НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
вересня 2008 року справа №
1-160-08 м. Нововолинськ

Нововолинський міський
суд Волинської області

в
складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.

при
секретарі Марчак Т.М.

за
участю прокурора Свириденко З.В.

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому (закритому) судовому засіданні в залі суду (виїзному судовому
засіданні) в місті (селі) Нововолинську

справу
по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з
середньою освітою, розведеного,
не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого
ст.122 ч.1 КК України,-

В С Т А Н
О В И В:

Підсудний ОСОБА_1, 20 липня 2008
року приблизно о 23 год.30 хв., на
автобусній зупинці поблизу магазину «Смак» по вулиці М.Грушевського в
м.Нововолинську, на грунті неприязних відносин, умисно наніс удари ногами в
область тулуба та по обличчю гр.-ну ОСОБА_2, спричинивши потерпілому тілесні
ушкодження у вигляді перелому УІІ ребра
справа по аксилярній лінії та множинні синці на спинці носа і на лівому
плечі, що відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які не є
небезпечними для життя, але такі, що спричинили тривалий розлад здоровя.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні у вчиненні
інкримінованих йому дій визнав себе винним повністю та показав, що 20 липня 2008
року приблизно о 23 год. він разом з
племінником ОСОБА_3 проходив біля
магазину «Смак» в м.Нововолинську по вул. М. Грушевського, де побачив свою колишню співмешканку ОСОБА_4. Вона
була з ОСОБА_2, з яким зараз проживає. Він, ОСОБА_1 покликав
ОСОБА_4, щоб поговорити. Остання відмовлялася, а потім пішла з ним до авто
зупинки. В цей час до них підійшов
ОСОБА_2 і між ними зав'язався словесний
конфлікт. Через деякий час ОСОБА_1 обняв ОСОБА_4 за плечі, а ОСОБА_2 підійшов
до нього і замахнувся рукою, в якій тримав відкриту пляшку з пивом. Після цього
вони з ОСОБА_2 почали боротися і вдвох впали на тротуар. Він, ОСОБА_1 опинився
зверху на ОСОБА_2 і вдарив його рукою в обличчя . Коли встали з тротуару, то
ОСОБА_1 один раз вдарив ОСОБА_2 лівою
ногою по тулубу в правий бік і після цього удару потерпілий впав на тротуар. Зрозумівши,
що ОСОБА_2 вже не встає, він, ОСОБА_1 відійшов
в сторону і спостерігав за поведінкою потерпілого, якого через деякий
час забрала швидка допомога. Після цього він, ОСОБА_1 пішов додому і більше
потерпілого не бачив, а про те, що він зламав ребро ОСОБА_2, дізнався від
ОСОБА_4 У вчиненому щиро кається,
зазначив, що відшкодував потерпілому завдані злочином збитки.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому
засіданні повністю підтвердив покази підсудного
і пояснив, що претензій до підсудного ОСОБА_1 немає, збитки йому відшкодовані, між ними тепер
нормальні стосунки.

Враховуючи те, що підсудний не оспорює фактичні обставини справи і судом
встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які
сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухаваши думку учасників
судового розгляду та роз'яснивши їм положення ч.3 ст. 299 КПК України, суд
визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінюючи викладене, суд приходить до
висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, який йому інкримінується, доведена повністю, а його умисні дії кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України, як
спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя,
але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.

Обставинами, що пом'якшують покарання ОСОБА_1 суд
визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування
завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання підсудному,
суд не вбачає.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, дані про особу винного,
який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, посередньо
характеризується, думку потерпілого, та
призначаючи підсудному покарання у виді обмеження волі, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням, застосовуючи ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,
суд

З А С У Д
И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного)
року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України
звільнитиОСОБА_1 від відбування
призначеного судом покарання, якщо він
протягом одного року іспитового строку,
не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, згідно
ст.76 КК України, обов'язки: періодично
зявлятися для реєстрації в органи кримінально- виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу - підписку про
невиїзд засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без
змін.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд шляхом
подачі апеляції протягом 15 діб з
моменту його проголошення.

Головуючий