У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Кармазіна Ю.М., Школярова В.Ф.

розглянула в судовому засіданні у
місті Києві 8 квітня 2008 року кримінальну справу за касаційними скаргами
захисника-адвоката ОСОБА_2та засудженого ОСОБА_1. на вирок Центрального
районного суду м.
Сімферополя від 22 червня 2006 року та на ухвалу колегії суддів Судової палати
у кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 15
серпня 2006 року.

Вказаним вироком засуджений

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України,
раніше судимий, останній раз 28.04.1998 р. за ч. 2 ст. 141, ст. 43 КК України (1960 р.)
до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, звільнений 13.08.2003 р. у
зв'язку
з відбуттям строку покарання,

за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на шість років шість
місяців.

ОСОБА_1. визнаний винним і засуджений за те, що 25 лютого 2006 року близько
16 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, біля будівлі СШ-15 по вул.
60 років Жовтня, 21-а у м. Сімферополі умисно наніс удар ножем ОСОБА_3.,
спричинивши тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2. просить змінити постановлені судові
рішення та перекваліфікувати дії ОСОБА_1. за ст. 124 КК України, посилаючись на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне
застосування кримінального закону, вказуючи на те, що ОСОБА_1. діяв, перевищуючи
заходи, необхідні для затримання злочинця.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1., зазначаючи доводи, аналогічні
доводам захисника, просить перекваліфікувати його дії на ст. 124 КК України та
призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши
викладені у касаційних скаргах захисника та засудженого доводи, колегія суддів
вважає, що скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_1. у нанесенні тяжкого тілесного ушкодження
ОСОБА_3. підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні.

ОСОБА_1. визнав, що після сварки з ОСОБА_3., яка виникла у квартирі
ОСОБА_1., наздогнав його на вулиці біля СШ № 15 та наніс йому удар ножем у
спину.

Винність ОСОБА_1. у нанесенні тяжкого тілесного ушкодження підтверджується
показаннями свідка ОСОБА_4., який пояснив, що 25 лютого біля школи зустрів
нетверезого ОСОБА_1., одежа якого була у крові і який розповів, що у бійці
наніс комусь удар ножем у спину (а.с.256-257).

Свідок ОСОБА_5. пояснила, що ОСОБА_3. розповів їй, що біля школи його побив
ногами незнайомий чоловік, а потім наніс удар ножем у спину (а.с. 249).

Винність ОСОБА_1. у нанесенні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_3. також
підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 2 березня 2006 року,
згідно з яким ОСОБА_3. спричинене колото- різане поранення грудини по лівій
лопаточній лінії у проекції 4-го міжребер'я, раневий отвір якого спрямований
ззаду наперед і знизу вверх, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за
критерієм небезпеки для життя у момент спричинення. Садна та крововиливи на
обличчі могли бути спричинені від дії тупого предмета з обмеженою травмуючою
поверхнею і мають ознаки легких тілесних ушкоджень (а.с. 100-102).

Посилання скаржників на те, що ОСОБА_1. діяв, перевищуючи заходи, необхідні
для затримання злочинця, спростовуються наведеними доказами, а також тим, що
згідно зі ст. 38 КК України не визнаються злочинними дії потерпілого та інших
осіб безпосередньо після вчинення посягання, спрямовані на затримання особи,
яка вчинила злочин, і доставлення її відповідним органам влади.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1. після того, як ОСОБА_3. забрав з його
квартири куртку матері, наздогнав його на вулиці, побив, а потім наніс удар
ножем у спину і втік з місця події, не забравши куртку, яка була у потерпілого,
і не повідомивши про інцидент правоохоронні органи. При цьому ОСОБА_1. не затримав
ОСОБА_3., хоча мав для цього реальну можливість.

Отже, ОСОБА_1. не може бути визнаний таким, що затримував злочинця,
оскільки діяв з умислом на спричинення тяжкого тілесного ушкодження з мотивів
помсти та свавільної розправи над ОСОБА_3.

Аналіз приведених даних, взятих у їх сукупності, дав підстави суду дійти
правильного висновку щодо винності ОСОБА_1. у нанесенні тяжкого тілесного
ушкодження ОСОБА_3. і правильно кваліфікувати його дії за ч. 1 ст. 121 КК
України.

При обранні міри покарання ОСОБА_1. суд урахував положення ст. 65 КК України та призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення. Підстав для застосування до ОСОБА_1. ст. 69 КК
України колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

у задоволенні касаційних скарг захисника ОСОБА_2та засудженого ОСОБА_1. відмовити.

Судді:

Присяжнюк Т.І.
Кармазін Ю.М.
Школяров В.Ф.