Справа №
ВИРОК

Іменем України

16 березня 2007
року

Теребовлянський
районний суд Тернопільської області

в
складі: головуючого суду Бойка
І.І.

при
секретарі Страхоцькій
М. В.

з участю
прокурора Бурика О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовлі кримінальну справу про
обвинувачення:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого,
працюючого рентгенологом у Тернопільському обласному
протитуберкульозному диспансері, раніше
не судимого,

за ч. 1 ст.
122 КК України, -

встановив:

25
листопада 2006 року близько 23 год.
на вулиці с. АДРЕСА_1, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт, який переріс у бійку. Того ж вечора, близько 24 год. ОСОБА_1 проходячи по вулиці с
АДРЕСА_1, зустрів ОСОБА_2, і між ним знову виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_1 виник умисел
направлений на заподіяння фізичного болю та тілесних ушкоджень ОСОБА_2. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1 в процесі бійки впав разом із
ОСОБА_2 на землю, де продовжилась бійка. Після цього ОСОБА_1
піднявся із землі і, продовжуючи свої
умисні дії, незважаючи на те, що ОСОБА_2.
лежав на землі і не міг припинити протиправні дії ОСОБА_1, продовжив наносити удари ногами по різних
частинах тіла ОСОБА_2 В результаті цих дій ОСОБА_1 ОСОБА_2. згідно висновку експерта № 45 від 22 лютого
2007 року спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна надбрівної ділянки зліва, синця верхньої повіки лівого ока, синця нижньої повіки правого ока, синця - садна верхньої губи зліва, переривчастий синець правого вуха, завушної ділянки, скроневої ділянки голови та шиї справа, три синці передньо-правої поверхні правого
надпліччя та плеча, перелом дев'ятого
ребра. Тілесне ушкодження у вигляді перелому дев'ятого ребра відноситься до
тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я.

Підсудній
ОСОБА_1 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і пояснив, що дійсно 25 листопада 2006 року, перебуваючи на весіллі, близько 23 год. він вийшов на вулицю с АДРЕСА_1 та побачив ОСОБА_2, який бився із ОСОБА_3. Щоб припинити
конфлікт, підійшов до хлопців і шарпнув
ОСОБА_2 за куртку, однак останній, перебуваючи у стані сп'яніння, наніс йому удар кулаком у обличчя на що він
відповів аналогічним ударом ОСОБА_2.
Приблизно через півгодини він знову зустрів ОСОБА_2, який дерев'яною палицею наніс йому удар у
праве плече. Після цього він вибив палку із рук ОСОБА_2 і почав з ним боротися
після

цього вони впали
на землю і продовжували бійку. Через хвилину до них підбігла ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. і один із них стягнув ОСОБА_2 з нього на землю. Потім він піднявся на
ноги і почав наносити удари у різні частини тіла ОСОБА_2

Підсудній
ОСОБА_1 просить справу розглядати без дослідження письмових доказів та допиту
свідків, так як погоджується з усіма
обставинами справи.

Крім
повного визнання своєї вини самим підсуднім ОСОБА_1, його вина повністю доводиться і іншими
доказами, що маються в матеріалах
кримінальної справи, які в судовому
засіданні не досліджувались, фактичні
дані яких підсудній не заперечує та не оспорює.

Оцінюючи
зібрані докази в їх сукупності, суд
вважає, що дії підсуднього ОСОБА_1, що виразилися в умисному спричиненні
середньої тяжкості тілесного ушкодження,
тобто, умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло
за собою наслідків, передбачених у
статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я, підпадають під ознаки ч. 1 ст.
122 КК України.

Обираючи
міру покарання підсудньому ОСОБА_1, суд
враховує тяжкість вчиненого злочину,
особу, яка вчинила злочин, його молодий вік, те що він повністю визнав свою вину та
щиросердечно розкаявся у вчиненому активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується по місцю
проживання, злочин вчинив вперше та під
впливом сильного душевного хвилювання,
викликаного неправомірними діями потерпілого, потерпілий претензій морального та
матеріального характеру до підсуднього не має,
просить суворо не карати його та не позбавляти волі, шкода повністю відшкодована, а тому суд вважає, що ці обставини пом'якшують покарання та
істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дає можливість
застосувати статтю 69 КК України та перейти до іншого, більш м'якого виду покарання, не зазначеного у санкції статті за цей злочин
у вигляду штрафу.

Керуючись ст.
323-324 КПК України, суд

засудив:

Визнати
винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання із
застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в дохід
держави у розмірі 550 грн.

Міру
запобіжного заходу підсудньому до вступу вироку в законну силу залишити
попередню - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речовий
доказ - спортивну куртку, що належить
ОСОБА_2 та передана йому на зберігання,
- залишити останньому.

Вирок
може бути оскаржений до Тернопільського Апеляційного суду напротязі 15 діб
через Теребовлянський районний суд.