ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа №211/2732/15-к
Провадження № 1-кп/211/354/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2015 р. Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора- ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження № 0000003 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Єнакієво, Донецької області, громадянки України, з середньою освітою, розлучена, працюючу в КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» на посаді прибиральника службових приміщень господарсько - обслуговуючого персоналу, зареєстровану за адресою : АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, неповнолітні діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тимчасово перебувають КЗУ «Криворізький багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр «Перлина»

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , 1969 р.н., є матір`ю ОСОБА_10 , 2001р.н., ОСОБА_8 , 2003 р.н., ОСОБА_11 , 1997р.н. та ОСОБА_12 , 1995 р.н., відносно яких вона не позбавлена батьківських прав, які перебувають на її утриманні та до липня 2014 року фактично проживали з матір`ю за різними адресами:

1) з грудня 1999 року по листопад 2010 року по АДРЕСА_3 ;

2) з листопада 2010 року по вересень 2011 року по АДРЕСА_4 ;

3) з вересня 2011 року по вересень 2012 року по АДРЕСА_5 ;

4) з вересня 2012 року до липня 2014 рік по АДРЕСА_5 .

ОСОБА_7 будучи працездатною особою та маючи на утриманні неповнолітніх дітей не працевлаштовувалась, зловживала алкогольними напоями разом з цивільним чоловіком ОСОБА_13 . ОСОБА_14 було достеменно відомо, що ОСОБА_13 починаючи з 2000 року систематично застосовував не лише до неї, але і до дітей ОСОБА_15 та Наталі, фізичне насильство, яке виражалося в нанесені ударів кулаками та взутими ногами в різні життєво важливі частини тіла, жорстокість він проявляв відносно всіх членів родини на очах один одного. ОСОБА_7 було достеменно відомо, що її цивільний чоловік застосовував психологічне насильство по відношенню до дітей, яке виражалося в погрозі вбивством та застосуванні фізичної сили. Крім того, їй було відомо, що ОСОБА_13 вчиняв розпусні, сексуальні дії відносно її малолітніх, а надалі неповнолітніх доньок ОСОБА_15 та Наталі проти їх волі, але не вживала будь-яких дій, щоб захистити своїх дітей від протиправних дій цивільного чоловіка.

ОСОБА_7 усвідомлювала, що сумісне проживання з ОСОБА_13 та його протиправні дії створюють загрозу для життя та здоров`я дітей, негативно впливають на їх нормальний психологічний розвиток, при цьому, не вживала заходів для створення безпечних та належних умов проживання для них..

Так, ОСОБА_7 , завідомо створюючи небезпеку для дітей, в березні 2009 року повернулася до ОСОБА_13 для сумісного проживання по АДРЕСА_3 , що потягло тяжкі наслідки, а саме, тривале вчинення фізичного та психологічного насильства з боку ОСОБА_13 по відношенню до всіх членів родини негативно вплинуло на психо-емоційний стан дітей, неодноразове сексуальне насильство ОСОБА_16 по відношеню до пасербиць, через що неповнолітні ОСОБА_12 та ОСОБА_17 неодноразово тікали з дому. В результаті вчинення ОСОБА_13 сексуального насильства по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_11 остання завагітніла та вимушена була зробити оперативне переривання вагітності 11 липня 2014 року.

Згідно висновку експерта № 293 від 19.09.2014 року судової медичної молекулярно-генетичної експертизи на встановлення кровного споріднення встановлено, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може бути біологічним батьком ембріона, біологічний матеріал якого відібраний в результаті переривання вагітності у неповнолітній ОСОБА_11 . Вірогідність того, що ОСОБА_13 дійсно є біологічним батьком ембріона, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менш 99,999%.

Згідно висновку експерта № 308 від 15.10.2014 року при проведенні судової медичної молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що із змішаних зі спермою біологічних слідів на рушникові, виявленому та вилученому 24.06.2014 під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 , отримані препарати ДНК, встановлені їх фенотипічні характеристики. ДНК з епітеліальних клітин в змішаних біологічних слідах на рушникові походить від потерпілої ОСОБА_5 з ймовірністю не менше 99, 9999935%. ДНК зі спермальної фракції в змішаних біологічних слідах на рушникові походить від ОСОБА_13 з ймовірністю не менше 99, 9981%.

ОСОБА_7 розуміла залежність неповнолітніх доньок ОСОБА_15 та ОСОБА_17 від її вибору місця проживання та ігнорувала їх думку щодо небажання жити разом з вітчимом, але повертала дітей з дитячих державних установ до місця сумісного проживання її з ОСОБА_13 . Оскільки, антисоціальний спосіб життя ОСОБА_7 та ОСОБА_13 привертав увагу соціальних служб та правоохоронні органи, вони разом з дітьми постійно змінювали місце проживання.

06.09.2012 року неповнолітня ОСОБА_5 була поставлена на облік в службі у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах у зв`язку з тим, що мати ОСОБА_7 ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Рекомендації, які були надані службою у справах дітей, ОСОБА_7 ігнорувала, належні умови проживання для дітей не створила, чим поставила їх життя та здоров`я в небезпеку.

