У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Кармазіна Ю.М.

суддів

Вус С.М., Гриціва М.І.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 11 вересня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на постанову Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 12 січня 2006 року, якою кримінальну справу по
обвинуваченню

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця с. Яворова

Долинського району,

раніше не судимого,

у
вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України закрито на підставі ст.
1 п. б Закону України “Про амністію” від 31 .05.2005 року.

Ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 17 березня 2006 року постанову щодо ОСОБА_2
залишено без зміни.

Органами досудового слідства ОСОБА_2
обвинувачувався у тому, що він 8 листопада 2003 року, приблизно о 23 годині 25
хвилин, будучи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем
“Фольксваген-Пасат” та рухаючись в м. Долині по вул. Б. Хмельницького в
напрямку с. Яворова на порушення вимог п.п. 2.9 “а”, 12. 1, 12. 2, 12. 3, 12. 4
та 14. 6 “г” Правил дорожнього руху України, виконуючи маневр обгону, не обрав
безпечну швидкість та не впорався з керуванням автомобіля і допустив його
перекидання. У наслідок даної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_3 випав з салону
автомобіля та помер на місці події.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_1
просить судові рішення щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на нове
розслідування. На обґрунтування своїх вимог вказує на те, що досудове та судове
слідство проведено не повно та однобічно, а висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи. Вважає, що загиблий не знаходився у салоні автомобіля,
а йшов по узбіччю дороги. Також, на її думку, ОСОБА_2 необхідно було притягати
до кримінальної відповідальності ще і за ст. 135 КК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона
не підлягає задоволенню.

Рішення суду про закриття кримінальної
справи щодо ОСОБА_2 на підставі ст. 1 п. б Закону України “Про амністію” від 31
.05.2005 року є обґрунтованим, оскільки ОСОБА_2 має на утриманні неповнолітню
дитину - сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Що стосується твердження потерпілої про
те, що ОСОБА_3 не знаходився у салоні автомобіля є непереконливими.

Як убачається з висновків
судово-медичної, судово-автотехнічної та судово-трасологічної експертиз ОСОБА_3
отримав травму, випавши з салону автомобіля під час його перекидання. Крім
того, отримані потерпілим тілесні ушкодження, не характерні для наїзду на нього
автомобілем.

Не заслуговують на увагу і посилання
касатора на те, що ОСОБА_2 необхідно було притягати до кримінальної відповідальності
ще і за ст. 135 КК України.

Свідок ОСОБА_5 ствердив, що коли він
витягував потерпілого з під автомобіля, то ОСОБА_3 був мертвий.

Дану обставину також підтвердив свідок ОСОБА_6 зазначивши, що потерпілий
помер відразу.

З урахуванням наведених у справі доказів, орган досудового слідства дійшов
обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу злочину,
передбаченого ст. 135 КК України (а.с. 137).

Суд повно дослідив обставини справи, дав зібраним доказам належну оцінку і
правильно застосував матеріальний закон.

Істотних порушень норм
кримінально-процесуального закону по справі не встановлено.

Підстав для призначення справи до
касаційного розгляду з повідомлення осіб, зазначених у ст. 384 КПК України,
немає.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів Верховного Суду України -

у
х в а л и л а :

відмовити у задоволенні касаційної скарги потерпілої ОСОБА_1

Судді
: