АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-130-2007 р. Головуючий
Категорія : ст.ст. 125 ч. 1,356 КК України Доповідач апел.інст.:Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Миколаївської
області

у
складі:

головуючого Карпія
В.М.,

суддів
Губи О.О., Тимошевського В.П.,

при секретарі Ішутко
В.М.,

за участю прокурора Данчука
В.М.,

потерпілої ОСОБА_1,

представника потерпілої ОСОБА_2,

виправданих ОСОБА_3,
ОСОБА_4

13 березня 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
потерпілої ОСОБА_1, на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської
області від 28 грудня 2006 року, яким,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець АДРЕСА_1, українець,
громадянин України, з середньою освітою, пенсіонер, мешканець АДРЕСА_2, не судимий,

-у пред'явленому ОСОБА_1 обвинуваченні за ст.ст. 125ч.1, 356 КК України
виправданий, за п.2 ст. 6
КПК України за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженець АДРЕСА_3,
українець, громадянин України, з середньою освітою,працюючий водієм в
приватного підприємця в м. Херсоні, мешканець АДРЕСА_2, не судимий,

2

-у пред'явленому ОСОБА_1 обвинуваченні за ст.ст. 125 ч.1, 356 КК України КК
України виправданий, за п.2 ст.6 КПК України за відсутністю в його діях складу
злочину. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про відшкодування моральної
шкоди,суд залишив без задоволення.

ОСОБА_1 16
жовтня 2006 року
звернулася в Снігурівський районний суд Миколаївської області зі скаргою в
порядку ст. 27 КПК
України про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за
ст.ст. 125ч.1 , 356 КК
України, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3приблизно
в 8 год.
ОСОБА_3 і ОСОБА_4на кладовищі села розпочали копати нову могилу, і викопали її
стіл для проведення обідів, що знаходився поруч могил її рідні.

На її вимоги припинити самоправні дії по копанню могили , біля могил її
рідні та повернути стіл на місце, ОСОБА_3 та ОСОБА_4не реагували, продовжували
копати могилу. ОСОБА_4повідомив що на цьому місці буде похований його родич,
просив не заважати їм працювати.

Щоб припинити їх дії, вона стрибнула в викопану ними яму
і попередила, що не вилізе звідти до тих пір, поки вони не припинять
самоправство і не поставлять стіл на місце. У відповідь на її дії ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 почали погрожувати, кидали на неї лопатами землю. Коли вона почала
чинити опір, останні почали витягувати її з ями, наносячи їй численні удари в
різні області тіла, а коли витягли з ями, почали душити, намагалися прив'язати
її мотузкою до хреста на сусідній могилі.

Скаржник вказує, що внаслідок дійОСОБА_3та ОСОБА_4 їй
було причинено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень.

Виправдовуючи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ст.ст. 125ч.1 ,356 КК України, суд
зазначив у вироку, що в діях ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відсутній склад злочину.

В апеляції потерпіла ОСОБА_1, просить скасувати
виправдувальний вирок у відношенні ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вважаючи його однобічним
і неповно дослідженим та повернути справу на новий судовий розгляд в іншому
складі суду.

Апелянт вважає, суд не дав оцінки показанням
судмедексперта ОСОБА_14 про виявлені у неї тілесні ушкодження в задній області
тулуба,і висновку судмедексперта з цього ж питання, та поясненням свідка
ОСОБА_5 який був на місці конфлікту, бачив як ОСОБА_3 і ОСОБА_4 витягли її
(ОСОБА_1) з ями, наносили їй удари по задній області тіла, а ОСОБА_5 вимагав
припинити такі дії, погрожуючи викликати працівників міліції.

На думку потерпілої, суд першої інстанції під час
розгляду справи, порушив вимоги ст.ст. 369,
371 КПК України, оскільки не порушив питання про призначення додаткової або
повторної експертизи, і в основу вироку поклав лише пояснення самих виправданих
та їх родичів, які є зацікавленими в справі.

3

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої ОСОБА_1
та представника потерпілої ОСОБА_2 на підтримку апеляції, які просили
виправдувальний вирок у відношенніОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасувати , а справу
повернути на новий судовий розгляд в іншому складі суду, думку виправданих
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про залишення апеляції без задоволення, міркування прокурора
Данчука В.М. про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали
справи,обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Доводи апеляції на необґрунтованість висновків суду
першої інстанції щодо відсутності складу злочину передбаченого ст.ст. 125ч.1, 356 КК України в
діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4., у відношенні потерпілої ОСОБА_1, позбавлені підстав.

