Справа № 308/3720/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (станом на 07.03.2026 місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ), підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з вказаним клопотанням у якому зазначає, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000080 від 09 лютого 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заздалегідь домовившись на пропозицію ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 взяти участь в незаконному переправленні групи нелегальних мігрантів через державний кордон України, тобто діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у невстановленому досудовим розслідуванням місці погодився на пропозицію ОСОБА_7 взяти участь в незаконному переправленні групи нелегальних мігрантів через державний кордон України шляхом сприяння (перевезення) їх до села Гетен, Берегівського району, Закарпатської області. ОСОБА_6 взяв на себе обов`язки по перевезенні десяти осіб Республіки Бангладеш, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , MD. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , з метою їх безпосереднього незаконного переправлення через державний кордон України, поза пунктом пропуску.

На виконання попередньої злочинної домовленості щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України ОСОБА_6 , з не встановленого досудовим розслідуванням місця на території Закарпатської області неподалік посту «Нижні Ворота», 22 листопада 2021 року о 07 годині 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел щодо незаконного переправлення вказаних громадян через державний кордон України, поза пунктами пропуску, здійснив надання засобу взявши власний автомобіль, а саме автомобіль марки «Volkswagen», модель «Т5», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, попередньо домовившись про місце посадки із ОСОБА_7 здійснив посадку вказаних осіб до свого автомобіля та діючи у змові разом із ОСОБА_7 , рухався попередньо визначеним маршрутом до державного кордону України з особами, які намагались незаконно перетнути його, однак в подальшому вищевказані особи 22.11.2021 року були зупинені працівниками прикордонної служби спільно з управлінням патрульної поліції на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп (поворот на с. Великі Лази), що в Ужгородському районі, Закарпатської області.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, а саме в сприянні організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий вказує, що 22.11.2021 року о 19 годині 05 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затриманий в порядку ст.208 КПК України. 23.11.2021 року о 17 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 22.11.2021 року, показами свідків: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 від 22.11.2021 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 22.11.2021 року, показами підозрюваного ОСОБА_6 від 22.11.2021 року; повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 23.11.2021 року. 09.02.2022 року було винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошено в розшук підозрюваного, так як в ході досудового розслідування, у відповідь на доручення слідчого надійшла інформація про те, що 06.02.2022 року гр. ОСОБА_6 здійснив перетин державного кордону України встановленим порядком через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Ужгород» та на даний час знаходиться за межами України. За викликом слідчого ОСОБА_6 не з`явився, про поважні причини неприбуття, передбачені ст.138 КПК України, не повідомив. Окрім цього, 13 січня 2026 року, слідчим було винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 в міжнародний розшук.

Також слідчий зазначає, що зважаючи на встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення кримінальних правопорушень, відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлені та підтверджені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_6 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Так, злочин який інкримінується ОСОБА_6 відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також відомо, що ОСОБА_6 , користуючись паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , 06.02.2022, в пункті перетину державного кордону «Ужгород» залишив митну територію України та направився в країни Євросоюзу, де ухилявся від органу досудового розслідування.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 , не має постійного джерела доходу, після вчинення злочину через короткий проміжок часу покинув територію України, ці обставини можуть вказувати на ризик, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість переховуватись від слідства та суду з метою уникнення покарання.

Окрім того, слідчий посилається на наявність ризику того, що підозрюваний ОСОБА_6 буде незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Даний ризик обґрунтовано тим, що у даному кримінальному провадженні допитані свідки, надали викривальні покази щодо ОСОБА_6 . ОСОБА_6 достовірно відомо про місце проживання таких свідків, оскільки вони перебувають за кордоном, аналогічно як і сам підозрюваний. При цьому слідчий просить врахувати процедуру отримання показань від свідків у кримінальному провадженні, а саме те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Також слідчий вказує, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, що створює ризик перешкоджання кримінальному провадженню.

Зазначає, що 07.03.2026 від працівників оперативно-розшукового відділу НОМЕР_3 прикордонного загону, було отримано відповідь, що ними було встановлено точне місце перебування та проживання ОСОБА_6 . Так, згідно отриманої відповіді підозрюваний ОСОБА_20 на даний час перебуває та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

А тому на підставі вищенаведеного просить задовольнити клопотання та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив таке задовольнити, з наведених у клопотанні підстав.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначаючи, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 332 КК України є необґрунтованою. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку прокурора, пояснення захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000080 від 09 лютого 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

23.11.2021 року о 17 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вказаному кримінальному провадженні, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Також судом встановлено, що 06.02.2022 року гр. ОСОБА_6 здійснив перетин державного кордону України встановленим порядком через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Ужгород» та на даний час знаходиться за межами України.

09.02.2022 року слідчим винесена постанова про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_6 .

Згідно постанови від 13.01.2026 року ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.

У відповідності до положень ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно положень ст. ст. 176, 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Частиною першою статті 193 КПК України передбачено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, якою передбачено особливий порядок попереднього вирішення питання про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».

За визначенням ЄСПЛ "обгрунтована підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин" (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Зокрема, згідно з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дає підстави вважати повідомлену ОСОБА_6 підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 332 КК України обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінаного йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні вказаного кримінальних правопорушень, а також враховує, що ОСОБА_6 будучи підозрюваним у кримінальному провадженні ухилився від органу досудового розслідування та з 06.02.2022 року переховується за межами України.

Крім того, як убачається із повідомлення на виконання доручення від 07.03.2026 р., працівниками оперативно-розшукового відділу НОМЕР_3 прикордонного загону, було встановлено точне місце перебування та проживання підозрюваного ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначені обставини в своїй сукупності, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя враховуючи обгрунтованість підозри, тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного, вважає, що матеріали внесеного клопотання містять достатньо обставин, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя доходить висновку, що внесене слідчим клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам закону та підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

В порядку ч.6 ст.193 КПК України, обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (станом на 07.03.2026 місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ), підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 332 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Згідно з положеннями ч.6 ст.193 КПК України, зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження звернутися до слідчого судді, для розгляду питання за участю ОСОБА_6 про застосування обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваною в той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1