АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/200/15 Справа № 711/2679/15-к Категорія: ст.ст. 172, 173 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів при секретарі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2015 року про накладення арешту на майно, що належить підозрюваній ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 , підозрюється в тому, що перебуваючи на посаді головного лікаря Уманської дитячої міської лікарні, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, використовуючи надане їй службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, вимагала від ОСОБА_9 , який діяв в інтересах свого сина ОСОБА_10 , неправомірну вигоду в сумі 5 000 (п`яти тисяч) гривень за погодження заяви, як балансоутримувач, про надання в оренду ОСОБА_10 нежитлового приміщення Уманської дитячої міської лікарні для ведення приватної медичної практики. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 13.09.2014 року близько 10 години 55 хвилин, перебуваючи в приміщенні службового кабінету головного лікаря Уманської міської дитячої лікарні, що за адресою Черкаська область м. Умань, вул. Шевченка, 46, одержала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 5 000 (п`яти тисяч) гривень в якості неправомірної вигоди.

Відомості про злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000399 від 11.09.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

23.09.2014 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

26.03.2015 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері службової діяльності СУ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_11 , у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, за погодженням із старшим прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна. Вказав, що під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 є власником ? частини будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_7 на зазначений об`єкт нерухомості підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.03.2015 року.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2015 року вказане клопотання задоволено.

Накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000399 на ? частину будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Арешт полягає у забороні відчуження чи зміни власника ? частини вказаного будинку, яка на праві власності належать ОСОБА_7 , та не перешкоджає користуванню житлом.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 28.03.2015 року і зняти арешт.

Апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 мотивує тим, що слідчим зібрані і представлені в суд не зовсім достовірні данні, які спростовуються документами, що відповідають дійсності.

Так вказує, що ? частина домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 були подаровані ОСОБА_7 її матір`ю ОСОБА_12 відповідно до договору дарування від 05.07.2006 року за реєстраційним № 9573127 (витяг Уманського БТІ № 11136835 від 05.07.2006 року). Однак, 24.12.2014 року ОСОБА_7 подарувала у зворотному порядку цю частину будинку своїй матері ОСОБА_12 , що підтверджується договором дарування від 24.12.2014 року, зареєстрованим в реєстрі за № 793 приватним нотаріусом міста Умані ОСОБА_13 .

Таким чином, надані слідчим на розгляду слідчому судді дані є недостовірними, а Придніпровський районний суд м. Черкаси, не перевіривши достовірність наданих слідчим даних, виніс незаконне рішення, про що 30.03.2014 року повідомив ОСОБА_7 . Тому ухвала про накладення арешту підлягає скасуванню.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 , підозрювана ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені.

Прокурор заперечила проти апеляційної скарги, просив її відхилити. Вказала, що зацікавлені особи на підставі ст. 174 КПК України мають право звернутися до слідчого судді місцевого суду з клопотанням про скасування арешту, й, крім того, 01 квітня 2015 року кримінальне провадження з обвинувальним актом вже було передано для розгляду в суд. Тому питання щодо арешту майна має вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, апелянта, підозрюваної, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженого прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Якщо у визначений цією частиною термін прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Заборона використання житлового приміщення, в якому на законних підставах проживають будь-які особи, не допускається.

Наданими до апеляційної скарги документами підтверджується, що з грудня 2014 року власником половини зазначеного вище будинку являється не підозрювана ОСОБА_7 , а її мати. Це підтверджується чинним договором дарування, щодо якого немає даних про його недійсність, розірвання тощо.

Аналізуючи хронологію подій у кримінальному провадженні, колегія суддів відзначає, що подія інкримінованого ОСОБА_7 злочину мала місце у вересні 2014 року. Дарування нею своєї нерухомості матері відбулося безперешкодно у грудні 2014 року, а з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся до суду у березні 2015 року. Хоча ще у вересні 2014 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України. Причини подання слідчим клопотання про арешт майна через півроку після події правопорушення залишаються незрозумілими.

Втім, так чи інакше, доводи апелянта є обґрунтованими. На час вирішення слідчим суддею клопотання про арешт майна ОСОБА_7 не була власником указаної вище половини домоволодіння, а його власником була інша особа, яка не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні. Відомості, надані слідчому судді щодо власника зазначеного майна, були застарілими.

Також, оцінюючи доводи прокурора про недоцільність розгляду судом апеляційної скарги, оскільки апелянтом не реалізована можливість звернення до слідчого судді місцевого суду з клопотання про скасування арешту, колегія суддів вбачає, що вказані правові можливості реалізуються зацікавленою особою на її вибір і розсуд, й чинний закон не вимагає у цьому питанні визначеної черговості дії.

Крім цього, колегія суддів вбачає необґрунтованими доводи прокурора щодо неможливості розгляду апеляційної скарги по суті, оскільки кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 вже передане з обвинувальним актом до суду 01 квітня 2015 року, оскільки оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена до цього часу, а саме 28 березня 2015 року, й вона була постановлена без участі підозрюваної та її захисника.

Тому, керуючись ст. 170 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28 березня 2015 року про накладення арешту на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2015 року про накладення арешту на майно, що належить підозрюваній ОСОБА_7 , скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової діяльності СУ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_11 про арешт майна, а саме ? частини будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :