015 року про застосування запобіжного заходу домашнього арешту відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Білашки, Тальнівського району, Черкаської області, громадянина України, українця, працюючого начальником сектору карного розшуку Маньківського РВ УМВС України в Черкаській області, маючого на утримані двох неповнолітніх дітей 2005 та 2012 року народження, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.365 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він згідно з наказом начальника УМВС України в Черкаській області № 281 о/с від 11 жовтня 2011 року призначений на посаду начальника сектору карного розшуку Маньківського РВ УМВС України в Черкаській області.

Таким чином, ОСОБА_8 , займаючи посаду начальника СКР Маньківського РВ УМВС України в Черкаській області, постійно здійснював функції представника влади і у відповідності до п. 1 Примітки до ст. 364 КК України, з моменту призначення на вказану посаду являвся службовою особою.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 1,ч. 1 ст. З, ч. 1 ст. 5, Закону України «Про міліцію», міліція в Україні - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, діяльність якої будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

У відповідності до ч. 1 ст. 5, ст. 20 вказаного Закону міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов`язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування. Працівник міліції при виконанні покладених на нього обов`язків керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньому і прямому начальникам. Ніхто інший, за винятком уповноважених службових осіб, у передбачених законом випадках не вправі втручатися в законну діяльність працівника міліції. Ніхто не має права покласти па працівника міліції виконання обов`язків, не передбачених чинним законодавством.

Згідно зі ст. ст. 2, 10, 11, 13 Закону України «Про міліцію» основними завданнями міліції являється «...забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів...». Крім того, працівники міліції зобов`язані: «...забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок; ...виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством; ...брати участь у розкритті кримінальних правопорушень у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством;...» і мають право: «...висувати вимоги і приймати рішення, обов`язкові до виконання юридичними та фізичними особами незалежно від їх підвідомчості чи підлеглості, застосовувати примусові заходи впливу для забезпечення виконання цих вимог і притягнення до відповідальності осіб, які ухиляються від їх виконання; ...застосовувати заходи фізичного впливу, в тому числі прийоми рукопашного бою для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання покладених на міліцію обов`язків;...».

У відповідності до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV працівники міліції зобов`язані: «...дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; ... захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; ... поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;...».

Діючи всупереч зазначених вище норм законодавства, ОСОБА_8 , являючись працівником правоохоронного органу - начальником сектору карного розшуку, якому присвоєне спеціальне звання майор міліції, маючи умисел на скоєння злочинів - незаконного придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, перевищуючи службові повноваження, залучив до вчинення злочину старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Маньківського РВ УМВС України в області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_9 .

Так, переслідуючи умисел на придбання, перевезення та зберігання з метою збуту наркотичних засобів ОСОБА_8 перевищуючи надані йому, як працівнику правоохоронного органу, повноваження, переслідуючи мсту притягнути ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у невстановленої слідством особи, та в не встановлений час, придбав і незаконно зберігав до 20.05.2015, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.

Перебуваючи у службовому кабінеті № 20 Маньківського РВ УМВС України в Черкаській області за адресою: смт. Маньківка, вул. Леніна, 24, 20.05.2015 близько 11 години, ОСОБА_8 під час розмови із ОСОБА_11 , останній погодився на переконання працівника міліції передати особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс ОСОБА_10 , з мстою послідуючого затримання останнього за незаконне зберігання наркотичного засобу.

Таким чином ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що клопотання про проведення заходів, передбачених ст. 271 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000155 від 28.04.2015 відносно ОСОБА_10 , Маньківським РВ УМВС України в Черкаській області до прокуратури Маньківського району не направлялись та процесуальним прокурором самостійно відповідна постанова не виносилась, перевищуючи службові повноваження, вручив ОСОБА_11 особливо небезпечний наркотичний засіб -канабіс, який він мав передати ОСОБА_10 , таким чином створивши умови для затримання останнього.

Отриманий від ОСОБА_8 наркотичний засіб ОСОБА_11 20.05.2015 добровільно видав працівникам правоохоронних органів. Відповідно до висновку експерта № 2/813 від 21.05.2015 надана на дослідження подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору -особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 17.97 грамів.

Він же, повторно, переслідуючи мету притягнути ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у невстановленої слідством особи, та в не встановлений час, придбав і незаконно зберігав до 25.05.2015, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який надав своєму підлеглому -старшому оперуповноваженому СКР Маньківського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_9 з вказівкою послідуючого вручення ОСОБА_11 , щоб він, у свою чергу, передав наркотичний засіб ОСОБА_10 , створивши умови для затримання останнього за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Близько 11 год. 25 хв. 25.05.2015 ОСОБА_9 , перевищуючи службові повноваження, переслідуючи мету притягнути ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, прибувши на службовому автомобілі ВАЗ 2109 с.н.з. НОМЕР_1 до окраїни с Нестерівка, Маньківського району, на відрізку автодороги Нестерівка - Маньківка, на прохання ОСОБА_8 , під час розмови з ОСОБА_11 , передав йому пакет із подрібненою речовиною рослинного походження для послідуючої передачі його ОСОБА_12 , створивши умови для затримання останнього за незаконне зберігання наркотичного засобу.