Згідно висновку експерта №72 від 28.04.2015 встановлено, що в результаті проведеної психофізіологічної експертизи з використанням комп`ютерного поліграфа відносно ОСОБА_7 , аналізу і експертного обрахування фізіологічних реакцій емоційної значимості перевірочних питань про фактичні обставини і деталі досліджуваних подій, з розрахованою вірогідністю 99,46%, експерти поліграфологи дійшли до наступних висновків: що ОСОБА_7 не протидіяла співмешканцю ОСОБА_13 коли останній бив дітей в її присутності, не здійснювала будь яких дій коли співмешканець ОСОБА_13 примушував неповнолітніх (малолітніх) дітей роздягатися до гола, в її присутності співмешканець ОСОБА_13 вступав в інтимні стосунки з її неповнолітніми (малолітніми) доньками, їй було відомо що співмешканець ОСОБА_13 вступав в інтимні стосунки з її неповнолітніми (малолітніми) доньками, донька ОСОБА_15 та донька ОСОБА_18 неодноразово відмовлялись повертатися додому до співмешканця ОСОБА_16 .

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Законодавством заборонено фізичні покарання дитини батьками, які принижують людську гідність дитини.

Статею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачені обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтями 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Однак, ОСОБА_7 в порушення ст. 150 Сімейного кодексу України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», умисно, протягом тривалого часу, а саме з березня 2009 року по 23.06.2014р., за місцем проживання по АДРЕСА_3 , по АДРЕСА_4 та по АДРЕСА_2 злісно не виконувала встановлені законом обов`язки щодо створення належних умов життя та виховання, піклування про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , що спричинило тяжкі наслідки втеча з постійного місця проживання неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_17 та тривале вчинення розпусних дій та сексуального насильства вітчимом ОСОБА_13 до неповнолітньої ОСОБА_11 в результаті чого остання завагітніла та вимушена була зробити оперативне переривання вагітності 11 липня 2014 року, що є тяжкими наслідками.

Обвинувачена ОСОБА_7 вину визнала повністю, та пояснила, що всього вона народила 7 дітей, однак трьох вона залишила, та була позбавлена батьківських прав відносно них, а четверо проживали разом з нею та ОСОБА_16 . ОСОБА_16 її бив у присутності дітей, також 1 раз підрізав ножем. В її присутності бив дітей, вона дітей не захищала, так як боялась його. Вона від нього уходила, однак повернулась, так як в неї не було де жити та не було грошей, разом з ОСОБА_16 проживали на його пенсію. Їй було відомо, що діти не бажають повертатися до ОСОБА_16 , та жити з ним. Коли ОСОБА_15 було приблизно 13 років, ОСОБА_16 у стані алкогольного сп`яніння закрився разом з нею та її донькою ОСОБА_15 , сказав, щоб роздягалися, будуть займатися сексом утрьох. Вона з донькою були проти, він вдарив її, вона роздяглась, а потім роздяглась ОСОБА_15 . Він спочатку на очах у доньки займався сексом з нею, а потім на її очах займався сексом з донькою. Вночі він спав не з нею, а з ОСОБА_15 , чим він з нею займався вона здогадувалась.

Також вона здогадувалась чим ОСОБА_16 займався з донькою ОСОБА_17 , однак жодним чином не захистила дітей. В скоєному щиро розкаялась, просила не позбавляти її волі.

Потерпілі ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_5 відмовились давати покази, однак зазначили, що все що зазначено в обвинувальному акті саме так й відбувалось.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 суду показав, що діти з 212 року по 2013 рік перебували на обліку, як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах. Родина була залучена до проведення профілактично-попереджувальної роботи та отримання соціальних послуг. Факти, що викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності.

Крім визнання своєї вини обвинуваченою в скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, її провина висновком психофізіологічної експертизи з використанням комп`ютерного поліграфа №72 від 28.04.2015 року, яка була проведена під час досудового слідства та досліджена у залі суду (т.1 а.с.150 204).

Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які не оспорюються.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої

у злісному не виконанні батьками встановлених обов`язків по догляду за дитиною, що спричинила тяжкі наслідки, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, яка повністю визнала себе винною та щиро покаялась в скоєному, активно сприяла в розкритті кримінального правопорушення, характеризується позитивно, раніше не судима, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також, те, що потерпілі її вибачили, та просили суворо не карати.

Обставиною, що пом`якшує покарання у відповідності до ст.. 66 КК України судж відносить щире каяття, знаходження на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання судом не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі, але з застосуванням ст. 75 КК України, та покладанням обов`язків у відповідності до п.2,3 ст.76 КК України. З наведених вище обставин суд не вбачає підстав для застосування іншого виду покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349,368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України та призначити покарання 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст..75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на два роки.

Відповідно до п.2,3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Речові докази висновок експерта №398 від 15.10.2014 року про проведення молекулярно-генетичної експертизи; копія відмовного матеріалу №2456 від 15.09.2011 року; копія відмовного матеріалу №1583 від 04.04.2011 року; копія відмовного матеріалу №548 від 14.04.2009 року; копія відмовного матеріалу № 523, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити у матеріалах.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1