У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001730 від 14.08.2025 щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні надав письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів. В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив про те, що існують ризики, яким неможливо запобігти, окрім як шляхом застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, думку прокурора, обвинувачений може переховуватися від суду, з огляду на вид та міру покарання, яке може буде йому призначене, у разі визнання винним у пред`явленому обвинуваченні. Також, в підтвердження вказаного ризику, прокурор просить прийняти до уваги відсутність у ОСОБА_4 тісних соціальних зв`язків, зокрема, останній не працює, тобто не має стабільного джерела одержання прибутків, не навчається, не одружений та проживає не за місцем реєстрації. Окрім того, прокурор вважає, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни показів, оскільки останні під час судового розгляду ще не допитані. Окрім того, на думку прокурора, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 03.07.2024 засуджений вироком Зборівського районного суду Тернопільської області за ч.2 ст.190 КК України, і на теперішній час обвинувачується у скоєні умисного тяжкого злочину. Також, останній не працює, тобто не має стабільного джерела доходу, що свідчить про можливість вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор вважає, що запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливе, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор, в судовому засіданні, підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили зменшити розмір застави, визначений під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Вислухавши думки сторін судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, виходячи з такого.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років.

Судом встановлені обставини, наявність яких може свідчити про ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме спроби ОСОБА_4 : переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілих у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку суду, існує ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, з огляду на вид та міру покарання, яке може буде йому призначене, у разі визнання винним у пред`явленому обвинуваченні. Також, суд приймає до уваги відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, зокрема, останній не працює, тобто не має стабільного джерела одержання прибутків, не навчається, не одружений та проживає не за місцем реєстрації.

Окрім того, суд вважає, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни показів, оскільки останні під час судового розгляду ще не допитані.

Також, на думку суду, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 03.07.2024 засуджений вироком Зборівського районного суду Тернопільської області за ч.2 ст.190 КК України, і на теперішній час обвинувачується у скоєні умисного тяжкого злочину. Також, останній не працює, тобто не має стабільного джерела доходу, що свідчить про можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані вище обставини, на думку суду, в сукупності, беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на необхідність продовження обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому, суд зазначає, що ані обвинуваченим, ані його захисником, не наведено жодних обставин, які свідчили б про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, або про їх зменшення.

Отже, за таких обставин, виходячи з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Також, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 266240,00 грн.

Керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 315, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16.04.2026, з визначенням застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за першим викликом на визначений час;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або реєстрації;

- не відлучатись без дозволу суду з м. Кривого Рогу.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 20.02.2026.

Суддя ОСОБА_1