АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/2333/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/397/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 22 липня 2015 року апеляційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року, у кримінальному провадженні № 000704 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо технічною освітою, не одруженого, працюючого ПАТ «ЦГЗК» шахта імені Орджонікідзе черговим електрослюсарем з ремонту дебатування дільниці дробильно бункерного комплексу № 22, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, якого визнано винним та засуджено за ст.336 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки та покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію за місцем проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7

обвинувачений - ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Своїм вироком визнати обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст..336 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , маючи військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 11.10.2012 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись військовозобов`язаним, перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив злочин середньої тяжкості у сфері забезпечення призову та мобілізації, за наступних обставин.
Так, 03.03.2015 року о 10.00 годині, ОСОБА_6 з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де рішенням військово-лікарської експертизи вказаного військового комісаріату від 03.03.2015 року його було визнано придатним за станом здоров`я для проходження військової служби.
Після цього, 03.03.2015 співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 було роз`яснено про його подальший призов до Збройних Сил України на військову службу у складі військової частини НОМЕР_2 , та попереджено про кримінальну відповідальність у випадку ухилення від призову за мобілізацією, яку було призначено на 10.03.2015 року для подальшої відправки до військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України.
У той же час, ОСОБА_6 , не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбачену ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», діючи з метою ухилення від призову за мобілізацією та в порушення:
?ст.65 Конституції України, якою передбачено, що: «Захист Вітчизни, незалежності те територіальної цілісності України, ... є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.»;
?ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якою передбачено, що : «Під час мобілізації ... громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві), зобов`язані з`явитися на збірні пункти у строки, зазначені в отриманих ними документах;
усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно відмовився від виконання свого військового обов`язку, про що надав письмову заяву на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника Збройних Сил України ОСОБА_8 , тим самим умисно ухилився від призову на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України у складі військової частини НОМЕР_2 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилається на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 50, 65 КК України призначив обвинуваченому ОСОБА_6 занадто м`яке покарання. При цьому, суд не прийняв до уваги підвищену суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_6 злочину, а також те, що обвинувачений проходив строкову військову службу в збройних силах України, не сповідує релігію, віровчення якої не допускає користування зброєю, свідомо не бажає бути мобілізованим до ЗС України, що свідчить про небажання обвинуваченого виправитись, а також про те, що він становить підвищену суспільну небезпечність. Крім того, прокурор зазначає на відсутність з боку обвинуваченого щирого каяття, оскільки зі свідчень ОСОБА_6 не вбачається, що він висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі, а вирок суду скасувати.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги прокурора заперечував та просив вирок суду залишити без змін, як законний та обґрунтований.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України, докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ст.336 КК України в апеляційній скарзі також не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ОСОБА_6 ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає не обґрунтованими.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, суд, крім іншого, має призначати покарання, максимально індивідуалізуючи його, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Дотримання судом зазначених правил в їх сукупності має гарантувати досягнення визначених кримінальним законом цілей покарання, призначення законних і справедливих покарань, адекватних суспільній небезпеці вчиненого злочину та особі винного.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
На думку колегії суддів, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Зокрема, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законом до злочинів середньої тяжкості, особу ОСОБА_6 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно працевлаштований, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, відсутність обставин, що обтяжують покарання і на думку колегії суддів, обґрунтовано прийшов до висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування основного покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням, тривалість якого є необхідною та достатнього для того, щоб обвинувачений довів своє виправлення без реального відбування основного покарання.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що підстав для визнання та врахування пом`якшуючої покарання обставини щирого каяття ОСОБА_6 не має, оскільки судовий розгляд зазначеного кримінального провадження проведений в порядку ст. 349 КПК України, у зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у скоєному, не оскарженням фактичних обставин справи, його щирим каяттям.
Також упередженими колегія суддів вважає твердження прокурора відносно оцінки подальших суб`єктивних дій ОСОБА_6 , який на думку прокурора має намір ухилятися від призову за мобілізацією до збройних сил України.
Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про невідповідність призначеного покарання суспільній небезпечності вчиненого злочину та те, що воно не є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 , не містять достатніх даних для призначення покарання без застосування ст.75 КК України та спростовуються встановленими під час судового розгляду, зазначеними вище обставинами.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ст.336 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .