Справа № 748/1793/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/107/26
Категорія - ч. 1 ст. 438 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000240 від 28.05.2022, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2025 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южно-Сахалінська, Сахалінської області, Російської Федерації, росіянина, громадянина Російської Федерації, військовослужбовця НОМЕР_1 гвардійського мотострілецького полку (в/ч НОМЕР_2 ), зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.438 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, до вступу вироку у законну силу, залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту його фактичного затримання.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави 5300 грн 96 коп. витрат за проведення експертизи.

Судом першої інстанції установлено, що з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі - Женевська Конвенція IV) особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

Згідно зі ст. 13 Женевської Конвенції IV, положення частини II цієї Конвенції щодо загального захисту населення від деяких наслідків війни стосуються всього населення країн, які перебувають у конфлікті, без будь-якої дискримінації за ознакою, зокрема, раси, національності, релігійних або політичних переконань, і спрямовані на полегшення страждань, спричинених війною.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Женевської Конвенції IV, особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства, залякування, від образ та цікавості натовпу.

Крім того, відповідно до ст. 28 Конвенції, присутність будь-якої особи, яка перебуває під захистом, у будь-яких пунктах чи районах не може бути використана для захисту цих місць від воєнних операцій.

Відповідно до ст. ст. 31-32 Женевської Конвенції IV забороняється, зокрема: жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей; застосування будь- яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно статті 147 Женевської Конвенції IV серйозні порушення становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Відповідно до ч. 7 ст. 51 Протоколу, Присутність або пересування цивільного населення або окремих цивільних осіб не повинні використовуватись для захисту певних пунктів або районів від воєнних дій, зокрема у спробах захистити воєнні об`єкти від нападу або прикрити воєнні дії, сприяти чи перешкодити їм. Сторони, що перебувають у конфлікті, не повинні направляти пересування цивільного населення або окремих цивільних осіб з метою спробувати захистити воєнні об`єкти від нападу чи прикрити воєнні операції.

Військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_8 , із позивним « ОСОБА_9 », який проходив військову службу у НОМЕР_1 гвардійському мотострілецькому полку (в/ч НОМЕР_2 ), та перебував на посаді командира зведеного підрозділу ЗС РФ, брав участь у вторгненні та бойових діях на території України, тим самим усвідомлював, що відбувається збройний конфлікт, а також свою участь у ньому.

03.03.2022, точний час у ході досудового розслідування не встановлено, збройні сили Російської Федерації, до складу яких входив військовослужбовець ОСОБА_8 , здійснили військове вторгнення, зайняли та з цього дня здійснювали контроль території с. Ягідного Чернігівського району Чернігівської області.

Починаючи з 03.03.2022, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, військовослужбовці ЗС РФ Особа 1, Особа 2, Особа 3, Особа 4, Особа 5, Особа 6, Особа 7, Особа 8, Особа 9, Особа 10, Особа 11, Особа 12, Особа 13, Особа 14 та Особа 15, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, та інші невстановлені на даний час військовослужбовці ЗС РФ, в порушення ст. ст. 3, 27, 31, 32, 34, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, та ст. 75 Додатково протоколу до Женевської конвенції від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І) від 8 червня 1977 року, під загрозою застосування вогнепальної зброї, почали примусово виганяти цивільне населення с. Ягідного Чернігівського району з їх приватних домогосподарств, здійснювати ув`язнення невизначеної кількості мирних жителів села з метою незаконного їх утримання, а в подальшому, під конвоєм відводили та примусово поміщали потерпілих до підвалу Ягіднянської філії опорного закладу «Количівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області», що знаходиться за адресою: вул. Лісова 1-а, село Ягідне, Чернігівського району Чернігівської області, в будівлі якої розміщувався командний пункт ЗС РФ.

ОСОБА_8 , будучи командиром зведеного підрозділу ЗС РФ, капітаном, діючи з прямим умислом, з порушенням вимог ст. ст. 3, 27, 18, 31, 32, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ст. ст. 51, 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 08.06.1977, усвідомлюючи, що вказане приміщення підвалу школи необладнане вентиляційними засобами доступу свіжого повітря, немає штучного та природнього освітлення, водопостачання та водовідведення, вбиралень, достатніх меблів для сидіння та спальних місць, засобів приготування їжі, перебуває в антисанітарних умовах, непридатне до нормального проживання в ньому людей, а поміщення до нього великої чисельності цивільного населення прямо загрожуватиме життю та здоров`ю всім, хто там буде утримуватися, віддав підлеглим військовослужбовцям, у тому числі Особа 1, Особа 2, Особа 3, Особа 4, Особа 5, Особа 6, Особа 7, Особа 8, Особа 9, Особа 10, Особа 11, Особа 12, Особа 13, Особа 14 та Особа 15, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, та іншим невстановленим на даний час військовослужбовцям ЗС РФ, явно злочинний наказ незаконно утримувати протягом тривалого часу в підвалі розміром 197,6 м2 загалом 369 людей, серед яких 69 неповнолітніх, яким була відведена площа 0,5 м2 на особу, що також є жорстоким поводженням з цивільним населенням, задля використання цивільних осіб як захист («живий щит») свого командного пункту від військових дій зі сторони Збройних Сил України.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на катування шляхом застосування моральних і фізичних страждань, незаконне утримання потерпілих та використання їх в якості «живого щита», ОСОБА_8 , діючи як командир зведеного підрозділу ЗС РФ, забезпечив чергування та охорону виходу з підвального приміщення вказаної школи військовослужбовцями ЗС РФ у період часу з 03.03.2022 по 30.03.2022, щоб незаконно утримувані в ньому потерпілі не могли за власною волею покинути приміщення шкільного підвалу.