Отриманий від ОСОБА_9 наркотичний засіб ОСОБА_11 25.05.2015 добровільно видав працівникам правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_8 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , перевищуючи службові повноваження, умисно, з корисливих мотивів, незаконно придбав, перевозив та зберігав наркотичний засіб з метою збуту, а також незаконно збув наркотичний засіб.

Вищенаведені злочинні послідовні дії начальника сектору карного розшуку Маньківського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_13 , як представника влади - працівника правоохоронного органу, вчинені ним всупереч інтересам служби, що виразились у нехтуванні вимог законів України, що призводить до втрати довіри громадян до діяльності правоохоронних органів, завдали істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам у вигляді підриву авторитету правоохоронного органу -Міністерства внутрішніх справ України - міліції, як державного озброєного органу виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_14 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені за ч.2 ст.307, ч.1 ст.365 КК України.

25.05.2015 о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України.

26.05.2015 ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.365 КК України.

27 травня 2015 року слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаській області юрист 1 класу ОСОБА_15 за погодженням з старшим прокурором відділу управління прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого-судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2015 року було частково задоволено вищевказане клопотання та обрано запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 , домашній арешт, заборонивши йому залишати будинок по АДРЕСА_1 цілодобово - строком 60 діб тобто до 25 липня 2015року. На підставі ч.5 ст.194 КПК України зобов`язано підозрюваного ОСОБА_8 носити електронний засіб контролю.

Слідчий суддя при обранні вищевказаного запобіжного заходу виходив з тих міркувань, що ні слідчим ні прокурором не наведено у клопотанні та не доведено в суді у відповідності до ст.ст. 177 178 КПК України мета та підстави застосування запобіжного заходу тримання під вартою що є найсуворішим заходом забезпечення кримінального провадження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.05.2015року, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової ухвали, про задоволення клопотання слідчого та обрання міри запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 ..

Мотивуючи свою апеляційну скаргу прокурор посилається на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який вчинено із використанням свого службового становища, особою, яка займає відповідальне становище, відповідальність за який встановлена санкцією ч.2 ст.307 КК України, а саме позбавлення волі строком на 6 10 років. Може переховуватись від органів досудового слідства та суду. Знаходячись під домашнім арештом, ОСОБА_8 може впливати на заявника та свідків, шляхом умовляння, схилення підкупу до дачі неправдивих показів, а отже таким чином буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Крім того прокурор зазначає, що ОСОБА_8 має можливість впливати на свідків опосередковано через інших осіб чи за допомогою засобів зв`язку.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просив задовольнити клопотання слідчого та обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою строком на два місяці; захисника ОСОБА_16 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки її підзахисний знаходиться під домашнім арештом цілодобово, при цьому носить електронний засіб, який не позволяє йому покидати житло, а також за допомогою електронного засобу можна контролювати його місце знаходження в денний час доби, з`являється за кожним викликом до слідчого чи суду, виконує належним чином покладенні на нього зобов`язання ні яким чином не тисне на свідків, як про це вказує прокурор, а отже на думку захисника ухвала слідчого судді є законна та обґрунтована, підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав думку захисника та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження та обміркувавши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім цього, відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Слідчий суддя дотримався вищевказаних вимог закону та дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого та обрання підозрюваному ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Як вбачається з клопотання слідчого, жодних переконливих даних про те, що ОСОБА_8 буде уникати виконання процесуальних обов`язків, передбачених в ст.177 КПК України не наведено та в суді прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі досудового розслідування не може запобігти ризикам передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того в клопотанні слідчого відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, отже слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання, оскільки це є основною підставою застосування запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає вірним висновок слідчого судді, що підозрюваний має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки по місцю проживання, позитивно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2005 та 2012 року народження, перебував на службі в зоні АТО та отримав у нагороду дострокове чергове військове звання майора, а отже необхідність обрання більш суворішого запобіжного заходу не знаходить свого підтвердження.

За таких обставин колегія суддів приходить висновку, що слідчий суддя дотримався всіх передбачених вимог КПК України при обранні міри запобіжного заходу ОСОБА_8 та обґрунтовано відмовив слідчому у задоволенні клопотання, а отже апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2015 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Головуючий :

Судді :