Так, в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4пояснив , щоІНФОРМАЦІЯ_3помер
його тесть, його треба було хоронити. Теща дала своїй сестрі розпорядження де
копати могилу, копачі лишилися копати яму, а він поїхав по справах. Потім йому
повідомили що ОСОБА_1 не дає копати могилу.Коли він приїхав на кладбище, то
потерпіла сиділа в ямі і не давала копати. Він почав з нею розмовляти але
нічого не виходило, вона не хотіла вилазити з ями. ОСОБА_1 сиділа в одному
вуглі ями , а копачі
копали в іншому вуглі. Він декілька раз намагався з нею говорити , але вона не
погоджувалася. Тоді він її взяв під руки і почав витягувати з ями, але ОСОБА_1
знову шугонула в яму. В одному вуглі яма була викопана на штик, в іншому на два
штика а може більше. Копачі викликали представника з сільської Ради. Копачів
було 6 чоловік:
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_11 пояснила в судовому засіданні, що ІНФОРМАЦІЯ_3помер ОСОБА_12,
чоловік її сестри- ОСОБА_13Вона прийшла на кладовище і бачила що ОСОБА_1 лежить
в ямі, столик теж в ямі лежав.Вона поговорила з ОСОБА_1, але остання відповіла,
що не дасть копати яму. Голова сільської ради і землевпорядник ОСОБА_14
запитали ОСОБА_1, чого вона тут лежить, остання відповіла, що не вилізе і не
дасть копати могилу. ОСОБА_3 заліз в яму і викинув потерпілу з ями, але остання
знову впала, потім бере її другий раз витягує, але вона почала йому в очі землю
кидати, і знову упала в яму. Свідок ОСОБА_11 стверджувала, що ОСОБА_1 ніхто не
бив при ній,

Свідок ОСОБА_15 пояснила в судовому засіданні, що вона не
пам'ятає число коли трапилася подія, коли почула крик підійшла на кладбище і бачила, що яма
викопана на 40см., а в ямі сидить ОСОБА_1 і не дає копати .Бачила як ідуть
землевпорядник і голова сільської Ради ОСОБА_16

Свідок ОСОБА_13 пояснила під час судового слідства, що ІНФОРМАЦІЯ_3помер її
чоловік. Вона попросила ОСОБА_3 ,
щоб останній знайшов копачів, а сестру попросила показати де копати яму.

Свідок ОСОБА_6 стверджував в судовому засіданні, що
ОСОБА_11 попросила його, щоб він допоміг копати яму для померлого ОСОБА_12 Коли

4

яму викопали десь на три штика, прибігла ОСОБА_1
стрибнула в яму і сказала, не дасть копати. Голова сільської Ради і
землевпорядник говорили останній щоб вона не заважала викопати. Потім ОСОБА_3
взяв її під руки і витягнув з ями, а вона знову залізла в яму і лежала, її
витягували до тих пір поки вона може сама зрозуміла , і пішла сама.

Свідок ОСОБА_17 пояснив в судовому засіданні, що від
чергового йому стало відомо що виник конфлікт за поховання, потрібно було
з'ясувати обставини. По результатах перевірки ОСОБА_4 хоронив свого родича , а ОСОБА_1
заважала копати яму. Було з'ясовано, самовправства не було, був дозвіл
сільської Ради. Є висновок про легкі тілесні ушкодження у потерпілої, він
з'ясовував, потерпіла стрибала, її витягували і внаслідок чого отримала тілесні
ушкодження точно не пам'ятає в яких областях тіла.

Свідок ОСОБА_18 пояснив в судовому засіданні, що у них
такий випадок вперше. Секретар все підготувала, а він підписав дозвіл в той же
день, довідку брав ОСОБА_3 ОСОБА_3 характеризує з позитивного боку.

З досліджених в судовому засіданні пояснень даних свідком
ОСОБА_16, під час попереднього розгляду справи (а.с. 16-17)вбачається, що від
секретаря Павлівської сільської Ради йому стало відомо, що житель їхнього села
не дає захоронити померлого. Він взяв землевпорядника і пішли туди.Коли вони
прийшли то побачили, ОСОБА_1 лежить в ямі а стіл лежав поруч. ОСОБА_3 почав
тягнути стіл, ніжка відірвалася, і лишилася у останньої. ОСОБА_3 взяв ОСОБА_1
за руку і почав тягнути з ями, а потім перевернув її і почав шльопати по
м'якому місці. Він сказав ОСОБА_3,
щоб припинив , а сам
пішов викликати дільничного.

