Ухвала

іменем україни

21 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_6,

за участю прокурора ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні у межах кримінального провадження № 0000011 касаційну скаргу прокурора на вирок Березівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

Указаним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, судимого за вироком Березівського районного суду Одеської області від 22 березня 2012 року за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді обмеження волі на строк два роки шість місяців із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки та зі звільненням на підставі ст. 75 КК від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки,

виправдано у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення у виді злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК.

Органом досудового розслідування ОСОБА_2 обвинувачено у тому, що він, будучи засудженим за вироком Березівського районного суду Одеської області від 22 березня 2012 року за ч. 1 ??. 286 ?? до покарання у виді обмеження волі на строк два роки шість місяців із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки, зі звільненням на підставі ст. 75 КК від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки, ухилився від додаткового покарання за таких обставин.

28 липня 2013 року близько 08.20 год. ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки ВАЗ-2101 у стані алкогольного сп'яніння, рухаючись по вул. Чорноморського козацтва в м. Одесі, де був зупинений працівниками ДАІ, які склали стосовно нього протокол про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КпАП, за якими його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Виправдовуючи ОСОБА_2, місцевий суд виходив із того, що усі докази, зібрані у кримінальному провадженні під час досудового слідства, є недопустимими, оскільки їх було здобуто з порушенням права обвинуваченого на захист, а тому його винуватості не доведено. Крім того, цей суд зазначив, що наявності умислу у ОСОБА_2 ухилитися від відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у судовому засіданні не доведено, посвідчення водія у нього вилучено лише 28 липня 2013 року після складання протоколу про адміністративні правопорушення, а тому в його діях немає складу кримінального правопорушення у виді злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вирок місцевого суду й ухвалу апеляційного і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, посилаючись на істотне порушення судами вимог кримінального процесуального закону, про що наводить відповідні доводи. Зокрема, скаржник зазначає, що місцевий суд ретельно не дослідив доказів обвинувачення, якими доведено винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину, дав їм неналежну оцінку і припустився неповноти судового слідства, що залишилося поза увагою апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 415 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу (за наявності підстав для закриття судом провадження у кримінальній справі його не було закрито; судове рішення ухвалено незаконним складом суду; судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ст. 381 КПК, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов'язковою; судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов'язковою; судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; порушено правила підсудності; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції); в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції, подав апеляційну скаргу на виправдувальний вирок щодо ОСОБА_2, в якій просив скасувати цей вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції (а не ухвалити апеляційним судом свій обвинувальний вирок); при цьому, як правильно встановив апеляційний суд, прокурор не навів жодної підстави передбаченої ч. 1 ст. 415 КПК для ухвалення апеляційним судом такого рішення.

Між тим, перелік указаних підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції є вичерпним.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 415 КПК апеляційний суд правильно залишив без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а вирок місцевого суду - без зміни. Ухвала цього суду відповідає вимогам ст. 419 КПК й такій загальній засаді кримінального провадження, як законність (ст. 9 КПК).

З огляду на вищевикладене й те, що у касаційній скарзі не наведено жодних обґрунтованих аргументів для спростування мотивів, з яких виходив апеляційний суд під час ухвалення свого рішення, касаційну скаргу не може бути задоволено.

Керуючись статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Березівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5