В И Р О К
Іменем України 142/133/15-к

07.04.2015 Піщанський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рудниця, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого там же, з повною середньою освітою, одруженого, маючого 1 неповнолітню дитину, працюючого директором КП «ім.. Гуменного І.М.» с. Миролюбівка, військовозобов`язаного, раніше судимого Піщанським районним судом 30.06.2011 року за ст. 263 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком 1 рік; 16.01.2012 року тим же судом за ст. 185 ч. 1, 70, 71 КК України до 80 годин громадських робіт, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 191 ч. 2, 358 ч. 4 КК України.

С У Д В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , приблизно у грудні 2014 року, навмисно придбавши у невстановленої особи завідомо підробний документ накладну № 136 від 16.03.2012 року видану філією ЗАТ «Прилуктваринмаш-холдінг «Ситківецький цукровий завод» та прибутковий касовий ордер № 136 від 16.03.2012 року про придбання ним вузлів і агрегатів до трактора ЮМЗ-6, використав їх, надавши державному інспектору ДІСГ для реєстрації трактора ЮМЗ-6 заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , неналежавшого йому та отримав на своє ім.»я реєстраційні документи на вказаний технічний засіб та державний номерний знак.
Він же, працюючи директором комунального підприємства «ім.. І.М. Гуменного» с. Миролюбівка і будучи службовою особою наділеною адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, являючись суб`єктом корупційних правопорушень, відповідно
до пп. а п. 2 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи навмисно, з корисливих мотивів, використовуючи ввірене йому Миролюбівською сільською радою майно, а саме трактор ЮМЗ-6, та завідомо знаючи що він належить і знаходиться на балансі сільської ради, 04.12.2014 року надав державному інспектору державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області підроблені документи, на підставі яких зареєстрував своє право власності на нього.
ОСОБА_4 визнавши себе винним частково, суду пояснив, що дійсно він придбав у незнайомого чоловіка документи на придбання ним агрегатів та вузлів від трактора ЮМЗ-6, маючи на меті використати їх для реєстрації на своє ім`я трактора ЮМЗ-6, який знаходився на балансі Миролюбівської сільської ради і був переданий КП «ім.. Гуменного» с. Миролюбівка, директором якого він був і використовував даний трактор в службових цілях.
Даний трактор він зареєстрував на своє ім.»я, отримав документи та номерні знаки.
Не визнав себе винним за ч. 2 ст. 191 КК України, оскільки вважає, що діяв не як службова особа, а звичайний громадянин.
Разом із тим, з такими поясненнями ОСОБА_4 суд погодитись не може, оскільки наказом № 28 від 07.08.2014 року його було призначено на посаду директора КП «ім.. ОСОБА_6 », даний наказ було затверджено рішенням 6 сесії 34 скликання від 07.08.2014 року Миролюбівської сільської ради.
Відповідно до статуту - комунальне підприємство, засновником якого є Миролюбівська сільрада, є юридичною особою, а його директор без доручення розпоряджається майном підприємства, представляє його у всіх вітчизняних і іноземних організаціях; видає доручення, відкриває банківські рахунки; самостійно укладає договори оренди майна, трудові, затверджує штат працівників, приймає та звільняє їх з роботи; приймає рішення з оперативних питань діяльності і т.і..
Таким чином він є службовою особою наділеною адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, а майно що є у його використанні власністю територіальної громади с. Миролюбівка (п. 4.1 Статуту).
Дану обставину було підтверджено показаннями свідків ОСОБА_7 сільського голови, який доповнив, що будь яких рішень з приводу перереєстрації колісного трактора, будь який орган не приймав.
Трактор було передано сільській ради, в рахунок не витребуваних паїв спілкою майнових паїв колишнього сільськогосподарського підприємства села, що підтверджено відповідними рішеннями та актами прийому-передачи.
Вся передана техніка, в.ч. і указаний трактор були узяті на баланс сільради.
Проте, що ОСОБА_4 перереєстрував трактор на своє ім.»я він не знав.