З досліджених в судовому засіданні висновків
судово-медичного освідування №
174 від 26.09. 2006 року
(а.с.4) вбачається, що в ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження: крововиливи на
руках, на правім стегні, і лівій гомілці, забиття плечевого суглобу. Дані
тілесні ушкодження утворилися в результаті дії тупого твердого предмету з
обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути кулак, можливо в строк і за
обставин, зазначених освідуваною і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Доводи потерпілої ,
що суд не дав належної оцінки поясненням свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_5, є
безпідставними.

Суд першої інстанції дав оцінку поясненням свідка
ОСОБА_14 в судовому засіданні, визнав його пояснення про механізм утворення
тілесних ушкоджень що виявлені у потерпілої, які на думку ОСОБА_14 свідчать про
те, що вони були нанесені умисно, можливо кулаком і відносяться до категорії
легких тілесних ушкоджень. При умові, якщо потерпілу витягували з ями під руки,
таких ушкоджень не було б.

Суд обґрунтовано зазначив у вироку, що пояснення свідка
ОСОБА_14, про причину утворення та механізм утворення тілесних ушкоджень
виявлених у потерпілої ОСОБА_1, не узгоджуються з іншими матеріалами по справі,
і є недостовірними.

5

Разом з тим,
суд дав оцінку показанням свідка ОСОБА_16, який стверджував , що на кладовищі
він бачив що ОСОБА_1 лежала в ямі,
а поруч неї лежав стіл. Остання вимагала щоб стіл поставили на місце .Тоді
один з копачів взяв за руку потерпілу ОСОБА_1 почав витягувати її з ями, а
потім перевернув і почав шльопати по м'якому місці. Не вважає, що в діях рідні
померлого , є самоправство. Оскільки пояснення свідка ОСОБА_16 узгоджуються з
іншими доказами по справі, суд їх визнав як такі, що відповідають дійсності і
поклав в основу вироку.

Суд першої інстанції також вказав у вироку, що за
диспозицією ч.1 ст. 125 КК України заподіяння легкого тілесного ушкодження має
бути наслідком умисної вини. Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок
необережної вини не є караним.

Суд першої інстанції дослідивши та оцінивши докази у їх
сукупності, обгрунтовано зазначив у вироку, що твердження потерпілої про те, що
її побили ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не відповідають вище зазначеним висновкам
судово-медичної експертизи ,
оскільки як вбачається з даних вказаного висновку, у ОСОБА_1, не виявлено
тілесних ушкоджень

Сукупність викладених вище доказів свідчить, що суд першої
інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, дав зібраним у справі
доказам правильну оцінку і обгрунтовано виправдав ОСОБА_3 та ОСОБА_4. у
пред'явленому ОСОБА_1 обвинуваченні передбаченого ст.ст. 125ч.1, 356 КК України, за
п.2ст. 6 КПК
України за відсутністю в їх діях складу злочину.

Наявність у потерпілої ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, з
урахуван ням її активних дій ІНФОРМАЦІЯ_3на
території кладовища під час викопування копачами могили для поховання
померлого, сама по собі не може свідчити про наявність протиправних дій ОСОБА_3
та ОСОБА_4. Колегія суддів погоджується з виправдувальним вироком суду.

Доводи потерпілої про порушення судом вимог ст. ст. 369,371 КПК України , через те, що суд
не порушив питання про призначення додаткової або повторної експертизи , є
безпідставними.

Так, згідно вимог ч.1 ст. 16-1 КПК України розгляд справ у судах відбувається на засадах
змагальності.

Згідно ч.5 ст. 16-1
КПК України прокурор, підсудний, його захисник чи законний представник , потерпілий , цивільний
позивач, цивільний відлові дач та їх представники беруть участь в судовому
засіданні як сторони і користуються рівними правами та свободою у наданні
доказів, їх переконливості перед судом.

Відповідно з ч.6 КПК України суд, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання
сторонами їх процесуаль них обов'язків і здійснення наданих їм прав.

Як вбачається з даних протоколу судового засідання, ні
потерпіла ні її представник
-ОСОБА_2 не заявляли
клопотань про призначення

6

зазначених
у апеляції -експертиз, про що вона вказала і під час апеляційного розгляду, а
тому доводи апелянта в цій частині, є безпідставними.

З урахуванням підстав виправдання ОСОБА_3 та ОСОБА_4.,
суд першої інстанції обгрунтовано, відповідно до вимог ч.3 ст. 328 КПК України,
залишив позов потерпілої ОСОБА_1, без задоволення .

Керуючись
ст .ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2006 року у
відношенні ОСОБА_3 і ОСОБА_4, залишити без зміни.