Окрім того, ОСОБА_8 , діючи спільно з Особа 1, Особа 2, Особа З, Особа 4, Особа 5, Особа 6, Особа 7, Особа 8, Особа 9, Особа 10, Особа 11, Особа 12, Особа 13, Особа 14 та Особа 15, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, та іншими невстановленими на даний час військовослужбовцями ЗС РФ, у період часу з 03.03.2022 по 30.03.2022, забороняв цивільним особам залишати приміщення підвалу, наказував зайти потерпілим до підвалу школи у певний час, не вживав належних заходів до організації надання медичної допомоги цивільним особам, які її потребували, байдуже ставився до наслідків умов утримання для життя та здоров`я ув`язнених цивільних осіб.

Таким чином, 369 цивільних осіб, серед яких 69 дітей, насильно та протиправно утримувалися в суцільній тисняві, в задушливому просторі без доступу свіжого повітря, в цілковитій темряві, без забезпечення достатньою кількістю питної води та їжі, в антисанітарних умовах. Люди, що перебували в приміщенні підвалу змушені були ходити до туалету для справляння свої природніх потреб у відра та робити це у присутності інших людей, а наповнені фекаліями відра тривалий час стояли в тих же приміщеннях, де знаходилися люди, допоки їм російські військові не дозволять винести їх, що було наругою над людською гідністю та психологічним катуванням потерпілих. Утримувані у підвальному приміщенні школи відчували кисневу недостатність та погіршення стану здоров`я, просили військовослужбовців ЗС РФ, котрі охороняли вихід з підвалу школи, випустити їх на свіже повітря та надати можливість отримати медичну допомогу, на що останні не дозволяли покинути підвал та вийти на вулицю, не вживали жодних заходів для можливості отримання людьми медичної допомоги.

Окрім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у період з 03.03.2022 по 30.03.2022, ОСОБА_8 , діючи умисно, висловив потерпілому ОСОБА_10 погрозу вбивством невизначеної кількості цивільних осіб, які утримувались у підвалі школи, та не становили жодної загрози для військових РФ, шляхом застосування 2 вибухових пристроїв типу «граната», через крики та шум у підвалі школи.

Загалом, протягом періоду часу з 03.03.2022 по 30.03.2022, за наказом ОСОБА_8 , військовослужбовцями ЗС РФ, у тому числі Особа 1, бсоба 2, Особа 3, Особа 4, Особа 5, Особа 6, Особа 7, Особа 8, Особа 9, Особа 10, Особа 11, Особа 12, Особа 13, Особа 14 та Особа 15, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, та іншими невстановленими на даний час військовослужбовцями, в підвалі школи утримувалися:

1. ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2. ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

3. ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

4. ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

5. ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

6. ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

7. ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

8. ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

9. ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_10 ;

10. ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

11. ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_12 ;

12. ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_13 ;

13. ОСОБА_23 ІНФОРМАЦІЯ_14 ;

14. ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_15 ;

15. ОСОБА_25 ІНФОРМАЦІЯ_16 ;

16. ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_17 ;

17. ОСОБА_27 ІНФОРМАЦІЯ_18 ;

18. ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_19 ;

19. ОСОБА_29 ІНФОРМАЦІЯ_20 ;

20. ОСОБА_30 ІНФОРМАЦІЯ_21 ;

21. ОСОБА_31 ІНФОРМАЦІЯ_22 ;

22. ОСОБА_32 ІНФОРМАЦІЯ_23 ;

23. ОСОБА_33 ІНФОРМАЦІЯ_24 ;

24. ОСОБА_34 ІНФОРМАЦІЯ_25 ;

25. ОСОБА_35 ІНФОРМАЦІЯ_26 ;

26. ОСОБА_36 ІНФОРМАЦІЯ_27 ;

27. ОСОБА_37 ІНФОРМАЦІЯ_28 ;

28. ОСОБА_38 ІНФОРМАЦІЯ_29 ;

29. ОСОБА_39 ІНФОРМАЦІЯ_30 ;

30. ОСОБА_40 ІНФОРМАЦІЯ_31 ;

31. ОСОБА_41 ІНФОРМАЦІЯ_32 ;

32. ОСОБА_42 ІНФОРМАЦІЯ_33 ;

33. ОСОБА_43 ІНФОРМАЦІЯ_34 ;

34. ОСОБА_44 ІНФОРМАЦІЯ_35 ;

35. ОСОБА_45 ІНФОРМАЦІЯ_36 ;

36. ОСОБА_46 ІНФОРМАЦІЯ_37 ;

37. ОСОБА_47 ІНФОРМАЦІЯ_38 ;

38. ОСОБА_48 ІНФОРМАЦІЯ_39 ;

39. ОСОБА_49 ІНФОРМАЦІЯ_40 ;

40. ОСОБА_50 ІНФОРМАЦІЯ_41 ;

41. ОСОБА_51 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

42. ОСОБА_52 ІНФОРМАЦІЯ_42 ;

43. ОСОБА_53 ІНФОРМАЦІЯ_43 ;

44. ОСОБА_54 ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

45. ОСОБА_55 ІНФОРМАЦІЯ_44 ;

46. ОСОБА_56 ІНФОРМАЦІЯ_45 ;

47. ОСОБА_57 ІНФОРМАЦІЯ_46 ;

48. ОСОБА_58 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

49. ОСОБА_59 ІНФОРМАЦІЯ_47 ;

