ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії суддів:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 25 червня 2015 року касаційні скарги прокурора та потерпілої у кримінальному провадженні щодо засудженого

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не судимого,

за участю прокурора ОСОБА_8,

встановив:

У касаційних скаргах:

- прокурора викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. На обґрунтування вимоги вказав на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок безпідставного пом'якшення апеляційним судом призначеного за вироком суду засудженому покарання шляхом виключення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами;

- потерпіла виклала вимогу про скасування ухвали апеляційного суду із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, мотивувавши недотриманням апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону щодо безпідставного врахування такої обставини, яка пом'якшує покарання, як відшкодування завданих збитків, що заперечує, оскільки має намір подати цивільний позов.

В запереченнях на касаційні скарги прокурора та потерпілої засуджений ОСОБА_5 просив про залишення скарг без задоволення, а ухвали апеляційного суду - без зміни.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року засуджено ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Вироком суду також вирішено питання щодо процесуальних витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 січня 2015 року апеляційну скаргу засудженого задоволено, вирок суду від 30 жовтня 2014 року щодо нього змінено - пом'якшено покарання за ч. 1 ст. 286 КК України із виключенням рішення суду про призначення ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік. В решті вирок суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 6 серпня 2014 року, приблизно о 18-ій год. 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «KIA Sportage», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по проїзній частині вулиці Лісової, що на житловому масиві «Бортничі» у м. Києві, допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху, тобто проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, перед зміною напрямку руху, пов'язаного з виконанням маневру розвороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, не дав дорогу мотоциклу марки «Honda HORNET 600», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, який рухався йому назустріч, а виконуючи розворот, допустив зіткнення з ним. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру мотоцикла ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційні скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, суд дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в касаційній скарзі не оспорюються, як і кваліфікація дій за вказаним правопорушенням.

Доводи касаційних скарг прокурора та потерпілої про недотримання судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону при зміні вироку суду в частині призначеного покарання шляхом пом'якшення, є обґрунтованими.

Вироком суду першої інстанції засуджено ОСОБА_5 за вчинений ним злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, із призначенням йому покарання з урахуванням повною мірою тяжкості вчиненого ним необережного злочину невеликої тяжкості та даних про особу, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, вину визнав повністю, щиро розкаявся, страждає на ряд захворювань, має на утриманні матір похилого віку. Суд, врахувавши наведене у сукупності, дійшов правильного висновку про призначення покарання в мінімальних межах санкції цієї частини статті 286 КК України. Крім того, рішення суду про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік мотивовано з тих підстав, що керування транспортними засобами не є джерелом отримання доходів необхідних для проживання засудженого, злочин вчинений ним проти безпеки дорожнього руху. При цьому судом взято до уваги й думку потерпілої, яка просила призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до вимог абз. 6 п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 419 КПК України в мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції зазначаються мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції наведені вимоги кримінального процесуального закону не дотримані повною мірою.

Так, суд апеляційної інстанції, задовольнивши апеляційну скаргу ОСОБА_5 та змінивши вирок суду в частині призначеного покарання із виключенням додаткового покарання, рішення своє належним чином не мотивував. Так, при обґрунтуванні в ухвалі містяться посилання на ті ж обставини й дані про особу засудженого, що вже були враховані судом першої інстанції при призначенні мінімального покарання в межах санкції статті, та наведено лише одну обставину про те, що засуджений відшкодував потерпілій завданий злочином збиток. Отже, із врахуванням наведеного, рішення суду про пом'якшення покарання засудженому із виключенням додаткового покарання, є передчасним.

З огляду на викладене, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, за результатами проведення якого слід ухвалити законне й обґрунтоване рішення, мотивоване належним чином.

Керуючись ст.ст. 376, 433, 434, 436 КПК України, суд

ухвалив:

Касаційні скарги прокурора та потерпілої задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 січня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3