Справа № 551/217/15-к
Провадження № 1-кс/525/69/2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2015 року Слідчий суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_4 , що полягає у фактичному недопущенні та перешкоджанні реалізації процесуальних прав потерпілого за клопотанням від 28 травня 2014 року, -

в с т а н о в и в:

02.06.2015 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області з Апеляційного суду Полтавської області надійшли матеріали за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_4 , що полягає у фактичному недопущенні та перешкоджанні реалізації процесуальних прав потерпілого за клопотанням від 28 травня 2014 року, з яких вбачається, що ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 22.05.2015 року задоволено подання Шишацького районного суду про зміну підсудності у провадженні за скаргою ОСОБА_3 і провадження передано на розгляд Великобагачанського районного суду Полтавської області.

Скарга ОСОБА_3 первинно надійшла до Шишацького районного суду Полтавської області 04.03.2015 року.

Зі скарги ОСОБА_3 вбачається, що 04.03.2015 року він звернувся до слідчого судді Шишацького районного суду Полтавської області зі скаргою на бездіяльність старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 , яка полягала у фактичному недопущенні та перешкоджанні реалізації процесуальних прав потерпілого за клопотанням від 28 травня 2014 року. На підтвердження викладених обґрунтувань заявник послався на те, що 12.03.2014 року та 18.03.2014 року прокуратурою Шишацького району Полтавської області та Шишацьким РВ УМВС України в Полтавській області відповідно було внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 про злочин за фактом втягнення ОСОБА_5 малолітнього ОСОБА_6 у злочинну діяльність, провадження по яких були об`єднані в одне провадження за №0000121 за ч.2 ст.304 КК України. Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 зазначає, що коли він дізнався про намір слідчого допитати його у якості свідка, а не потерпілого, 17.05.2014 року він подав заяву до Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області про залучення його до провадження у якості потерпілого. З огляду на ст.55 КПК України юридична і фактична підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілим були ще на час подання заяви про злочин, а невинесення постанови про відмову у залученні свідчило про визнання його потерпілим.. ОСОБА_3 зазначає, що він набув статусу потерпілого по кримінальному провадженню №0000121 з моменту подання заяви про злочин щодо нього, тобто з 04.03.2014 року. 12.06.2014 року слідчий своєю постановою відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , чим вчинив бездіяльність, тобто не здійснив процесуальні дії, які він зобов`язаний був здійснити у визначений КПК строк. Як вказує особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 слідчий ОСОБА_4 вчинив бездіяльність, що полягала у недопиті його в якості потерпілого, ненаданні йому матеріалів кримінального провадження для ознайомлення та можливості робити з них фотокопії, а також часу для пошуку і залучення до провадження представника його інтересів, тобто не виконав своїх обов`язків, що передбачені ст.ст.9,10,11, які кореспондували його на той час процесуальним правам (п.8 ч.1 ст.56КПК України), забезпеченню реалізації яких слідчий зобов`язаний був сприяти, а не перешкоджати своєю бездіяльністю. ОСОБА_3 вказує, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження за ч.2 ст.304 КК України була скасована ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 16.02.2015 року, яку було винесено без його участі . Про це скасування, як вказує ОСОБА_3 , він дізнався лише 23.02.2015 року, коли отримав поштою лист з копією відповідної ухвали і протягом 10 днів з того моменту, коли він фактично дізнався, що вказана бездіяльність має місце по поновленому провадженню (адже не може бути бездіяльність без провадження), він і подає вказану скаргу на бездіяльність. При цьому особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 просить суд поновити строк на оскарження вказаної бездіяльності слідчого, адже через нероз`яснення йому його процесуальних прав як потерпілого слідчим ОСОБА_4 , невручення йому пам`ятки про його процесуальні права та обов`язки під час подання як заяви про злочин, так і заяви про залучення до провадження як потерпілого, нероз`яснення порядку оскарження бездіяльності слідчого він не знав та не міг знати, що строк оскарження обчислюється з моменту самої бездіяльності. На думку особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 в даному випадку має місце бездіяльність слідчого, яка у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржена до слідчого судді. Щодо строків оскарження, то особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 просить поновити цей строк з огляду на те, що він подає скаргу протягом 10 днів з дня, коли він дізнався про поновлення досудового розслідування та про сам факт бездіяльності під час досудового розслідування. Прийняте слідчим рішення у формі постанови не може бути оскаржено слідчому судді відповідно до ст.303 КПК України. Але предметом оскарження особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 є не постанова слідчого (процесуальне рішення), а правові наслідки, що виникають у зв`язку з безпідставним недопущенням до реалізації його процесуальних прав потерпілого (бездіяльність, тобто не вчинення дій, які слідчий зобов`заний був вчинити протягом строку, встановленого КПК України). З вище викладеного виходить, що слідчий зобов`язаний був це зробити та міг, але не зробив. Така бездіяльність слідчого знайшла лише своє процесуальне оформлення та підтвердження у постанові від 12.06.2014 року. В ній слідчий також навів свої мотиви такої бездіяльності.

