Єдиний унікальний номер 1-243/2011
Номер провадження 5/725/3/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.07.2015 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4

представника засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці заяву засудженого про виключення майна з акту опису й арешту за вироком суду у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст.307 ч.2, ст.309 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14 червня 2011 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.307 ч.2, ст.309 ч.2 КК України і за їх вчинення на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирок суду набрав законної сили та є чинним.

Засуджений ОСОБА_4 16.02.2015 року звернувся до суду з заявою про виключення майна з акту опису й арешту за вироком суду. У поданій заяві посилався на те, що державним виконавцем Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа №1-243/11 було проведено опис та накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . Зазначена квартира була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2002 року та належала на праві спільної сумісної власності йому та членам його сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Вказана квартира є їх єдиним місцем проживання, іншого житла у них не має.

Просив виключити з акту опису й арешту майна за вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.06.2011 року квартиру АДРЕСА_1 .

Суд, заслухавши думку прокурора, який заперечував проти поданої заяви, засудженого та його представника, які підтримали подану заяву, частково дослідивши письмові матеріали кримінальної справи, приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 червня 2011 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.307 ч.2, ст.309 ч.2 КК України і за їх вчинення на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

У відповідності до ст.411 КПК України (в редакції 1960 року) питання зв`язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові №11 від 21.12.1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», у порядку, передбаченому ст.411 КПК України, суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків, зокрема, про виключення з акта опису майна, на яке законом не допускається звернення стягнення, якщо у вироку не вирішено питання про це майно.

З досліджених матеріалів кримінальної справи видно, що 04.08.2011 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №27989058 про виконання виконавчого листа №1-243, виданого 07.07.2011 року Першотравневим районним судом м. Чернівці, про конфіскацію майна належного засудженому ОСОБА_4 (а.с.230).

В подальшому, постановою державного виконавця від 18.10.2011 року було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 та заборонено здійснювати його відчуження. Зазначене обтяження було зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що підтверджується копією витягу від 18.10.2011 року, яка наявна в матеріалах виконавчого провадження.

На даний час відомості про реалізацію та конфіскацію майна засудженого ОСОБА_4 у вигляді 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 на виконання вироку суду від 14.06.2011 року відсутні.

При вирішенні поданої заяви, суд враховує, що до переліку майна, що не підлягає конфіскації за судовим вироком віднесено такі види майна та предмети, що належать засудженому на правах особистої власності чи є його часткою у спільній власності, необхідні для засудженого та осіб, які перебувають на його утриманні, зокрема жилий будинок з господарськими будівлями в сільській місцевості, якщо засуджений та його сім`я постійно в ньому проживають.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_4 , квартира АДРЕСА_1 є його єдиним житлом, іншого придатного для проживання приміщення у нього немає. Також у вказаному житлі проживають члени його сім`ї, в яких також відсутнє інше місце для проживання.

Відповідно до статті 47 Конституції Україникожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини "Кривіцька та Кривіцький проти України" (N 8863/06) від 2 грудня 2010 року Судом було зазначено, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві».

Крім того, втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою.

Міжнародною судовою установою встановлено порушення національними судами прав заявників на житло, оскільки суди не надали адекватного обґрунтування для відхилення аргументів заявників стосовно застосування відповідного законодавства та не здійснили оцінку виселення в контексті пропорційності застосування такого заходу.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що подана заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 411 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Звільнити від арешту, накладеного постановою Першотравневого відділу Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції від 18.10.2011 року в порядку виконання вироку Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.06.2011 року, квартиру АДРЕСА_1 .

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1