Ухвала

іменем україни

21 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Зубара В.В.,

суддів Крещенка А.М., Єлфімова О.В.,

при секретарі Петрику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні
кримінальне провадження за касаційною
скаргою захисника ОСОБА_1 на ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської
області від 06 серпня 2013 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, уродженця с.
Дубрівка Баранівського району
Житомирської області, мешканця
АДРЕСА_1, раніше не судимого,

за участю прокурора Парусова А.М.,

захисника ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

В касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 порушує питання про
скасування ухвали апеляційного суду та
призначення нового розгляду у суді
апеляційної інстанції. При цьому
посилається на те, що висновки суду
апеляційної інстанції є незаконними та
необґрунтованими, такими, що
суперечать матеріалам провадження, що
апеляційний суд не дослідив матеріалів
кримінальної справи, що ОСОБА_2 не
вчиняв дій, які передбачені ст. 367 КК
України.

Вироком Перечинського районного суду
Закарпатської області від 25 квітня
2013 задоволено заяву ОСОБА_2 та
скасовано за нововиявленими
обставинами постанову Перечинського
районного суду Закарпатської області
від 24 вересня 2012 року, якою звільнено
його від кримінальної
відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.
367 КК України на підставі п. «в» ст. 1, ст.
6 Закону України «Про амністію у 2011
році».

Цим же вироком ОСОБА_2 у пред'явленому
йому обвинуваченні у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,
виправдано за відсутністю в його діях
складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 06 серпня
2013 року зазначений виправдувальний
вирок скасовано, кримінальне
провадження за заявою ОСОБА_2 закрито.

Заслухавши доповідь судді, захисника
ОСОБА_1, який підтримав касаційну
скаргу, прокурора, який заперечував
проти задоволення касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає до часткового
задоволення, ухвала апеляційного суду -
скасуванню з призначенням нового
розгляду у суді апеляційної інстанції
з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України,
підставою для скасування судових
рішень при розгляді справи в суді
касаційної інстанції є істотне
порушення вимог кримінального
процесуального закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів провадження вбачається,
що прокурор в апеляційній скарзі,
наводячи відповідні доводи, порушував
питання про скасування
виправдувального вироку відносно
ОСОБА_2 і призначення нового судового
розгляду.

Апеляційний суд, переглядаючи
кримінальне провадження за
апеляційною скаргою прокурора прийшов
до висновку щодо обґрунтованості
доводів апеляційної скарги і ухвалив
про скасування виправдувального
вироку.

Крім того, при постановленні ухвали
апеляційний суд вирішив питання і про
закриття кримінального провадження за
заявою ОСОБА_2 про перегляд постанови
за нововиявленими обставинами, про що в
апеляційній скарзі прокурора питання
взагалі не ставилось.

При цьому вирішуючи питання про
закриття кримінального провадження за
заявою ОСОБА_2, не навівши належного
обґрунтування з посиланням на
відповідні норми КПК України,
перевіряючи обставини, які суд першої
інстанції визнав нововиявленими, суд
апеляційної інстанції ухвалив рішення,
непередбачене ст. 467 КПК України, та
вийшов за межі апеляційної скарги
прокурора.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК
України в резолютивній частині ухвали
апеляційного суду має бути зазначено
висновок суду апеляційної інстанції по
суті вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, ухвала апеляційного суду
містить суперечності, а саме, в
мотивувальній частині ухвали
зазначено, що апеляція прокурора
підлягає до задоволення, проте, в
резолютивній частині суд вказав на
часткове задоволення вказаної
апеляції.

Наведені порушення, на думку колегії
суддів, є такими, що істотно вплинули на
правильність прийняття рішення по
справі в апеляційній інстанції.

Доводи касаційної скарги захисника
щодо невідповідності висновків суду
фактичним обставинам провадження
відповідно до положень ст. 438
КПК України судом касаційної інстанції
не переглядаються, а тому касаційна
скарга захисника підлягає частковому
задоволенню.

Виходячи з того, що ухвала апеляційного
суду постановлена з порушенням вимог
кримінально-процесуального закону,
вона підлягає скасуванню з
призначенням нового розгляду у суді
апеляційної інстанції, під час якого
необхідно усунути вказані недоліки,
повно і всебічно перевірити всі доводи
поданої апеляційної скарги прокурора
на вирок місцевого суду,
обґрунтованість вимог касаційної
скарги захисника, і постановити
законне та обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 376, 433, 434, 436 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Апеляційного суду
Закарпатської області від 06 серпня
2013 року відносно ОСОБА_2 - скасувати,
призначити новий розгляд у суді
апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

Зубар В.В.
Єлфімов О.В.
Крещенко А.М.