50. ОСОБА_60 ІНФОРМАЦІЯ_48 ;

51. ОСОБА_61 ІНФОРМАЦІЯ_49 ;

52. ОСОБА_62 ІНФОРМАЦІЯ_50 ;

53. ОСОБА_63 ІНФОРМАЦІЯ_51 ;

54. ОСОБА_64 ІНФОРМАЦІЯ_52 ;

55. ОСОБА_65 ІНФОРМАЦІЯ_53 ;

56. ОСОБА_66 ІНФОРМАЦІЯ_54 ;

57. ОСОБА_67 ІНФОРМАЦІЯ_55 ;

58. ОСОБА_68 ІНФОРМАЦІЯ_56 ;

59. ОСОБА_69 ІНФОРМАЦІЯ_57 ;

60. ОСОБА_70 ІНФОРМАЦІЯ_58 ;

61. ОСОБА_71 ІНФОРМАЦІЯ_59 ;

62. ОСОБА_72 ІНФОРМАЦІЯ_19 ;

63. ОСОБА_73 ІНФОРМАЦІЯ_60 ;

64. ОСОБА_74 ІНФОРМАЦІЯ_61 ;

65. ОСОБА_75 ІНФОРМАЦІЯ_62 ;

66. ОСОБА_76 ІНФОРМАЦІЯ_63 ;

67. ОСОБА_77 ІНФОРМАЦІЯ_64 ;

68. ОСОБА_78 ІНФОРМАЦІЯ_65 ;

69. ОСОБА_79 ІНФОРМАЦІЯ_66 ;

70. ОСОБА_80 ІНФОРМАЦІЯ_67 ;

71. ОСОБА_81 ІНФОРМАЦІЯ_68 ;

72. ОСОБА_82 ІНФОРМАЦІЯ_69 ;

73. ОСОБА_83 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

74. ОСОБА_84 ІНФОРМАЦІЯ_70 ;

75. ОСОБА_85 ІНФОРМАЦІЯ_13 ;

76. ОСОБА_86 ІНФОРМАЦІЯ_71 ;

77. ОСОБА_87 ІНФОРМАЦІЯ_72 ;

78. ОСОБА_88 ІНФОРМАЦІЯ_73 ;

79. ОСОБА_89 ІНФОРМАЦІЯ_15 ;

80. ОСОБА_90 ІНФОРМАЦІЯ_74 ;

81. ОСОБА_91 ІНФОРМАЦІЯ_75 ;

82. ОСОБА_92 ІНФОРМАЦІЯ_76 ;

83. ОСОБА_93 ІНФОРМАЦІЯ_77 ;

84. ОСОБА_94 ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

85. ОСОБА_95 ІНФОРМАЦІЯ_78 ;

86. ОСОБА_96 ІНФОРМАЦІЯ_79 ;

87. ОСОБА_97 ІНФОРМАЦІЯ_80 ;

88. ОСОБА_98 ІНФОРМАЦІЯ_81 ;

89. ОСОБА_99 ІНФОРМАЦІЯ_82 ;

90. ОСОБА_100 ІНФОРМАЦІЯ_83 ; /

91. ОСОБА_101 ІНФОРМАЦІЯ_84 ;

92. ОСОБА_102 ІНФОРМАЦІЯ_29 ;

93. ОСОБА_103 ІНФОРМАЦІЯ_85 ;

94. ОСОБА_104 ІНФОРМАЦІЯ_86 ;

95. ОСОБА_105 ІНФОРМАЦІЯ_87 ;

96. ОСОБА_106 ІНФОРМАЦІЯ_88 ;

97. ОСОБА_107 ІНФОРМАЦІЯ_89 ;

98. ОСОБА_108 ІНФОРМАЦІЯ_90 ;

99. ОСОБА_109 ІНФОРМАЦІЯ_91 ;

100. ОСОБА_110 ІНФОРМАЦІЯ_92 ;

101. ОСОБА_111 ІНФОРМАЦІЯ_93 ;

102. ОСОБА_112 ІНФОРМАЦІЯ_94 ;

103. ОСОБА_113 ІНФОРМАЦІЯ_95 ;

104. ОСОБА_114 ІНФОРМАЦІЯ_96 ;

105. ОСОБА_115 ІНФОРМАЦІЯ_97 ;

106. ОСОБА_116 ІНФОРМАЦІЯ_98 ;

107. ОСОБА_117 ІНФОРМАЦІЯ_99 ;

108. ОСОБА_118 ІНФОРМАЦІЯ_100 ;

109. ОСОБА_119 ІНФОРМАЦІЯ_101 ;

110. ОСОБА_120 ІНФОРМАЦІЯ_102 ;

111. ОСОБА_121 ІНФОРМАЦІЯ_103 ;

112. ОСОБА_122 ІНФОРМАЦІЯ_104 ;

113. ОСОБА_123 ІНФОРМАЦІЯ_105 ;

114. ОСОБА_124 ІНФОРМАЦІЯ_106 ;

115. ОСОБА_125 ІНФОРМАЦІЯ_107 ;

116. ОСОБА_126 ІНФОРМАЦІЯ_108 ;

117. ОСОБА_127 ІНФОРМАЦІЯ_109 ;

118. ОСОБА_128 ІНФОРМАЦІЯ_110 ;

119. ОСОБА_129 ІНФОРМАЦІЯ_111 ;

120. ОСОБА_130 ІНФОРМАЦІЯ_112 ;

121. ОСОБА_131 ІНФОРМАЦІЯ_113 ;

122. ОСОБА_132 ІНФОРМАЦІЯ_114 ;

123. ОСОБА_133 ІНФОРМАЦІЯ_115 ;

124. ОСОБА_134 ІНФОРМАЦІЯ_116 ;

125. ОСОБА_135 ІНФОРМАЦІЯ_117 ;

126. ОСОБА_136 ІНФОРМАЦІЯ_118 ;

127. ОСОБА_137 ІНФОРМАЦІЯ_119 ;

128. ОСОБА_138 ІНФОРМАЦІЯ_120 ;

129. ОСОБА_139 ІНФОРМАЦІЯ_121 ;

130. ОСОБА_140 ІНФОРМАЦІЯ_122 ;

131. ОСОБА_141 ІНФОРМАЦІЯ_123 ;

132. ОСОБА_142 ІНФОРМАЦІЯ_124 ;

133. ОСОБА_143 ІНФОРМАЦІЯ_125 ;

134. ОСОБА_144 ІНФОРМАЦІЯ_126 ;

135. ОСОБА_145 ІНФОРМАЦІЯ_127 ;

136. ОСОБА_146 ІНФОРМАЦІЯ_128 ;

137. ОСОБА_147 ІНФОРМАЦІЯ_129 ;

138. ОСОБА_148 ІНФОРМАЦІЯ_130 ;

139. ОСОБА_149 ІНФОРМАЦІЯ_23 ;

140. ОСОБА_150 ІНФОРМАЦІЯ_131 ;

141. ОСОБА_151 ІНФОРМАЦІЯ_132 ;

142. ОСОБА_152 ІНФОРМАЦІЯ_133 ;

143. ОСОБА_153 ІНФОРМАЦІЯ_134 ;

144. ОСОБА_154 ІНФОРМАЦІЯ_135 ;

145. ОСОБА_155 ІНФОРМАЦІЯ_136 ;

146. ОСОБА_156 ІНФОРМАЦІЯ_137 ;

147. ОСОБА_157 ІНФОРМАЦІЯ_138 ;

148. ОСОБА_158 ІНФОРМАЦІЯ_139 ;

149. ОСОБА_159 ІНФОРМАЦІЯ_140 ;

150. ОСОБА_160 ІНФОРМАЦІЯ_141 ;

151. ОСОБА_161 ІНФОРМАЦІЯ_142 ;

152. ОСОБА_162 ІНФОРМАЦІЯ_143 ;

153. ОСОБА_163 ІНФОРМАЦІЯ_144 ;

154. ОСОБА_164 ІНФОРМАЦІЯ_145 ;

155. ОСОБА_165 ІНФОРМАЦІЯ_146 ;

156. ОСОБА_166 ІНФОРМАЦІЯ_147 ;

157. ОСОБА_167 ІНФОРМАЦІЯ_146 ;

158. ОСОБА_168 ІНФОРМАЦІЯ_148 ;

159. ОСОБА_169 ІНФОРМАЦІЯ_149 ;

160. ОСОБА_170 ІНФОРМАЦІЯ_150 ;

161. ОСОБА_171 ІНФОРМАЦІЯ_151 ;

162. ОСОБА_172 ІНФОРМАЦІЯ_152 ;

163. ОСОБА_173 ІНФОРМАЦІЯ_153 ;

164. ОСОБА_174 ІНФОРМАЦІЯ_154 ;

165. ОСОБА_175 ІНФОРМАЦІЯ_155 ;

166. ОСОБА_176 , ІНФОРМАЦІЯ_156 ;

167. ОСОБА_177 ІНФОРМАЦІЯ_157 ;

168. ОСОБА_178 ІНФОРМАЦІЯ_158 ;

169. ОСОБА_179 ІНФОРМАЦІЯ_159 ;

170. ОСОБА_180 ІНФОРМАЦІЯ_160 ;

171. ОСОБА_181 ІНФОРМАЦІЯ_161 ;

172. ОСОБА_182 ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

173. ОСОБА_183 ІНФОРМАЦІЯ_162 ;

174. ОСОБА_184 ІНФОРМАЦІЯ_163 ;

175. ОСОБА_185 ІНФОРМАЦІЯ_164 ;

176. ОСОБА_186 ІНФОРМАЦІЯ_165 ;

177. ОСОБА_187 ІНФОРМАЦІЯ_166 ;

178. ОСОБА_188 ІНФОРМАЦІЯ_167 ;

179. ОСОБА_189 ІНФОРМАЦІЯ_168 ;

180. ОСОБА_190 ІНФОРМАЦІЯ_169 ;

181. ОСОБА_191 ІНФОРМАЦІЯ_170 ;

182. ОСОБА_192 ІНФОРМАЦІЯ_171 ;

183. ОСОБА_193 ІНФОРМАЦІЯ_172 ;

184. ОСОБА_194 ІНФОРМАЦІЯ_173 ;

185. ОСОБА_195 ІНФОРМАЦІЯ_174 ;

186. ОСОБА_196 ІНФОРМАЦІЯ_175 ;

187. ОСОБА_197 ІНФОРМАЦІЯ_176 ;

188. ОСОБА_198 ІНФОРМАЦІЯ_177 ;

189. ОСОБА_199 ІНФОРМАЦІЯ_178 ;

190. ОСОБА_200 ІНФОРМАЦІЯ_179 ;

191. ОСОБА_201 ІНФОРМАЦІЯ_180 ;

192. ОСОБА_202 ІНФОРМАЦІЯ_181 ;

