суддів Судової палати у кримінальних справах
Суду України у складі:
головуючого, судді
суддів
Лавренюка М.Ю. та Шевченко Т.В.
розглянула в судовому засіданні 11 вересня
2008 року в м. Києві кримінальну справу
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду
Житомирської області від 19 травня 2008 року, яким засуджено:
не маючого судимості в порядку ст. 89 КК України,
за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України на
чотирнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю, за ч. 4 ст. 187 КК України на дванадцять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів йому призначено остаточне покарання -
чотирнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
не маючого судимості в порядку ст. 89 КК України,
за ч. 3 ст. 187 КК України на дев'ять років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Суд
визнав ОСОБА_1 і ОСОБА_2 винуватими в тому, що вони 9 жовтня 2007 року в с.
Тепениця Олевського району, перебуваючи в нетверезому стані, за попередньою
змовою вчинили розбійний напад із проникненням до будинку АДРЕСА_1, під час
якого ОСОБА_1 вийшов за межі домовленості і з користі вбив господарку цього
помешкання ОСОБА_3, 1926 року народження. У будинку вони вдвох заволоділи
майном потерпілої на 122 грн. 50 коп.
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить скасувати вирок. Твердить, що він
є неосудним, бо вчинив злочини в стані алкогольного сп'яніння, потребує
лікування, а суд цієї обставини не врахував.
Вирок
щодо засудженого ОСОБА_2 не оскаржується і касаційне подання щодо нього не
принесено.

Висновки
суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів за обставин,
наведених у вироку, грунтуються на перевірених доказах, є правильними і в
касаційній скарзі по суті не оспорюються.

Сам
ОСОБА_1 стверджував у суді, що він дійсно за попередньою домовленістю з ОСОБА_2
вчинив розбійний напад на потерпілу ОСОБА_3. Зазначав, що коли він проник до
помешкання, і пристаріла потерпіла почала кричати, то він двічі вдарив її ножем
і вбив. Цього ножа мав при собі. Бив потерпілу спочатку в плече, а потім у
груди.

Засуджений
Ткаченко теж підтвердив, що домовлявся з ОСОБА_1 учинити напад на пристарілу
ОСОБА_3. За його словами, ОСОБА_1, першим опинившись у будинку потерпілої, не
дотримався домовленості, вбив пристарілу і зізнався йому в цьому.

Зазначені
показання засуджених були послідовними, відповідали іншим об'єктивним доказам,
у тому числі даним, що містяться у протоколі огляду місця події, де було
виявлено ніж і тіло потерпілої ОСОБА_3 із проникаючою раною грудної клітки.

За
таких обставин та враховуючи показання потерпілої ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, які змістовно наведені у вироку, а також висновки
судово-медичної експертизи про те, що смерть потерпілої ОСОБА_3 настала в
результаті проникаючої колото-різаної рани грудей з пошкодженням правої легені,
яка утворилась від дії ножа, вилученого на місці події, суд мав підстави
визнати, що ОСОБА_1 умисно з користі позбавив життя потерпілу під час
розбійного нападу. Такі дії ОСОБА_1 охоплюються ознаками злочинів, передбачених
ч. 4 ст. 187 і п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Даних
про те, що ОСОБА_1 перебував у стані неосудності під час учинення зазначених
злочинів, як про це він стверджує у касаційній скарзі, судом не встановлено, і
таких даних у матеріалах справи немає.

Вимоги
норм КПК України під час проведення досудового слідства і розгляду справи в
суді були виконані.

Рішення
суду про призначення покарання ОСОБА_1у прийнято у відповідності з положеннями
ст. 65 КК України. Враховано ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, його особу
та обставини, що пом'якшують і
обтяжують покарання.

Підстав
для зміни чи скасування вироку щодо ОСОБА_1 колегія суддів не вбачає.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 393 - 396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду
Житомирської області від 19 травня 2008 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Редька А.І. Лавренюк
М.Ю. Шевченко
Т.В.