Справа № 404/9121/24
Номер провадження 1-кс/404/932/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Фортечного районного суду міста Кропивницького матеріали клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0009303 за ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького з клопотанням про скасування арешту на автомобіль «AudiQ3», державний номерний знак НОМЕР_1 .

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що перестала існувати потреба для продовження застосування такого заходу забезпечення як арешт майна для збереження речового доказу.

Прокурор в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що провадженні СД Кропивницького РУП ГУНП в області, перебувало кримінальне провадження №0009303 від 02.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

01.10.2015 року, в ході огляду місця події було вилучено автомобіль «AudiQ3», державний номерний знак НОМЕР_1 , який постановою дізнавача Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області визнана речовим доказом в кримінальному провадженні №0009303.

Ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 25.11.2024 року на автомобіль «AudiQ3», державний номерний знак НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), власником якого є ОСОБА_4 , накладено арешт із забороною права користуватися, розпоряджатись та відчужувати вказане майно.

Постановою дізнавача СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 17.06.2025 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009303, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України закрито, наслідком чого є скасування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження.

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до частини першої статті 170 КПК України полягає у тимчасовому до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК).

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України "Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння" № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Кримінальний процесуальний кодекс України як кримінальне процесуальне законодавство є систематизованим зведенням кримінальних процесуальних норм, які регулюють порядок досудового розслідування та судового провадження.

У Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України виходив із того, що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило "lexposteriorderogatpriori" - "наступний закон скасовує попередній". Таким чином, повноважний орган конституційної юрисдикції визначив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення.

Принцип верховенства права вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): "закон пізніший має перевагу над давнішим" (lexposteriorderogatpriori) - "закон спеціальний має перевагу над загальним" (lexspecialisderogatgenerali) - "закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим" ( lexposteriorgeneralisnonderogatpriorispeciali ). В Рішенні від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 Конституційний Суд України зазначив, що якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права втрачає свою дієвість. Імператив надання дієвості принципові верховенства права вимагає одночасного застосування всіх трьох класичних формул.

Як зазначила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 15 квітня 2024 року по справі № 554/2506/22 у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Отже, із закриттям кримінального провадження ухвала слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 25.11.2024 року про арешт майна припинила свою дію. Підстав для винесення ухвали слідчим суддею про скасування арешту майна після закриття кримінального провадження немає.

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0009303 за ст. 290 КК України, - відмовити.

Ухвала не оскаржується в апеляційному порядку.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1