Посилаючись на вищевикладені обґрунтування та підстави, особа, яка подала скаргу - ОСОБА_3 просив у скарзі: поновити строк на оскарження бездіяльності старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 , яка полягала у фактичному недопущенні та перешкоджанні реалізації процесуальних прав потерпілого за клопотанням від 28 травня 2014 року через поважні причини для його пропуску, які викладені у скарзі; визнати бездіяльність старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 , яка полягала у фактичному недопущенні та перешкоджанні реалізації процесуальних прав потерпілого за клопотанням від 28 травня 2014 року та не вчинення відповідних реальних дій на виконання вказаного клопотання: надання потерпілому доступу до матеріалів справи, можливості ознайомитися з матеріалами провадження та робити з них фотокопії, надання часу для пошуку і залучення представника, допит потерпілого у якості потерпілого, а не свідка, незаконною; зобов`язати старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 надати особі ОСОБА_3 доступ до матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, отримання фотокопій та надати час особі, яка подала скаргу - ОСОБА_3 для пошуку представника потерпілого, провести допит особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 у якості потерпілого, а не свідка; скасувати постанову старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 від 12.06.2014 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 (а.с.а.с.1-6).

Ухвалою слідчого судді Великобагачанського районного суду від 02.06.2015 року прийнято до розгляду дану скаргу ОСОБА_3 і розгляд скарги призначений на 05.06.2015 року (а.с.116).

В судовому засіданні 05.06.2015 року особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 подану ним скаргу на бездіяльність слідчого підтримав, посилався на обґрунтування та обставини, що викладені в скарзі і просив її задовольнити. Звернув увагу суду про те, що йдеться про порушення його прав як потерпілого в період часу з 17 .05.2014 року по 17.06.2014 року коли він, на його думку, мав статус потерпілого.

Старший слідчий СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 та прокурор Шишацького району Полтавської області в судове засідання 05.06.2015 року не з`явилися, вони належним чином у спосіб, передбачений КПК України повідомлені про день і час розгляду скарги (а.с.а.с.117-118). відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України неявка слідчого і прокурора, які належним чином повідомлені про час розгляду справи, не перешкоджає розгляду скарги.

Згідно ухвали слідчого судді від 02.06.2015 року з СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області та/або прокуратури Шишацького району витребуване кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000121 від 12.03.2014 року, з кваліфікацією кримінального правопорушення ч.2 ст.304 КК України (як вбачається з матеріалів скарги) по факту втягнення ОСОБА_5 неповнолітнього ОСОБА_6 в злочинну діяльність (а.с.116).

Слідчий суддя, заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , вивчивши та дослідивши матеріали скарги та наданого кримінального провадження, приходить до висновку, що є підстави для поновлення строку на оскарження бездіяльності старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_4 , але скарга ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_4 , що полягає у фактичному недопущенні та перешкоджанні реалізації процесуальних прав потерпілого за клопотанням від 28 травня 2014 року задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Згідно ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Поняття верховенства права та його зміст розкрито у Рішеннях Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 та від 11.10.2011 року №10-рп/2011.

Відповідно до положень ст.9 цього Кодексу, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності).

За нормами ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Також, відповідно до ч.4 ст.40 КПК України, слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі.

Глава 26 КПК України «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» та положення ч.1 ст.303 КПК встановлюють можливість учасникам кримінального провадження оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого (органів досудового розслідування) та прокурора під час досудового розслідування. При цьому, законодавець визначальним у цій главі 26 КПК України визначив саме таку стадію кримінального провадження як досудове розслідування.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направлянням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Отже, з аналізу положень Глави 26 КПК України можна дійти висновку про те, що лише на стадії досудового провадження (по суті досудового розслідування) можливо оскаржити бездіяльність слідчого або прокурора, яка випливає з положень, зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України і дані положення КПК не передбачають вільного трактування можливостей

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що заява ОСОБА_3 від 17.05.2014 року про визнання його потерпілим по кримінальному провадженню № 60000121, внесеному до ЄРДР за ч. 2 ст. 304 КК України, зареєстрована Шишацьким РВ УМВС України в Полтавській області 19.05.2015 року ( а.с.а.с.61-65 )

Аналогічна заява від 15.05.2014 року подана ОСОБА_3 до СУ УМВС України в Полтавській області, де зареєстрована 16.05.2015 року .

