Справа № 126/4355/14-к
Провадження №11-кп/772/202/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянув «12 » березня 2015 року у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0000729 за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 24.12.2014 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженця , с. Тютьки ,

Вінницького району Вінницької області

жителя АДРЕСА_1

українця, громадянина України

раніше судимого

-29.12.2009 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 850 гривень;

-27.01.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 190,71,72 КК України до 1 року позбавлення волі ;

-19.07.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст.185,70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі ;

-15.01.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області

за ч.2 ст. 186,ч.1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 2 місяців позбавлення волі;

- ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11 вересня 2014

року звільнений від подальшого відбування покарання за вироком

Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2013 року

на підставі ст. 2 Закону України « Про амністію в 2014 році»

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 2-х років обмеження волі.

Як встановлено вироком, 07 жовтня 2014 року біля 01 год. 00 хв.. в с. Устя Бершадського району Вінницької області ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , знаходячись в будинку домогосподарства по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , в ході сварки з потерпілим ОСОБА_8 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_8 декілька ударів кулаком по обличчю та ногами по тулубу останнього , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі та перелому VII ребра справа, які згідно висновку судово медичної експертизи № 192 від 14.10.2014 року за ступенем важкості у вигляді саден відносяться до легких тілесних ушкоджень , що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я, пошкодження у вигляді перелому VII ребра відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить змінити вирок Бершадського районного суду від 24.12.2014 року та призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 122 ч.1 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Свої вимоги потерпілий мотивує тим, що ОСОБА_7 у скоєному не розкаявся, ні моральну ні матеріальну шкоду не відшкодував. Крім того, покарання ОСОБА_7 вважає явно несправедливим через м`якість. Судом не було враховано, що ОСОБА_7 раніше реально відбував покарання та вчинив кримінальне правопорушення групою осіб разом з Осельською.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 ставить питання про зміну вироку через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить застосувати до нього ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційна скарга мотивована тим, що призначаючи йому покарання, суд не врахував те, що конфліктна ситуація виникла через агресивну поведінку потерпілого ОСОБА_8 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, грубо поводився, штовхався і ображав. Потерпілий є також раніше судимий, та негативно характеризується за місцем проживання.

Крім того, він ОСОБА_7 усвідомив протиправність своїх дій, розкаявся у вчиненому, визнав вину, та має на утриманні неповнолітню дитину.

Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовільнити у повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілого та обвинуваченого, оскільки вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, провівши судові дебати, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягають задоволенню з таких підстав.

Кримінальне провадження розглядалось відповідно до вимог ст. 349 ч.3 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій і роз`яснив їм , що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_8 не оспорював висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України.

Доводи потерпілого про те, що суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_7 не врахував те, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому, суперечать матеріалам справи та змісту вироку, а його твердження про вчинення злочину ОСОБА_7 групою осіб разом з Осельською, не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

При призначенні судом покарання ОСОБА_7 , було враховано тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, що він щиро розкаявся у вчиненому злочині , а також те, що даний злочин він вчинив у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , викладені в апеляційній скарзі щодо сурового покарання, яке не відповідає особі яка вчинила злочин , а також те, що у нього на утриманні перебуває малолітня дитина, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції перевірив всі докази по справі , дав їм належну оцінку в сукупності і прийшов до правильного висновку щодо винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині та обрав йому міру покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України , в межах санкції ст. 122 ч. 1 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч.1 , 419 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 24.12.2015 року, щодо обвинувачення ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 122 КК України залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення засудженим в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді:

З оригіналом вірно: