Справа № 331/1825/26
Провадження № 1-кс/331/666/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду м. Запорожжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про накладання арешту на майно за кримінальним провадженням № 0000062 від 21.01.2026 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на майно за кримінальним провадженням № 0000062 від 21.01.2026 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Запорізькій області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 21.01.2026, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування, встановлено, 19.03.2026, ОСОБА_5 , діючи повторно, з прямим умислом, направленим на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, з корисливих мотивів, в ході телефонної розмови з ОСОБА_6 якому у встановленому законом порядку доручено проведення оперативної закупки, домовився про збут останньому особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP.

Після чого, приблизно о 15 годині 00 хвилин вищевказаного дня, ОСОБА_6 подзвонив ОСОБА_5 , де в ході телефонної розмови з останнім, замовив особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, за грошові кошти у сумі 900 гривень, які були попередньо видані для проведення оперативної закупки. Вказані кошти приблизно о 15 годині 33 хвилин, ОСОБА_6 за допомогою терміналу розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 53, перерахував грошові кошти в сумі 900 гривень на банківську картку № НОМЕР_1 , яку заздалегідь ОСОБА_5 надав ОСОБА_6 в смс-повідомленні. В подальшому, в ході особистої зустрічі біля буд. 53 по пр. Соборному, в м. Запоріжжі, ОСОБА_5 збув ОСОБА_6 полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору.

Далі, ОСОБА_6 переніс вказаний полімерний зіп-пакет, до буд. 53 по пр. Соборному, в м. Запоріжжі де добровільно, в ході проведення огляду місця події, видав їх працівникам поліції. Згідно висновку експерта № СЕ-19/108-26/5704-НЗПРАП від 20.03.2026 у складі наданої кристалічної речовини білого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP(1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої склала 0,1902 г.

Після чого, 19.03.2026 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та в ході проведення особистого обшуку затриманого виявлено та вилучено мобільний телефон «Blackview» в корпусі чорного кольору, зі слідами пошкоджень.

Затриманий ОСОБА_7 пояснив що вищевказаний мобільний телефон належать йому.

Вказаний мобільний телефон, вилучений у ОСОБА_5 в ході досудового розслідування визнано речовим доказом у відповідності до ст. 98 КПК України.

Таким чином, у органів досудового розслідування виникла необхідність накладення арешту на майно, що було виявлене та вилучене в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , щодо яких існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегють на собі його сліди, з метою подальшого призначення комплексних судових експертизи, з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник майна в судове засідання не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 172 та ч. 4 ст. 107 КПК України слідчий суддя вважав за можливе розглянути клопотання за відсутності вказаних осіб, без здійснення фіксування технічними засобами.

Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання, долучені до нього копії документів, дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що в провадженні Відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000062 від 21.01.2026 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.03.2026 року, в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час його затримання в порядку статті 208 КПК України, в нього було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Blackview» в корпусі чорного кольору, зі слідами пошкоджень.

Слідчий звернувся до слідчого суді з клопотанням про арешт вилученого майна, в межах встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 20.03.2026 року майно, на яке слідчий просить накласти арешт визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000062 від 21.01.2026 р.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також те, що вилучений 19.03.2026 р. під час особистого обшуку затриманої особи ОСОБА_5 , мобільний телефон відповідає ознакам ст. 98 КПК України, тобто має ознаки речового доказу, оскільки міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використаний як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження, окрім того є достатні підстави вважати, що він може бути прихований, пошкоджений, знищений, з метою встановлення обставин кримінального правопорушення та забезпечення кримінального провадження, клопотання необхідно задовольнити та накласти арешт на вищевказане майно.

Надані слідчим матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про накладання арешту на майно за кримінальним провадженням № 0000062 від 21.01.2026 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, що було вилучено 19.02.2026 року в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Blackview» в корпусі чорного кольору, зі слідами пошкоджень..

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1