Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5

суддів: ОСОБА_2., ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_1,

розглянула у судовому засіданні в м. Києві 4 червня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 4 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 4 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 4 вересня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі.

ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 4 листопада 2014 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

ОСОБА_1 засуджено за вчинення замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, що завдало значної шкоди потерпілому.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати судові рішення та справу направити на новий судовий розгляд у зв'язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону. Посилається на ту обставину, що місцевий суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки матеріали справи містять докази обвинувачення, яке йому пред'явлено органом досудового слідства. Крім того, вказує, що судом після перекваліфікації дій ОСОБА_1 безпідставно зроблено посилання на неможливість притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст. 364 КК України у зв'язку із зміною закону, вважає, що Законом України від 21 лютого 2014 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» за ст. 364 КК України змінено суб'єкт вчинення вказаного злочину, а не усунуто караність діяння. Ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 377 КПК України (1960 р.).

У запереченнях на касаційну скаргу прокурора Саєнко Б.В. просить судові рішення залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який касаційну скаргу підтримав частково та просив справу направити на новий апеляційний розгляд, засудженого, який проти апеляційної скарги прокурора заперечував, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 334 КПК України (1960 р.) мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; обставини, що пом'якшують або обтяжують покарання; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою - підстави для цього.

Як убачається з оскаржуваного вироку судом першої інстанції вказані вимоги виконані не були.

У мотивувальній частині вироку зазначено обвинувачення, пред'явлене ОСОБА_1 органом досудового слідства за ч. 3 ст. 368 КК України. В той же час, формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним у вироку відсутнє.

У зв'язку з цим, перекваліфікація дій ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України в рамках обвинувачення, яке пред'явлено органом досудового слідства, аналіз зібраних доказів та мотиви зміни обвинувачення є такими, що викликають сумніви.

Так, місцевим судом у вироку зроблено посилання лише на перекваліфікацію дій ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, в частині перекваліфікації дій на ст. 364 КК України жодне посилання відсутнє.

Висновки суду про те, що дії ОСОБА_1 повинні бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 364 КК України, але у зв'язку з знесенням змін Законом України від 21.02.2014 року до складів злочинів, передбачених ст. 364, 365 КК України та виключенням ч. 3 ст. 364 КК України, він не підпадає до притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 364 КК України, не можна визнати обґрунтованими.

Згідно Закону України від 21 лютого 2014 року № 746-18 «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції», працівник правоохоронного органу за своїми функціональними та посадовими обов'язками відноситься до представників влади, тобто згідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою та відповідно суб'єктом злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

Вирок суду чітко зазначає, що в рамках обвинувачення, яке розглядалось судом, ОСОБА_1 є службовою особою.

У зв'язку з викладеним, доводи прокурора у цій частині заслуговують на увагу.

Апеляційним судом справу розглянуто формально, вказані порушення усунуті не були, доводи прокурора належним чином не перевірені.

Крім того, перевіряючи доводи прокурора щодо незастосування до ОСОБА_1 закону про кримінальну відповідальність, а саме ст. 364 КК України, в обґрунтування безпідставності цього посилання, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що кримінальну відповідальність за вказаною статтею кримінального кодексу може нести лише службова особа юридичної особи приватного права, що суперечить закону та є неприпустимим.

За таких обставин, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно ретельно перевірити обґрунтованість пред'явленого ОСОБА_1 обвинувачення органом досудового слідства, доведеного у суді, та, з дотриманням вимог кримінального та кримінально - процесуального закону, прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України (1960 р.), пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 4 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

С у д д і :

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3