Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючої-судді ОСОБА_14,

суддів: ОСОБА_15, ОСОБА_16,

за участю прокурора ОСОБА_17,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 12 березня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 серпня 2014 року щодо засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2013 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено:

- за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 5 ст. 185 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;

- за ч. 4 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_5 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено:

- за ч. 5 ст. 185 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;

- за ч. 4 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_4 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Вирішено цивільні позови, питання речових доказів та судових витрат у справі.

Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, судові рішення щодо яких у касаційному порядку не оскаржуються.

За обставин встановлених судом та детально викладених у вироку, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнано винуватими та засуджено за вчинення в період з вересня по листопад 2010 року в с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області умисних корисливих злочинів у складі організованої групи, а саме: таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло вчинене організованою групою; напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров'я особи, яка зазнала нападу, а також з погрозою застосування такого насильства (розбій) вчинений особами, які раніше вчинили розбій, поєднаний з проникненням у житло, вчинений організованою групою, внаслідок яких ОСОБА_9 заподіяно матеріальну шкоду на суму 3385 гривень, ОСОБА_10 - на 25 гривень, ОСОБА_11 - на 2410 гривень, ОСОБА_3 - на 10930 гривень, ОСОБА_2 - на 123417 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 засуджено за таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, внаслідок якого потерпілій ОСОБА_12 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 54195 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26 серпня 2014 року вирок суду першої інстанції змінено. Ухвалено вважати:

- ОСОБА_5 засудженим: за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч. 5 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого; за ч. 4 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно визначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- ОСОБА_4 засудженим: за ч. 5 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого; за ч. 4 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю засудженого. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_13 остаточно визначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Змінено резолютивну частину вироку в частині загальної суми, яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 з 5250 гривень на 5225 гривень. У решті вирок суду залишено без зміни.

У спільній касаційній скарзі, за її змістом, потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в частині призначеного покарання і справу направити на новий апеляційний розгляд у зв'язку істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особам засуджених внаслідок м'якості. Не погоджуються з висновком апеляційного суду щодо наявності достатніх підстав для пом'якшення призначеного ОСОБА_5 та ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України та вважають, що з огляду на тяжкість вчинених ними корисливих злочинів у складі організованої групи та наслідків, що настали, призначене вказаним судом засудженим покарання не сприятиме їх виправленню та попередженню нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу потерпілих, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винуватість засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їм злочинів за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, обґрунтовані показаннями засуджених, які повністю визнали свою вину у їх скоєнні, в зв'язку з чим фактичні обставини справи, на підставі ч. 3 ст. 299 КПК України 1960 року, судом не досліджувалися, в касаційній скарзі не оспорюються. При цьому, як убачається з матеріалів справи судом з'ясовувалось, чи правильно розуміють засуджені зміст обставин, дослідження доказів стосовно яких визнано недоцільним та які ніким не оспорюються та їм роз'яснювалося, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дотримуючись наведених вимог, районний суд, обираючи вказаним засудженим вид та розмір покарання врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, визнав обставинами, які пом'якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, відшкодування заподіяної потерпілим шкоди, обставинами, які обтяжують покарання - вчинення злочину відносно особи похилого віку. Зваживши всі дані про особи винних, їх незадовільний стан здоров'я, а також наявність у ОСОБА_4 на утриманні неповнолітньої дитини, дійшов висновку про можливість призначення вказаним засудженим покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не в повній мірі дослідив дані про особи останніх та їх відношення до скоєного. Врахувавши молодий вік ОСОБА_5, його проживання з батьками, умови виховання, бажання вчиться, створити сім'ю та виховувати дітей; молодий вік ОСОБА_4, його виховання та освіту, бажання жити з сім'єю та виховувати малолітню дитину, яку він утримує, дійшов висновку про необхідність пом'якшення призначеного вказаним засудженим за ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

За змістом ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного.

У кожному випадку застосування ст. 69 КК України суд зобов'язаний у своєму рішення зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом'якшення покарання.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції, змінюючи вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_5 та ОСОБА_4 покарання ці вимоги закону врахував не в повній мірі та залишив поза своєю увагою ступінь суспільної небезпеки та кількість епізодів учинених злочинів, що відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як злочини особливої тяжкості, скоєні до того ж у складі організованої злочинної групи.

Приймаючи рішення про необхідність пом'якшення призначеного ОСОБА_5 та ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України апеляційний суд фактично врахував ті ж самі обставини, що і суд першої інстанції при прийнятті рішення про призначення покарання нижче від найнижчої межі, за вчинення засудженими злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім того, навівши у своєму рішення обставини, що впливають на пом'якшення покарання, суд апеляційної інстанції не вмотивував, яким чином вони істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ними злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги потерпілих та приходить до висновку, що призначене ОСОБА_5 та ОСОБА_4 покарання апеляційним судом із застосуванням ст. 69 КК України, тобто призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях ч. 5 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України за якими їх визнано винуватими, не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особам засуджених. В зв'язку з цим, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого з урахуванням всього наведеного в ухвалі, суд має прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 394 - 396, 398 КПК, пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 серпня 2014 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скасувати і справу направити на новий апеляційний розгляд.

С у д д і:

ОСОБА_15 ОСОБА_14 ОСОБА_16