Справа № 11 - 168/07 Головуючий
примусових Доповідач
заходів медичного характеру
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2007
р.

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді Силки Г.І.

суддів Опейди
В.О., Пазюка О.С.

з участю
прокурора Бородчука В.В.

захисника
ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Луцьку справу за апеляцією ОСОБА_2 на
постанову Ківерцівського районного суду від 27 лютого 2006
року, якою змінено хворому ОСОБА_3 вид примусових заходів медичного
характеру з лікування у відділенні з посиленим наглядом на лікування у
відділенні із звичайним наглядом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2005 року до ОСОБА_3
застосовано примусові заходи медичного характеру, госпіталізувавши його до
психіатричного закладу з посиленим наглядом.

23 лютого 2006
року до суду із заявою про зміну виду примусових заходів медичного
характеру ОСОБА_3 звернувся головний лікар Волинської обласної психіатричної
лікарні №2 мотивуючи
тим, що у хворого відсутні агресивні прояви, злоба, негативізм до оточуючи,
тобто останній не потребує примусового лікування з посиленим наглядом, а може
продовжувати примусове лікування із звичайним наглядом.

Постановою суду
від 27 лютого 2006 року змінено
хворому ОСОБА_3 вид примусових заходів медичного характеру з лікування у
відділенні з посиленим наглядом на лікування у відділенні із звичайним
наглядом.

ОСОБА_2 в
апеляції вказує, що суд в постанові безпідставно зазначив про вчинення ОСОБА_3
діяння в стані неосудності та вказав невірну кваліфікацію злочинів. Так як
наведене суперечить матеріалам справи і є суттєвим порушенням, просить
скасувати постанову суду.

2

Заслухавши
доповідача, який доповів суть постанови, повідомив ким і в якому обсязі вона
оскаржена, виклав основні доводи апеляції, думку захисника ОСОБА_1, який
вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, висновок прокурора про задоволення
апеляції частково, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до
висновку про задоволення апеляції частково із слідуючих підстав.

Відповідно до
ч.І ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових
заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника
психіатричного закладу, який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої
додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність
продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Як видно з
матеріалів справи ОСОБА_3 на лікуванні у відділенні з посиленим наглядом
знаходиться з 26.08.2005
року.

Згідно висновку
комісії лікарів-психіатрів від 16.02.2006
року, який є мотивований і обґрунтований у ОСОБА_3 на час його обстеження
спостерігалось хронічне протікання психічного захворювання, що проявляється у
формі затяжного реактивного психозу. Враховуючи стабілізацію процесу,
відсутність соціальної небезпеки для оточуючих, хворий примусового лікування з
посиленим наглядом не потребує, може продовжувати примусове лікування із
звичайним наглядом (а.с.3, 4). Про поліпшення психічного стану хворого і
можливість зміни йому виду примусових заходів медичного характеру з лікуванням
у відділенні з посиленим наглядом на лікування у відділенні із звичайним
наглядом підтвердила в судовому засіданні представник ВОПЛ №2 лікар-психіатр
Любашевська М.В. (а.с. 10).

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом підставно змінено ОСОБА_3 вид
примусових заходів медичного характеру з лікування у відділенні з посиленим
наглядом на лікування у відділенні із звичайним наглядом.

Тому підстав для
скасування постанови суду колегія не вбачає.

Разом з тим, в
мотивувальній частині постанови суд невірно зазначив, що ОСОБА_3 вчинив
суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 115 ч.1 п.4, 12
КК України в стані неосудності. Оскільки, як видно з матеріалів справи, а
саме ухвали апеляційного суду Львівської області від 25.05.2005 року, якою застосовано
до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру (а.с.5-8), і яка залишена в
силі ухвалою Верховного Суду України (а.с.33-36), ОСОБА_3 вчинив злочин
передбачений ст. 15, ст. 115 ч.2 п.4, 12 КК України і на
час його вчинення був осудним, але до постановления
вироку захворів на психічну хворобу.

Тому в
мотивувальну частину постанови слід внести виправлення вказавши, що ОСОБА_3
вчинив злочин, передбачений ст. 15,
ст.115 ч.2 п.4, 12 КК
України під час вчинення якого був осудним, замість вчинення ОСОБА_3
суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.115 ч.1 п.4, 12 КК України, в
стані неосудності.

З вищенаведених
підстав апеляція ОСОБА_2 в цій частині підлягає задоволенню.

3

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК
України, колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Волинської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію ОСОБА_2
задовольнити частково.

Постанову
Ківерцівського районного суду від 27
лютого 2006 року,
якою змінено ОСОБА_3 вид примусових заходів медичного характеру з лікування у
відділенні з посиленим наглядом на лікування у відділенні із звичайним
наглядом, залишити - без зміни, внісши виправлення в мотивувальну частину:
замість вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 115
ч.1 п.4, 12 КК України в стані неосудності вказати, що ОСОБА_3 вчинив злочин,
передбачений ст.15, ст.115 ч.2 п.4, 12 КК України під час вчинення якого був
осудний.