печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9950/25-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року м.Київ

Печерський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311 КК України ,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0000435 від 23.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311КК України.

В підготовчому судовому засіданні, прокурором було заявлене клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримав та просить його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні щодо обставин викладених у клопотанні та наявності ризиків визначених у ньому заперечив.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Суд, дослідивши заявлені клопотання та долучені до них матеріали, заслухавши думку сторін кримінального провадження, а також висловленні заперечення, дійшов таких висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, підозрюваного, обвинуваченого (п.п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України.

Так, вказане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового провадження, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання щодо можливості продовження запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Прокурор вказує, що необхідність продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, які можуть настати, якщо обвинувачений буде лишатися на волі, а саме запобігання наступним ризикам:

1. Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватися від суду.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, санкції яких передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, зокрема передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Тому ОСОБА_3 , усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде мати можливість переховуватися від суду, в тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України, з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності, враховуючи те, що останній вже перебував у розшуку та переховувався від органів досудового розслідування.

Також, враховуючи сталість злочинної організації та зв`язки її членів в кримінальному середовищі, обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе вжити заходів конспірації, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

2. Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що може бути виражене у неявці обвинуваченого до суду, де участь останнього є обов`язковою, що матиме наслідком відкладення судових засідань та порушення, тим самим, завдань кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

3. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - незаконно впливати на свідків для уникнення кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні.

Крім того, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_3 як активний учасник злочинної організації, розуміючи тяжкість інкримінованого йому злочину, може вжити заходів щодо впливу на відомих йому свідків у вказаному провадженні з метою зміни показань останніми.

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом.

4. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Обвинувачений може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, так як тривалість вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень вказує на систематичний характер неправомірних дій обвинуваченого, необхідності в отриманні джерела доходів, для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення аналогічних та інших кримінальних правопорушень, оскільки збут наркотичних засобів та психотропних речовин може приносити швидкий стабільний заробіток.

Вказані обставини, в світлі наведених вище фактичних даних, не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити вищезазначені ризики до маловірогідності чи до їх виключення.

На даний час перелік вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не зменшився, і саме обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого забезпечує виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надає можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Разом з тим, суд переконаний, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, на цій стадії судового розгляду буде недостатнім для запобігання доведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи встановлену наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність у обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги позицію сторони захисту у судовому засідання, а також беручи до уваги, що ризики, передбачені, ст. 177 КПК України, не зменшилися, є триваючими та продовжують існувати, обставини викладені у клопотанні виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню.

Щодо клопотання сторони захисту про направлення справи до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду через Київський апеляційний суд для визначення підсудності, суд зазначає наступне.

Під час підготовчого судового засідання, суд у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Питання територіальної підсудності кримінальних проваджень врегульовано ст. 32 КПК України, яка кореспондується із положеннями ч. 9 ст. 615 КПК України (в редакції Закону № 2462-IX від 27.07.2022, який набув чинності 25.08.2022), за змістом яких, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Останнім за часом вчиненим кримінальним правопорушенням, вчинення якого інкримінується обвинуваченому ОСОБА_3 , є кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, яке було вчинене 10.12.2023 за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, Довгинцівський район, поблизу озера Чумазе.

Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Таким чином, враховуючи зміст обвинувального акта з якого вбачається, що останнім за часом вчиненим кримінальним правопорушенням, вчинення якого інкримінується обвинуваченому ОСОБА_3 , є кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, яке було вчинене 10.12.2023 за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, Довгинцівський район, поблизу озера Чумазе, а також те, що порушення правил підсудності тягне за собою скасування будь-якого судового рішення, суд доходить до висновку про відсутність передбачених ст.ст. 32, 615 КПК України підстав для розгляду вказаного кримінального провадження Печерським районним судом м. Києва та направлення обвинувального акта у вказаному кримінальному провадженні до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для визначення підсудності.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.177-178, 182, 183, 196, 197, 331 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000435 відомості про яке 23.02.2024 внесено до ЄРДР за обвинуваченням ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311 КК України до Київського апеляційного суду для вирішення питання про внесення подання до Касаційного кримінального суду Верховного Суду про направлення кримінального провадження за підсудністю з Печерського районного суду м. Києва до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Клопотання прокурора про продовження строку застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Застосований до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, до 21 травня 2026 року, включно, без визначення розміру застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали надіслати до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, - для відома.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1