193. ОСОБА_203 ІНФОРМАЦІЯ_182 ;

194. ОСОБА_204 ІНФОРМАЦІЯ_183 ;

195. ОСОБА_205 ІНФОРМАЦІЯ_184 ;

196. ОСОБА_206 ІНФОРМАЦІЯ_185 ;

197. ОСОБА_207 ІНФОРМАЦІЯ_186 ;

198. ОСОБА_208 ІНФОРМАЦІЯ_187 ;

199. ОСОБА_209 ІНФОРМАЦІЯ_188 ;

200. ОСОБА_210 ІНФОРМАЦІЯ_189 ;

201. ОСОБА_211 ІНФОРМАЦІЯ_190 ;

202. ОСОБА_212 ІНФОРМАЦІЯ_191 ;

203. ОСОБА_213 ІНФОРМАЦІЯ_192 ;

204. ОСОБА_214 ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

205. ОСОБА_215 ІНФОРМАЦІЯ_193 ;

206. ОСОБА_216 ІНФОРМАЦІЯ_194 ;

207. ОСОБА_217 ІНФОРМАЦІЯ_195 ;

208. ОСОБА_218 ІНФОРМАЦІЯ_196 ;

209. ОСОБА_219 ІНФОРМАЦІЯ_197 ;

210. ОСОБА_220 ІНФОРМАЦІЯ_198 ;

211. ОСОБА_221 ІНФОРМАЦІЯ_199 ;

212. ОСОБА_222 ІНФОРМАЦІЯ_200 ;

213. ОСОБА_223 ІНФОРМАЦІЯ_201 ;

214. ОСОБА_224 ІНФОРМАЦІЯ_202 ;

215. ОСОБА_225 ІНФОРМАЦІЯ_203 ;

216. ОСОБА_226 ІНФОРМАЦІЯ_204 ;

217. ОСОБА_227 ІНФОРМАЦІЯ_205 ;

218. ОСОБА_228 ІНФОРМАЦІЯ_206 ;

219. ОСОБА_229 ІНФОРМАЦІЯ_207 ;

220. ОСОБА_230 ІНФОРМАЦІЯ_208 ;

221. ОСОБА_231 ІНФОРМАЦІЯ_209 ;

222. ОСОБА_232 ІНФОРМАЦІЯ_210 ;

223. ОСОБА_233 ІНФОРМАЦІЯ_211 ;

224. ОСОБА_234 ІНФОРМАЦІЯ_212 ;

225. ОСОБА_235 ІНФОРМАЦІЯ_213 ;

226. ОСОБА_236 ІНФОРМАЦІЯ_214 ;

227. ОСОБА_237 ІНФОРМАЦІЯ_215 ;

228. ОСОБА_238 ІНФОРМАЦІЯ_23 ;

229. ОСОБА_239 ІНФОРМАЦІЯ_216 ;

230. ОСОБА_240 ІНФОРМАЦІЯ_13 ;

231. ОСОБА_241 ІНФОРМАЦІЯ_217 ;

232. ОСОБА_242 ІНФОРМАЦІЯ_218 ;

233. ОСОБА_243 ІНФОРМАЦІЯ_219 ;

234. ОСОБА_244 ІНФОРМАЦІЯ_220 ;

235. ОСОБА_245 ІНФОРМАЦІЯ_221 ;

236. ОСОБА_246 ІНФОРМАЦІЯ_222 ;

237. ОСОБА_247 ІНФОРМАЦІЯ_223 ;

238. ОСОБА_248 ІНФОРМАЦІЯ_224 ;

239. ОСОБА_249 ІНФОРМАЦІЯ_225 ;

240. ОСОБА_250 ІНФОРМАЦІЯ_226 ;

241. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_227 ;

242. ОСОБА_251 ІНФОРМАЦІЯ_228 ;

243. ОСОБА_252 ІНФОРМАЦІЯ_229 ;

244. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_230 ;

245. ОСОБА_253 ІНФОРМАЦІЯ_231 ;

246. ОСОБА_254 ІНФОРМАЦІЯ_232 ;

247. ОСОБА_255 ІНФОРМАЦІЯ_233 ;

248. ОСОБА_256 ІНФОРМАЦІЯ_234 ;

249. ОСОБА_257 ІНФОРМАЦІЯ_19 ;

250. ОСОБА_258 ІНФОРМАЦІЯ_235 ;

251. ОСОБА_259 ІНФОРМАЦІЯ_236 ;

252. ОСОБА_260 ІНФОРМАЦІЯ_237 ;

253. ОСОБА_261 ІНФОРМАЦІЯ_238 ;

254. ОСОБА_262 ІНФОРМАЦІЯ_239 ;

255. ОСОБА_263 ІНФОРМАЦІЯ_240 ;

256. ОСОБА_264 ІНФОРМАЦІЯ_241 ;

257. ОСОБА_265 ІНФОРМАЦІЯ_242 ;

258. ОСОБА_266 ІНФОРМАЦІЯ_243 ;

259. ОСОБА_267 ІНФОРМАЦІЯ_15 ;

260. ОСОБА_268 ІНФОРМАЦІЯ_244 ;

261. ОСОБА_269 ІНФОРМАЦІЯ_245 ;

262. ОСОБА_270 ІНФОРМАЦІЯ_246 ;

263. ОСОБА_271 ІНФОРМАЦІЯ_247 ;

264. ОСОБА_272 ІНФОРМАЦІЯ_248 ;

265. ОСОБА_273 ІНФОРМАЦІЯ_249 ;

266. ОСОБА_274 ІНФОРМАЦІЯ_250 ;

