АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
296 ч. 4, 121 ч. 1 КК України
ст. Смолка І.О. Доповідач 2 ін ст. Алейніков Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня
2007 р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Запорізької області в складі:

Головуючого:
Алейнікова Г.І. Суддів: Татарінової А.І.,
Джавага Г.М. За участю прокурора:
Пазинич М. В., засудженого ОСОБА_1

розглянула
в м. Запоріжжі у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу по апеляції потерпшого ОСОБА_2 на вирок Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від
17.05.2007 року.

Цим
вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Запоріжжя, українець,
громадянин України, ' одружений,
освіта середня, працюючий: Концерн
„Теплові сеті" оператором, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше в
силу ст.
89 КК України не судимий.

Засуджений
за ст.
296 ч. 4 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ст.
121 ч. 1 КК України на 5 років іпозбаалення волі.

На
підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів
остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст.
75, 76 КК України від відбування
покарання звільнений з іспитовим

строком на 3 роки із покладенням на нього зобов'язань.

Постановлено
стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користьОСОБА_3 - 4494, 93 гри.

Вирішена доля
речових доказів.

Згідно з
вироком суду ОСОБА_1, засуджений за
те, що він приблизно 25 липня 2006 р. в
післяобідній час, знаходячись в стані
алкогольного сп'яніння, в суспільному
місці, на дитячому майданчику у дворі б.
37 по вул. Української в м. Запоріжжі,
грубо порушуючи громадський порядок по мотивах явної неповаги до
суспільства, діючи з особливою
зухвалістю, використовуючи нікчемний мотив, безпричинно підійшов до того, що знаходиться на дитячому майданчику
ОСОБА_4, після чого схопив його рукою за
шию, заподіявши ОСОБА_4фізичний біль.

Продовжуючи
свої хуліганський дії, ОСОБА_1, бажаючи показати свою неповагу до існуючих
правил і порядків поведінки,
самоутверджуватися за рахунок приниження інших осіб,

протиставивши
себе суспільству, продовжуючи утримувати
ОСОБА_4 рукою за шию, став переміщати
останнього по території дитячого майданчика,
після чого, діючи з особливою
зухвалістю, завдав йому удару кулаком по
спині, заподіявши при цьому ОСОБА_4 фізичний
біль.

У свою
чергу ОСОБА_4, побоюючись подальшого спричинення йому тілесних
пошкоджень, звільнився від захоплення
ОСОБА_1 і разом з ОСОБА_5, ОСОБА_6
, ОСОБА_7 , які також знаходилися на дитячому
майданчику, втік.

Продовжуючи
керуватися мотивами явної неповаги до суспільства, ОСОБА_1,
розуміючи, що подальше
спричинення тілесного пошкодження ОСОБА_4неможливе, попрямував до себе додому в АДРЕСА_1, де узяв з собою ніж загорнений в газету і
вийшов на вулицю, на дитячий
майданчик, де знаходилися ОСОБА_6 , ОСОБА_8.,
ОСОБА_7 та інші.

Побачивши
того, що знаходиться на дитячому
майданчику ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_8., ОСОБА_7
попрямували до батька ОСОБА_5 - ОСОБА_3,
який знаходився на літньому майданчику кафе супермаркету «Кенга» по
вул. Української в м. Запоріжжя де розказали ОСОБА_3 про те, що відбулося.

Не
зупиняючись на скоєному, ОСОБА_1, продовжуючи керуватися мотивами явної
неповаги до суспільства, бажаючи довести
до кінця свої хуліганські дії,
попрямував слідом за ОСОБА_6,
ОСОБА_5 і ОСОБА_7 до літнього майданчика кафе супермаркету «Кенга».

Знаходячись на
деякій відстані від кафе супермаркету «Кенга»,
ОСОБА_5, ОСОБА_7 і ОСОБА_6,
побачивши того, що наближається
до них ОСОБА_1 і, побоявшись подальшого
продовження інциденту, початого ОСОБА_1
на дитячому майданчику, втекли.

Продовжуючи
керуватися мотивами явної неповаги до суспільства, ОСОБА_1,
діючи з особливою зухвалістю,
наздогнав ОСОБА_6 і завдав йому
удару кулаком по спині, заподіявши
ОСОБА_6 фізичний біль.

Що
знаходиться в кафе «Кенга» ОСОБА_3,
побачивши те, що
відбувається, бажаючи присікти
хуліганські дії ОСОБА_1, підбіг до
останнього і зажадав припинити свої дії. У свою чергу ОСОБА_1, продовжуючи свої хуліганські дії, спробував завдати ОСОБА_3 удару
кулаками, проте не встиг, оскільки ОСОБА_3, присікаючи хуліганські дії ОСОБА_1, завдав останньому удару кулаком руки в
область голови, а потім удар ногою в
область грудної клітки. Від одержаних ударів ОСОБА_1 втратив рівновагу і впав
на землю.

Продовжуючи
прискати хуліганські дії ОСОБА_1 ОСОБА_3 скрутив руки останнього, після чого завдав 2 удару долонею по обличчю
ОСОБА_1 і відійшов від ОСОБА_1 на деяку відстань.

У свою
чергу ОСОБА_1, продовжуючи керуватися
мотивами явної неповаги до суспільства,
діючи з особливою зухвалістю,
підскочив доОСОБА_3 і ножем, що
був у нього, завдав ОСОБА_3 удару в ліву
нижню частину грудної клітки, заподіявши
при цьому йому тяжкі тілесні пошкодження.