Показання указаного свідка підтвердили ОСОБА_8 касир сільради; ОСОБА_9 землевпорядник сільради; ОСОБА_10 - секретар сільради; ОСОБА_11 ..
Винність ОСОБА_4 підтверджено також показаннями свідків:
ОСОБА_12 працівника кадрової служби та ОСОБА_13 бухгалтера підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про те що підприємство припинило господарську діяльність 31.12.2008 року і не могло здійснити операції з продажу вузлів та агрегатів сільгосптехніки.
Дані обставини знайшли своє підтвердження також повідомленням директора «Прилуктваринмаш-холдінг»; Немирівської ОДПІ; Ситковецького селищного голови.
ОСОБА_14 інспектор ДІСГ у Вінницькій області підтвердив, що ОСОБА_4 звернувся до нього із питань про реєстрацію особистого трактора. Мова про перереєстрацію трактора, який належить іншим суб`єктам господарювання, або власникам не велась.
ОСОБА_4 вчинив дії спрямовані на привласнення чужого майна із прямим умислом, з корисливих мотивів та корисною метою.
При цьому, зловживання службовим становищем як спосіб заволодіння майном означає, що ОСОБА_4 порушив свої повноваження і використав організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарчі функції всупереч інтересам служби для незаконного і безоплатного обертання чужого майна: отримав майно за фіктивними документами.
Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем має місце і тоді, коли службова особа незаконно обертає чуже майно на свою користь чи користь третіх осіб, використовуючи при цьому своє службове становище. Предметом заволодіння може бути майно, яке безпосередньо не було ввірене винному чи не перебувало в його віданні.
Обвинувачений заволодів майном, щодо якого в силу своєї посади він був наділений правомочністю управління чи розпорядження, щодо якого є використання офіційно наданих йому за посадою службових повноважень.
Суд дійшов висновку про доведеність його вини за ч. 2 ст. 191 КК України у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало в її віданні, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та ч. 4 ст. 358 КК України у використанні завідомо підробного документа.
Обираючи вид та розмір міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, дані за особу обвинуваченого.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого вважає: наявність на утриманні малолітньої дитини.
Разом із тим, обставин що обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд враховує позитивні характеристики обвинуваченого з місця проживання та роботи.
Зважаючи на те, що обвинувачений раніше засуджувався за вчинення навмисних злочинів до різноманітних мір покарання (позбавлення волі із випробуванням, громадських робіт) наявність обставин
передбачених ст. 67 КК України, суд призначає покарання в межах санкції ст. 191 ч. 2, ст. 358 ч. 4 КК України з урахуванням вимог ст. 65 КК України, пов`язане із ізоляцією від суспільства.
Об`єкт посягання (трактор, як засіб обслуговування громади села), його значимість та цінність, відсутність майнових вимог до обвинуваченого, дають підстави суду призначити обвинуваченому покарання, в межах санкції ст. 191 ч. 2, ст. 358 ч. 4 КК України, у вигляді обмеження волі.
Наведені обставини не дають суду підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому в порядку ст. 69-1, 75 КК України, або призначення іншого більш м`якого покарання, оскільки він раніше скористався такими преференціями, однак не довів свого виправлення або наміру твердо встати на шлях виправлення та відмовитись від кримінального спрямування прагнень.
Міра запобіжного заходу підозрюваному не обиралась.
Речові докази, згідно обвинувального акту та реєстру до нього, відсутні.
Покладає на обвинуваченого судові витрати.
Керуючись ст. 370, 374, 395 КПК України, -
С У Д П Р И С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним і призначити покарання:
за ч. 2 ст. 191 КК України у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням прав обіймати посади пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 3 роки;
за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням прав обіймати посади пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 3 роки.
Строк відбування покарання, обчислювати з дня звернення вироку до виконання дня затримання в порядку його виконання, оскільки на час проголошення вироку міру запобіжного заходу не було обрано.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 246 гривнів витрат на залучення експерта.
На вирок протягом тридцяти днів від дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Піщанський районний суд Вінницької області.
С У ОСОБА_15 :