печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000212 від 21.01.2025,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин клопотання

До слідчого судді надійшло клопотання сторони кримінального провадження про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку 09.12.2025 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy A2356», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , а також мобільний телефон марки «Apple», моделі «iPhone 16», імеі 1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 .

Метою накладення арешту вказано забезпечення збереження речових доказів.

Позиція сторін кримінального провадження

Від прокурора ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі. Вимоги клопотання підтримував та просив його задовольнити. Також від прокурора ОСОБА_3 надійшов лист з додатками про доповнення матеріалів клопотання.

Власник майна у судове засідання не прибув, будучи належно повідомленим про день, час та місце розгляду клопотання. Заяв, заперечень, клопотань не надходило.

Відповідно до вимог ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням положень ст. 26 КПК України слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді та вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Правове обґрунтування

Процесуальні правовідносини регулюються главою 17 «Арешт майна» розділу ІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та (або) користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Обставини, встановлені слідчим суддею

В обґрунтування клопотання вказано, що Офісом Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів під час здійснення ГСУ НП України досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000212 від 21.01.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території України діє злочинна організація, до складу якої входять громадяни України, Чеської Республіки, Литовської Республіки, Латвійської Республіки та інших країн, які здійснюють заволодіння коштами громадян Європейського Союзу шахрайським шляхом із використанням електронно-обчислювальної техніки методами «вішинг» та «спуфінг», а саме шляхом надання потерпілим неправдивої інформації про нібито несанкціонований доступ до їхніх банківських рахунків та необхідність тимчасового переказу коштів на інший «безпечний банківський рахунок» або у придбанні криптовалюти.

Зокрема, учасники злочинної організації здійснювали систематичні дзвінки до іноземних громадян під виглядом нібито представників правоохоронних органів та банківських установ, з метою переконання останніх про наявність начебто виявленої загрози викрадення коштів, що знаходяться на їх банківських рахунках чи нібито виявлення фактів спроби отримання від імені потерпілих кредитів у банківських установах. При цьому, використовуючи довіру потерпілих, одразу вказували останнім шляхи вирішення начебто існуючої загрози втрати коштів наступним чином:

- переконати потерпілого перевести кошти на вказаний зловмисниками нібито «безпечний» банківський рахунок, придбання біткоїнів, тощо;

- за допомогою програмного забезпечення віддаленого доступу до комп`ютерних пристроїв, яке потерпілий, на вимогу злочинця мав встановити на своєму пристрої, особисто здійснити переказ коштів на заздалегідь підготовлений рахунок (криптогаманець), отримавши від потерпілого реквізити банківської картки, термін її дії та CVV-код;

- пропонували потерпілому зняти готівку у найближчому відділенні банку (банкоматі) та передати її третій особі, яка начебто є представником служби безпеки іноземного банку з метою доставки її до безпечного місця.

На даний час встановлено, що учасники злочинної організації у вищевказаний протиправний спосіб здійснили заволодіння коштами 31 громадян Чеської Республіки, 13 громадян Латвійської Республіки та 3 громадян Литовської Республіки, в результаті чого останнім завдано збитку на загальну понад 50 000 000 грн.

Під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виконував роль «водія організатора злочинної організації - ОСОБА_5 ».

Зокрема, на нього було покладено виконання наступних функцій:

- повністю підпорядковуватися та неухильно виконувати вказівки керівника та організатора структурного підрозділу злочинної організації - ОСОБА_5 , а також інших довірених осіб останнього;

- підшукувати транспортні засоби, організовували перевезення керівника та організатора структурного підрозділу злочинної організації - ОСОБА_5 , а також інших довірених осіб останнього, забезпечувати їх безпеку під час поїздок;

- забезпечувати заходи конспірації з метою недопущення викриття злочинної діяльності правоохоронними органами, зокрема організовувати отримання та використовувати державні номерні знаки, у тому числі тих, які мають ознаки підробки, з метою використання останніх для прикриття незаконної діяльності, тощо;

- розробляти безпечні маршрути пересування керівника та організатора структурного підрозділу злочинної організації - ОСОБА_5 , а також інших довірених осіб останнього, здійснювати їх коригування, включно із запасними варіантами;

- виконувати інші «спеціальні» завдання керівника та організатора структурного підрозділу злочинної організації - ОСОБА_5 , а також інших довірених осіб останнього;

- отримували від керівника та організатора структурного підрозділу злочинної організації - ОСОБА_5 , а також інших довірених осіб останнього, грошові кошти, отримані злочинним шляхом.

Під час проведення слідчих (розшукових) дій по вказаному кримінальному провадженні здобуто достатньо даних про причетність ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушеннях, що підтверджується наступними доказами:

1) протоколом за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за місцем, а саме кол-центром, розташованим за адресою: м. Київ, вул. Євгенія Сверстюка, 11, прим літ. «Е» від 04.07.2025;

2) протоколом за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за місцем, а саме кол-центром, розташованим за адресою: м. Київ, вул. Євгенія Сверстюка, 11, прим літ. «Е» від 30.09.2025.

09.12.2025 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно:

- мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy A2356», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , поміщено в сейф пакет PSP 2220120;

- мобільний телефон марки «Apple», моделі «iPhone 16», імеі 1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , поміщено в сейф пакет PSP 2220121.

Відповідно до встановлених у ході слідства відомостей, вилучені під час обшуку 09.12.2025 мобільні телефони підтверджують діяльність злочинної організації та мають інформацію, що має доказове значення у справі.

Постановою слідчого від 11.12.2025 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна направлено до суду 11.12.2026 рекомендованим листом за № 7881, через оператора поштового зв`язку ТОВ «Нова Пошта», у строки передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Мотиви слідчого судді

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих чи інших речей речовими доказами. У той же час, слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому, вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

З огляду на вимоги ч. 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста (абз. 4 ч. 2 ст. 168 КПК України).

Щодо вилучених мобільних телефонів, то дозвіл на їх відшукання та зняття інформації шляхом копіювання був наданий ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

Однак, як вбачається з протоколу обшуку від 09.12.2025, пароль від мобільного телефону наданий не був, що унеможливило виконання слідчими вимог, передбачених абз. 4 ч. 2 ст. 168 КПК України.

На даній стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування та дослідження доказів - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Згідно з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що ст.1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає втручання в право мирного володіння майном за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п.203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини»/Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Слідчий суддя вважає, що за неможливості копіювання інформації з телефонів на місці проведення слідчої дії, їх вилучення для подальшого дослідження інформації, що міститься на них, виправдовують на даному етапі потреби досудового розслідування та таке втручання у права та інтереси власника майна, як арешт майна з метою збереження речових доказів, що забезпечить дієвість розслідування у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає ознакам речових доказів, тому підлягає арешту з метою забезпечення збереження речових доказів та проведення експертного дослідження, а тому клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, власник майна не позбавлений в подальшому права на звернення до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна у порядку ст. 174 КПК.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000212 від 21.01.2025 на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy A2356», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «Apple», моделі «iPhone 16», імеі 1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_16