Не
зупиняючись на скоєному, після
здійснення хуліганських дій, того ж
дня, 25.07.06 року приблизно в 20 годин
30 хвилин ОСОБА_1, знаходячись в стані
алкогольного сп'яніння, маючи намір на
спричинення тілесних пошкоджень ОСОБА_3,
знаходячись біля літнього майданчика кафе супермаркету «Кенга» по
вул. Української 6 м. Запоріжжі,
в ході спровокованої їм бійки з ОСОБА_3,
який присікав його хуліганські дії,
діючи умисно, завдав удару ножем
в ліву нижню частину грудної кліткиОСОБА_3,
заподіявши йому поранення в проекції 8 міжреберья зліва по передньо -
пахвової лінії з проникненням раневого каналу в черевну порожнину, з пошкодженням міжм'язових артерій, з крізним пораненням кардіального відділу
шлунку, з утворенням гематоми серозної
оболонки в проекції поранення шлунку, з
скупченням крові в черевній порожнині,
яке, згідно висновку
судово-медичної експертизи № 1889 від 28.08.06 p., кваліфікується як тяжке тілесне пошкодження
небезпечне для життя у момент спричинення.

Після
здійснення вказаних злочинних дій і спричинення ОСОБА_3 тяжких тілесних
пошкоджень, ОСОБА_1 втік з місця скоєння
злочину.

В
апеляції потерпілий ОСОБА_3, не
оспорюючи обставин справи, доведеності
вини і юридичної кваліфікації, просить
вирок районного суду скасувати в частині призначеного покарання засудженому
ОСОБА_1, а також в частині стягнення
моральної шкоди по цивільному позову, а
справу направить на новий судовий розгляд. Вказує на те, що суд не в повному обсязі врахував обтяжуючі
обставини. Крім того, при вирішенні
питання про стягнення моральної шкоди,
не в повному обсязі врахував моральні та фізичні страждання які були
спричиненні злочином потерпілому.

У
судовому засіданні апеляційної інстанції суд заслухав доповідь судці щодо
вироку, ким і в якому обсязі він
оскаржений та основних доводах апеляції,
потерпілогоОСОБА_3, який
підтримав свою апеляцію, прокурора, який доводить, що апеляція не підлягає задоволенню.

Перевіривши
матеріали справи, апеляційний суд не
вбачає підстави до задоволення апеляції та скасування вироку з наступних
підстав.

Висновки
суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_1,
у здійсненні ним злочинів відповідно до обставин, викладених у вироку, відповідають зібраним у справі доказам, є обгрунтованими, та по справі ніким не оспорюються.

В ході
розгляду справи в суді ОСОБА_1 визнав себе винним частково. Вина засудженого
підстверджується також поясненнями потерпшогоОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_4, сідків ОСОБА_9, ОСОБА_5,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11, ОСОБА_12,
протоколом огляду місця події та доказів по справі( а.с. 24-25, 30-31) та іншими виченими судом доказами.

При розгляді справи суд правильно кваліфікував дії
ОСОБА_1 по ст. ст.
121 ч. 1, 296 ч. 4

КК України.

Покарання
засудженому ОСОБА_1, призначено за
правилами ст. 65 КК України з урахуванням характеру і
ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину,
даних про особу засудженого,
пом'якшувальних покарання обставин: вину визнав частково, в скоєному розкаявся, попросив прощення у потерпшого, визнав позовні вимоги, характеризується позитивно;

Таким
чином, районний суд законно та
обґрунтовано призначив покарання з іспитовим строком згідно ст.
ст. 75, 76 КК України з покладенням на засудженого
зобов'язань, що не суперечить вимогам п.
9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24. 10. 2003 року № 7 „Про
практику Призначення судами кримінального покарання" із змінами і
доповненнями, внесеними постановою
Пленуму Верховного Суду України від 10 грудня 2004 року № 18.

Обґрунтовано
суд остаточне покарання призначив на підставі
ст. 70 ч. 1 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Посилання
потерпілогоОСОБА_3 в апеляції про те, що
суд не в повному обсязі врахував всі обтяжуючи обставини, не знайшли свого підтвердження та
спростовуються матеріалами справи.

Щодо
позивних вимог, районний суд законно та
обґрунтовано відповідно до ст. 334 п. 5 КПК України в мотивувальній частині
вироку висловив підстави для задоволення цивільного позову, а також підстави для відшкодування
матеріального збитку, які
підтверджуються матеріалами кримінальної справи, що повністю відповідає вимогам Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31. 03. 1989 р. «Про практику вживання
судами України законадательства про відшкодування матеріального збитку».

Також, районний суд,
правильно вирішив цивільний позов в частині відшкодування моральної
шкоди відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.
03.1995 р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди», з урахуванням матеріального положення як
засудженого так і потерпілого, кількості
осіб які знаходяться на утриманні засудженого,
а також наявність майна у засудженого з якого є можливість'відшкодувати
збиток.

Таким
чином, посилання потерпілогоОСОБА_3 про
те, що районний суд при вирішенні
питання про стягнення моральної шкоди,
не в повному обсязі врахував моральні .Та фізичні страждання які були
спричиненні злочином йому, при розгляді
в апеляційній.інстанції не знайшли свого підтвердження і спростовуються
матеріалами кримінальної справи.

Колегія
суддів вважає, що підстав для скасування
або зміни вироку по справі не встановлено.

Керуючись ст.
ст. 362, 365, 366 КПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляцію
потерпілогоОСОБА_3, залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17. 05. 2007 року у відношенні
ОСОБА_1 без зміни.