Відповідно до постанови суду від 24
вересня 2012 року ОСОБА_2 обвинувачувався
у тому, що він, будучи директором
державного підприємства «Перечинське
лісове господарство» та службовою
особою, через несумлінне ставлення до
своїх службових обов'язків, не
пересвідчившись про розмір цін, які
склались під час проведення аукціонів
20.03.2007 року Львівською універсальною
товарною біржею та 14.06.2007 року товарною
біржею «Закарпатський лісовий ринок» з
продажу лісопродукції - деревини
породи половника букового другого та
третього сортів та таких, які у
встановленому законом порядку були
затверджені на підприємстві, не вжив
заходів до з'ясування таких цін, без
попереднього погодження та вивчення
юристом чи юридичною службою, уклав з
товариством з обмеженою
відповідальністю «ЕНО Меблі ЛТД»
договір поставки №13 на відпуск
деревини породи пиловника букового
другого сорту за ціною 240 грн. з ПДВ та
третього сорту 140 грн. з ПДВ, а 04.07.2007
року уклав додаток №1 до договору
поставки №13 від 09.02.2007 року, яким
внесено зміни до п.3.1 договору та
встановлено ціни на лісопродукцію
породи пиловника букового другого
сорту за ціною 250 грн. з ПДВ та третього
сорту 170 грн. з ПДВ, після чого на
підставі вказаних угоди та із
порушення вимог вищенаведеного
законодавства за період з 01.07.2007 року по
01.02.2008 року відпустив вказаному
товариству згідно
товарно-транспортних накладних
лісопродукцію за цінами, нижчими у
порівнянні з затвердженими 02.04.2007 року
по підприємству цінами, а також за
цінами, нижче реалізованої з аукціонів
деревини, чим державному підприємству
«Перечинське лісове господарство»
заподіяно матеріальних збитків в сумі
118 937,93 тис. грн., чим інтересам
підприємства спричинено тяжкі
наслідки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 11 лютого
2013 року звернувся до Перечинського
районного суду Закарпатської області
із заявою про перегляд зазначеної
постанови за нововиявленими
обставинами. Заяву мотивував тим, що
він у судовому засіданні під тиском
помічника прокурора Перечинського
району Маханця В.В. визнав себе винним в
інкримінованому йому злочині повністю,
оскільки останній запевняв його, що
вироку не буде, а справу - закриють. Крім
цього, суд при винесенні постанови про
його звільнення від кримінальної
відповідальності за амністією не
роз'яснив йому про те, що до нього може
бути пред'явлено цивільний позов у
цивільному порядку.

Також йому не було відомо про існування
постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи на підставі ст. 6 п.
2 КПК України - за відсутністю в діях
службових осіб ДП «Перечинське ЛГ»
ознак будь-якого складу злочину.

Крім цього, в заяві ОСОБА_2 зазначив, що
обвинувачення в кримінальній справі
грунтувалося на порушенні ним
Положення про організацію та
проведення аукціонів з продажу
необробленої деревини, затвердженого
Наказом Державного комітету лісового
господарства України від 19 лютого 2007
року № 42 «Щодо вдосконалення
механізмів продажу необробленої
деревини». Однак, ухвалою
господарського суду міста Києва від 12
березня 2007 року по справі № 45/63-70-А в
порядку забезпечення
адміністративного позову було
зупинено дію пункту 1 наказу Державного
комітету лісового господарства
України від 19 лютого 2007 року № 42 «Щодо
вдосконалення механізмів продажу
необробленої деревини» та Положення
про організацію та проведення
аукціонів, з продажу не переробленої
деревини до розгляду справи по суті.

Постановою господарського суду міста
Києва від 05 квітня 2007 року по справі №
45/63-70-А визнано недійсним п. 1 Державного
комітету лісового господарства
України про визнання недійсним п. 1
Наказу Державного комітету лісового
господарства України від 19 лютого 2007
року № 42 «Щодо вдосконалення
механізмів продажу необробленої
деревини» та Положення про організацію
та проведення аукціонів з продажу
необробленої деревини та скасовано
заходи забезпечення адміністративного
позову, вжиті ухвалою господарського
суду міста Києва від 12 березня 2007 року.
При цьому, у вказаній постанові було
зазначено, що вона набирає чинності в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 січня 2009
року по справі № 22-а-2437/08 постанову
господарського суду міста Києва від 05
квітня 2007 року було скасовано та
прийнято нову постанову про відмову у
позові в повному обсязі. Таким чином за
період з 12 березня 2007 року по 26 січня 2009
року була зупинена дія п. 1 наказу
Державного комітету лісового
господарства України від 19 лютого 2007
року № 42 «Щодо вдосконалення
механізмів продажу необробленої
деревини» та Положення про організацію
та проведення аукціонів з продажу
необробленої деревини, а тому при
підписанні між ДП «Перечинське ЛГ» та
TOB «ЕНО Меблі ЛТД» 04 липня 2007 року
додатку № 1 до договору поставки № 13
він не міг порушити зазначений наказ.

Як підстави на підтвердження цих
нововиявлених обставин ОСОБА_2
подав до суду ксерокопії ухвали
господарського суду міста Києва від
25.12. 2007 року по справі № 45/63-70-А, ухвали
господарського суду міста Києва від 12
березня 2007 року по справі № 45/63-70-А,
постанови господарського суду міста
Києва від 05 квітня 2007 року по справі №
45/63-70-А постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26 січня 2009 року по справі № 22-а-2437/08.