267. ОСОБА_275 ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

268. ОСОБА_276 ІНФОРМАЦІЯ_251 ;

269. ОСОБА_277 ІНФОРМАЦІЯ_252 ;

270. ОСОБА_278 ІНФОРМАЦІЯ_253 ;

271. ОСОБА_279 ІНФОРМАЦІЯ_254 ;

272. ОСОБА_280 ІНФОРМАЦІЯ_255 ;

273. ОСОБА_281 ІНФОРМАЦІЯ_256 ;

274. ОСОБА_282 ІНФОРМАЦІЯ_257 ;

275. ОСОБА_283 ІНФОРМАЦІЯ_258 ;

276. ОСОБА_284 ІНФОРМАЦІЯ_259 ;

277. ОСОБА_285 ІНФОРМАЦІЯ_260 ;

278. ОСОБА_286 ІНФОРМАЦІЯ_261 ;

279. ОСОБА_287 ІНФОРМАЦІЯ_262 ;

280. ОСОБА_288 ІНФОРМАЦІЯ_263 ;

281. ОСОБА_289 ІНФОРМАЦІЯ_264 ;

282. ОСОБА_290 ІНФОРМАЦІЯ_265 ;

283. ОСОБА_291 ІНФОРМАЦІЯ_266 ;

284. ОСОБА_292 ІНФОРМАЦІЯ_267 ;

285. ОСОБА_293 ІНФОРМАЦІЯ_268 ;

286. ОСОБА_294 ІНФОРМАЦІЯ_269 ;

287. ОСОБА_295 ІНФОРМАЦІЯ_270 ;

288. ОСОБА_296 ІНФОРМАЦІЯ_271 ;

289. ОСОБА_297 ІНФОРМАЦІЯ_272 ;

290. ОСОБА_298 ІНФОРМАЦІЯ_273 ;

291. ОСОБА_299 ІНФОРМАЦІЯ_274 ;

292. ОСОБА_300 ІНФОРМАЦІЯ_275 ;

293. ОСОБА_301 ІНФОРМАЦІЯ_276 ;

294. ОСОБА_302 ІНФОРМАЦІЯ_277 ;

295. ОСОБА_303 ІНФОРМАЦІЯ_278 ;

296. ОСОБА_304 ІНФОРМАЦІЯ_279 ;

297. ОСОБА_305 ІНФОРМАЦІЯ_280 ;

298. ОСОБА_306 ІНФОРМАЦІЯ_281 ;

299. ОСОБА_307 ІНФОРМАЦІЯ_282 ;

300. ОСОБА_308 ІНФОРМАЦІЯ_283 ;

301. ОСОБА_309 ІНФОРМАЦІЯ_284 ;

302. ОСОБА_310 ІНФОРМАЦІЯ_285 ;

303. ОСОБА_311 ІНФОРМАЦІЯ_286 ;

304. ОСОБА_312 ІНФОРМАЦІЯ_287 ;

305. ОСОБА_313 ІНФОРМАЦІЯ_288 ;

306. ОСОБА_314 ІНФОРМАЦІЯ_289 ;

307. ОСОБА_315 ІНФОРМАЦІЯ_290 ;

308. ОСОБА_316 ІНФОРМАЦІЯ_291 ;

309. ОСОБА_317 ІНФОРМАЦІЯ_292 ;

310. ОСОБА_318 ІНФОРМАЦІЯ_293 ;

311. ОСОБА_319 ІНФОРМАЦІЯ_294 ;

312. ОСОБА_320 ІНФОРМАЦІЯ_295 ;

313. ОСОБА_321 ІНФОРМАЦІЯ_296 ;

314. ОСОБА_322 ІНФОРМАЦІЯ_297 ;

315. ОСОБА_323 ІНФОРМАЦІЯ_298 ;

316. ОСОБА_324 ІНФОРМАЦІЯ_299 ;

317. ОСОБА_325 ІНФОРМАЦІЯ_300 ;

318. ОСОБА_326 ІНФОРМАЦІЯ_301 ;

319. ОСОБА_327 ІНФОРМАЦІЯ_302 ;

320. ОСОБА_328 ІНФОРМАЦІЯ_303 ;

321. ОСОБА_329 ІНФОРМАЦІЯ_304 ;

322. ОСОБА_330 ІНФОРМАЦІЯ_305 ;

323. ОСОБА_331 ІНФОРМАЦІЯ_306 ;

324. ОСОБА_332 ІНФОРМАЦІЯ_307 ;

325. ОСОБА_333 ІНФОРМАЦІЯ_308 ;

326. ОСОБА_334 ІНФОРМАЦІЯ_309 ;

327. ОСОБА_335 ІНФОРМАЦІЯ_310 ;

328. ОСОБА_336 ІНФОРМАЦІЯ_311 ;

329. ОСОБА_337 ІНФОРМАЦІЯ_312 ;

330. ОСОБА_338 ІНФОРМАЦІЯ_313 ;

331. ОСОБА_339 ІНФОРМАЦІЯ_314 ;

332. ОСОБА_340 ІНФОРМАЦІЯ_315 ;

333. ОСОБА_341 ІНФОРМАЦІЯ_316 ;

334. ОСОБА_342 ІНФОРМАЦІЯ_317 ;

335. ОСОБА_343 ІНФОРМАЦІЯ_318 ;

336. ОСОБА_344 ІНФОРМАЦІЯ_319 ;

337. ОСОБА_345 ІНФОРМАЦІЯ_320 ;

338. ОСОБА_346 ІНФОРМАЦІЯ_17 ;

