Справа № 1-483/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Шевчука М.П.

при секретарі - Заковоротній Т.І.

з участю прокурора - Чагарного М.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця громадянина України, із повною

середньою освітою, працюючого ТОВ « Сушія » суші - повар в

м. Києві, одруженого на утриманні має одну неповнолітню дитину

ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4 буд.

№ 47-а кв.213., раніше судимого:-

- 12.03.2008 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ст.186 ч.2 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 3 роки.

у скоєні злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України (редакція 2001р.)

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_1 вчинив, незаконне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за таких обставин.

Так, підсудний ОСОБА_1 25 серпня 2009 року близько 19-ї години в м. Бровари Київської області, знаходився на автобусній зупинці «Порошинка» що розташована на вул.Гагаріна. Там, підсудний в ході розмови з знайомою ОСОБА_2 отримав від неї мобільний телефон марки «Нокіа 7610-S» вартістю 1565 гривні, в якому знаходилась, флеш карта оператора мобільного звязку «Лайф» вартістю 25 гривні, на рахунку якого було 20 гривні, з метою послухати музику. В подальшому, не маючи наміру повертати отриманий мобільний телефон, зловживаючи довірою потерпілої, підсудний ОСОБА_1 привласнив його тим самим, повторно заволодів мобільним телефоном марки «Нокіа 7610-S» вартістю 1565 гривні, в якому знаходилась, флеш карта оператора мобільного звязку «Лайф» вартістю 25 гривні, на рахунку якого було 20 гривні, який на праві власності належав потерпілій. Своїми незаконними злочинними діями, підсудний ОСОБА_1 спричинив потерпілій ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 1610 гривні.

Органом досудового слідства підсудному ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення в вчиненні злочину передбаченого ст.190 ч.2 КК України.

В судовому засіданні, підсудний ОСОБА_1 вину у вчиненні незаконного заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, в скоєному розкаявся, факт та обставини злочину підтвердив. Пояснивши при цьому, що дійсно він 25.08. 2009 року близько 19-ї години в м. Бровари на вул.Гагаріна Київської області, знаходився на автобусній зупинці «Порошинка» з своїми знайомими. Там, під час розмови з знайомою ОСОБА_2 він отримав від неї мобільний телефон марки «Нокіа 7610-S», з метою послухати музику. В подальшому, не маючи наміру повертати отриманий мобільний телефон потерпілій, він відійшов у сторону та привласнив. Пізніше поїхав до м. Києва та продав вказаний телефон в районі станції метро «Лісова» незнайомому, виручені гроші витратив на власні потреби. Просить не наказувати його суворо та врахувати, що він визнав свою вину та щиро розкаявся, він має постійне місце проживання та роботи, матеріальну шкоду спричинену злочином повністю відшкодував, на утриманні має неповнолітню дитину, більше подібного не допустить та надати шанс на виправлення.

Підсудній, ОСОБА_1 та інші учасники судового процесу не заперечують проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки він вину визнає і факт заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно не заперечує та їм зрозуміло, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, тобто зміст ст. 299 КПК України їм зрозумілий.

За таких обставин, суд відповідно до ст.ст. 299, 301-1 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного ОСОБА_1 за виключенням дослідженням документів, що характеризують його особу.

Таким чином, суд приходить висновку, що винність підсудного ОСОБА_1 у незаконному заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, що спричинила потерпілій ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 1610 гривні 50 копійки, повністю доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Дії підсудного ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст. 190 ч.2 КК України /в ред.2001 року/, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу підсудного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом'якшують покарання стосовно підсудного ОСОБА_1 суд визнає - визнання вини та щире каяття, повне відшкодування матеріальної шкоди потерпілій заподіяної злочином, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставина, що обтяжує покарання стосовно підсудного ОСОБА_1 в судовому засіданні не встановлено.

Вказана органом досудового слідства обставина, як вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння, повинна бути виключеною з обвинувачення, так як вона не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Призначаючи вид і міру покарання, суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу ОСОБА_1 що він позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, хоча вчинив злочин під час відбування покарання, однак визнав свою вину та щиро в цьому розкаявся, матеріальна шкода спричинена злочином повністю відшкодована потерпілій, яка в заяві до суду клопоче, про призначення потерпілому покарання не повязанного з позбавленням волі, на утриманні має неповнолітню дитину. Після вчиненого злочину пройшов тривалий час, значних суспільно-небезпечних наслідків не наступило, підсудний має постійне місце проживання та роботи, створив сім'ю, на утриманні неповнолітню дитину, ставши на шлях виправлення. Суд вважає, що підсудний як особа, не являється суспільно небезпечним, а тому приходить до висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і призначає йому покарання, у відповідності з санкцією ст. 190 ч.2 КК України, у виді штрафу в прибуток держави.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд вважає, що вирок Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області від 12.03.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_1 засуджений за ст.186 ч.2 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 3 роки, необхідно виконувати окремо.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судових витрат немає.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323., 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.2 КК України (ред. 2001 року) та призначити йому за цією статтею покарання у виді - штрафу в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривні, в прибуток держави.

До набрання вироком законної чинності, засудженому ОСОБА_1 міру запобіжного заходу, залишити без зміни - підписку про невиїзд, з постійного місця проживання.

Вирок Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області від 12.03.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_1 засуджений за ст.186 ч.2 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 3 роки, необхідно виконувати окремо.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у зв'язку із тим, що вони ніким не оспарювалися - не може бути оскаржений учасниками судового розгляду.

В іншій частині, вирок суду першої інстанції може бути оскаржено протягом 15-ти діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Суддя М. П. Шевчук