Клопотання ОСОБА_7 від 28 травня 2015 року, якого стьосується ця скарга, було зареєстровано 29.05.2014 року. В цьому клопотанні ОСОБА_3 , керуючись ст.. 220 КПК України, просить надати йому матеріали досудового розслідування за фактом втягнення малолітнього у злочинну діяльність для ознайомлення його з матеріалами справи до його допиту в якості свідка та потерпілого та надання можливості робити з неї копії( а.с.а.с.92-93) .

Постановою старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_4 від 12.06.2015 року було відмовлено в задоволенні цього клопотання. Свою відмову слідчий мотивував тим, що ОСОБА_3 не є потерпілим від злочину по кримінальному провадженню № 60000121, внесеному до ЄРДР за ч. 2 ст. 304 КК України ( а.с.а.с. 96-98).

Постановою старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_4 від 17.06.2014 року ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні його заяви про визнання потерпілим.( а.с. 77).

Постановою старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_4 від 24.06.2014 року кримінальне провадження № 60000121 по факту втягнення неповнолітнього ОСОБА_6 у злочинну діяльність було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_5 ( а.с.а.с.99-100).

02.09.2014 року слідчим суддею Шишацького районного суду Полтавської області ОСОБА_8 було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_4 від 17.06.2014 року про відмову у залученні до кримінального провадження у якості потерпілого ( а.с.а.с.11-13 даного судового провадження)..

16 лютого 2015 року ухвалою слідчого судді Диканського районного суду ОСОБА_9 постанова про закриття провадження по справі була скасована, а матеріали справи були направлені для продовження досудового розслідування ( а.с.а.с.104-107).

Будь яких відомостей в кримінальному провадженні про направлення ОСОБА_3 копії постанови від 12.06.2014 року про відмову в задоволенні клопотання від 28.05.2014 року в справі немає.

Про відновлення досудового розслідування по кримінальному провадженню він не повідомлявся оскільки не був учасником кримінального провадження. Твердження ОСОБА_3 про те, що він лише 23.02.2015 року дізнався про скасування постанови про закриття провадження по справі нічим не спростовані.

При таких обставинах є підстави для поновлення строку на оскарження бездіяльності старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_4 , щодо клопотання від 28.05.2014 року.

ОСОБА_3 пояснив суду, що на його думку з часу подання заяви про визнання його потерпілим по кримінальному провадженню № 60000121 по факту втягнення неповнолітнього ОСОБА_6 у злочинну діяльність за ч. 2 ст. 304 КК України і до відмови в задоволенні цього клопотання , тобто з 17.05.2014 року і до 17.06.2014 року він мав статус потерпілого і мав право на користування правами, які законом надані потерпілому.

Слідчий суддя не погоджується з цими твердженнями, оскільки ОСОБА_3 в своїй скарзі невірно трактує ч. 2 ст. 55 КПК України відповідно до якої «права і обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого».

Дійсно ОСОБА_3 є заявником, за його заявою внесено в ЄРДР кримінальне провадження № 60000121 за ч. 2 ст. 304 КК України щодо ОСОБА_5 ( а.с. 1), але він не може бути потерпілим по даній справі у розумінні ч. 1 ст. 55 КПК України, а отже подання ним заяви про визнання потерпілим не може трактуватися дослівно як зазначено в ч. 2 ст. 55 КПК України без аналізу положень ч. 1 ст. 55 КПК України.

Факт безпідставності заяви про залучення в якості потерпілого по даному кримінальному провадженню детально проаналізований в постанові слідчого судді Шишацького районного суду ОСОБА_8 від 02.09.2014 року, яка є чинною, а тому не потребує додаткового аналізу.

Посилання особи, яка подала скаргу, на ч. 1 ст.. 220 КПК України також є безпідставним, оскільки стосується розгляду клопотань сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. ОСОБА_3 не мав статусу зазначених учасників кримінального провадження, а отже ч. 1 ст. 220 КПК України на нього з 17.05.2014 року по 17.06.2014 року не поширювалася.

Враховуючи ці обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що є передбачені законом підстави для відмови в задоволенні скарги ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3,5,8,303,305-307,309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого СВ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_4 щодо недопущення та перешкоджання реалізації процесуальних прав потерпілого по кримінальному провадженню № 60000121 за його клопотанням від 28 травня 2014 року відмовити.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1