339. ОСОБА_347 ІНФОРМАЦІЯ_321 ;

340. ОСОБА_348 ІНФОРМАЦІЯ_322 ;

341. ОСОБА_349 ІНФОРМАЦІЯ_323 ;

342. ОСОБА_350 ІНФОРМАЦІЯ_324 ;

343. ОСОБА_351 ІНФОРМАЦІЯ_325 ;

344. ОСОБА_352 ІНФОРМАЦІЯ_326 ;

345. ОСОБА_353 ІНФОРМАЦІЯ_327 ;

346. ОСОБА_354 ІНФОРМАЦІЯ_328 ;

347. ОСОБА_355 ІНФОРМАЦІЯ_329 ;

348. ОСОБА_356 ІНФОРМАЦІЯ_330 ;

349. ОСОБА_357 ІНФОРМАЦІЯ_331 ;

350. ОСОБА_358 ІНФОРМАЦІЯ_332 ;

351. ОСОБА_359 ІНФОРМАЦІЯ_333 ;

352. ОСОБА_360 ІНФОРМАЦІЯ_334 ;

353. ОСОБА_361 ІНФОРМАЦІЯ_335 ;

354. ОСОБА_362 ІНФОРМАЦІЯ_336 ;

355. ОСОБА_363 ІНФОРМАЦІЯ_337 ;

356. ОСОБА_364 ІНФОРМАЦІЯ_338 ;

357. ОСОБА_365 ІНФОРМАЦІЯ_339 ;

358. ОСОБА_366 ІНФОРМАЦІЯ_340 ;

359. ОСОБА_367 ІНФОРМАЦІЯ_341 ;

360. ОСОБА_368 ІНФОРМАЦІЯ_342 ;

361. ОСОБА_369 ІНФОРМАЦІЯ_343 ;

362. ОСОБА_370 ІНФОРМАЦІЯ_344 ;

363. ОСОБА_371 ІНФОРМАЦІЯ_345 ;

364. ОСОБА_372 ІНФОРМАЦІЯ_81 ;

365. ОСОБА_373 ІНФОРМАЦІЯ_346 ;

366. ОСОБА_374 ІНФОРМАЦІЯ_347 ;

367. ОСОБА_375 ІНФОРМАЦІЯ_348 ;

368. ОСОБА_376 ІНФОРМАЦІЯ_349 ;

369. ОСОБА_377 ІНФОРМАЦІЯ_350 .

Через нелюдські умови утримання та ненадання можливості вчасно отримати належну медичну допомогу потерпілим, котрі насильно утримувалися в підвалі вказаної школи, у період з 09.03.2022 по 28.03.2022 померло 10 цивільних людей, а саме:

ОСОБА_224 , ІНФОРМАЦІЯ_202 (помер ІНФОРМАЦІЯ_351 );

ОСОБА_128 , ІНФОРМАЦІЯ_110 (помер ІНФОРМАЦІЯ_352 );

ОСОБА_171 , ІНФОРМАЦІЯ_151 (помер ІНФОРМАЦІЯ_353 );

ОСОБА_175 , ІНФОРМАЦІЯ_155 (померла ІНФОРМАЦІЯ_354 );

ОСОБА_235 , ІНФОРМАЦІЯ_213 (померла ІНФОРМАЦІЯ_355 );

ОСОБА_350 , ІНФОРМАЦІЯ_324 (померла ІНФОРМАЦІЯ_356 );

ОСОБА_225 , ІНФОРМАЦІЯ_203 (померла ІНФОРМАЦІЯ_357 );

ОСОБА_82 , ІНФОРМАЦІЯ_69 (помер ІНФОРМАЦІЯ_358 );

ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_25 (померла ІНФОРМАЦІЯ_359 );

ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_33 (померла ІНФОРМАЦІЯ_360 ).

При цьому тіла померлих, після настання біологічної смерті, одразу не виносилися з підвального приміщення школи, а продовжували знаходитися серед живих людей допоки ОСОБА_8 та інші військовослужбовці ЗС РФ не дозволяли їх винести назовні, що заподіювало значних психічних та моральних страждань потерпілим.

Отже, ОСОБА_8 вчинив віддання наказу на жорстоке поводження з цивільним населенням, а саме катування шляхом застосування моральних і фізичних страждань та ув`язнення потерпілих, а також утримання в одному місці цивільного населення задля використання його як захист («живий щит») командного пункту ЗС РФ, котрий розміщувався в будівлі Ягіднянської філії опорного закладу «Количівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області», що знаходиться за адресою: вул. Лісова 1-а, село Ягідне Чернігівського району Чернігівської області, від військових дій з боку Збройних Сил України, а також жорстоке поводження з цивільним населенням, і саме катування шляхом застосування моральних і фізичних страждань, погрозу вбивством, та ув`язнення потерпілих, а також утримання в одному місці цивільного населення задля використання його як захист («живий щит») командного пункту ЗС РФ, чим порушив вимоги ст. ст. 3, 27, 28, 32, 34, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ст. ст. 51, 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 08.06.1977.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду стосовно ОСОБА_8 скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі пп. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення підзахисним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України. На думку захисту, показання допитаних свідків підтверджують факти та обставини жорстокого поводження з ними та іншими цивільними особами, але беззаперечно не доводять факту, що накази на такі злочинні дії віддавались саме ОСОБА_8 , а не командирами зі штабу, який розміщувався у приміщенні цієї ж школи. Вказує, що судом не надано належної оцінки тій обставині, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 було виділено з кримінального провадження № 0000032 від 17 травня 2022 року в окреме провадження за № 0000057 від 29.03.2023, 10.04.2024 з провадження № 0000057 від 29.03.2023 матеріали виділені в окреме провадження за № 0000056 для здійснення подальшого розслідування, де виділені матеріали у дане кримінальне провадження надані у копіях, що викликає сумніви у їх допустимості. Зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 21.02.2024 винесено у кримінальному провадженні № 0000057 та більша частина процесуальних дій також проводилася у цьому кримінальному провадженні, та вважає що ОСОБА_8 не було повідомлено належним чином про підозру у кримінальному провадженні № 0000056, чим порушено вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті реалізації права обвинуваченого на безпосередню участь у судовому процесі.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_378 просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглядалось у суді першої інстанції у порядку, передбаченому Главою 24-1 Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури "in absentia" припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні "Медєніца проти Швейцарії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа "Сейдовіч проти Італії"). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа "Шомоді проти Італії"), є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У цьому провадженні вказаних вимог було дотримано як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, а також апеляційного провадження, що сторонами не заперечується та не спростовано.

Зокрема, повістка про виклик обвинуваченого ОСОБА_8 у судове засідання суду апеляційної інстанції була опублікована у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження - «Урядовий кур`єр»; повідомлення про дату, час та місце розгляду провадження також розміщено на офіційному веб-сайті Судової влади.

Враховуючи те, що судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), та з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою, зважаючи на те, що апелянтом є саме захисник, який з`явився до суду апеляційної інстанції, з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про можливість апеляційного розгляду без участі обвинуваченого, однак за участі його захисника.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, позицію захисника, яка наголошувала на задоволенні її апеляційної скарги з викладених в ній підстав, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що остання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Ретельно перевіривши надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, суд першої інстанції у вироку навів детальний аналіз усіх досліджених доказів, дав їм у відповідності з вимогами ст. 94 КПК належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Твердження захисником про те, що показання допитаних свідків підтверджують факти та обставини жорстокого поводження з ними та іншими цивільними особами, але беззаперечно не доводять факту, що накази на такі злочинні дії віддавались саме ОСОБА_8 , а не командирами зі штабу, який розміщувався у приміщенні цієї ж школи, адже за ці злочини повинні нести відповідальність виключно командири, є безпідставними та суперечать наявним у матеріалах провадження доказам.

Судом першої інстанції на вимогу процесуального закону було в повному обсязі з`ясовано обставини кримінального провадження та перевірено їх доказами, якими об`єктивно доведена вина обвинуваченого.

Так, місцевий суд на підтвердження винуватості ОСОБА_8 з позивним ОСОБА_9 на віддання наказу на жорстоке поводження з цивільним населенням, обґрунтовано послався на показання допитаних під час судового розгляду потерпілих, а також на дані, які містяться у протоколах слідчих дій, зокрема, в протоколах огляду речей і документів, протоколах огляду території господарства від 07.12.2022, протоколами огляду місця події, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, також місцевий суд обґрунтовано послався на висновок фототехнічної, портретної та голографічних зображень експертизи № СЕ-19/125-23/13253-ФП від 29.12.2023, якою доводиться ідентичність особи, та на ряд висновків експертиз відносно причин настання смерті потерпілих.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що військові РФ під дулами автоматів наказали їм перейти до підвалу школи, де вони перебували в період з 03 по 30.03 2022. В приміщенні підвалу була задуха, антисанітарія, не вистачало їжі, також не було місць лягти, люди сиділи. На території школи було багато військових РФ, техніки. Військовий РФ на позивний « ОСОБА_9 » сказав, що він тут головний і всі питання вирішувати з ним. Також одній жінці він наказав скласти список осіб, які перебувають у підвалі і по цьому списку він в подальшому відмічав людей, які ходили додому. Був випадок, коли військовий на позивний « ОСОБА_9 » сказав потерпілому, що у підвалі дуже шумно і якщо люди не заспокояться, що він кине дві гранати на підірве всіх. Також були погрози від « ОСОБА_379 », що якщо буде чинитись опір, що будуть розстріляні. З приводу неналежних умов звертались до « ОСОБА_379 », але він ігнорував прохання щодо надання допомоги, в тому числі медичної. У приміщенні підвалу не було туалету, стояло тільки 3 відра, які не завжди дозволяли виносити. Приміщення підвалу охороняли військові РФ, також військові РФ стояли по периметру школи. «Клен» забороняв військовим РФ спілкуватись з ними. Зранку саме «Клен» віддавав наказ, коли можна було виходити та готувати їжу та в будь-який момент міг заборонити приготування та наказати всім спускатись до підвалу. Коли люди помирали, то доводилось чекати ранку, щоб отримати дозвіл у «Клена» винести труп. Також він звертався до « ОСОБА_379 » щодо поховання людей, який виділяв обмежену кількість часу. Він був свідком як на подвір`я школи заїхали військові РФ та повідомили про багатьох загиблих, на що «Клен» відповів, що завтра поїдуть забирати. Також, коли вони перебували на вулиці, що «Клену» повідомили про загиблих військових РФ, на що він звернувся до цивільних та повідомив, що якщо таке повториться, то буде їх вбивати. Вказав, що військові РФ чинили психологічне насильство, стріляли у повітря, під ноги та сміялись. В приміщенні школи була розташована медична частина військових РФ, їх полк зв`язку, було багато військових, техніки, ремонтний батальйон. На думку потерпілого військові РФ їх тримали у підвалі, щоб себе захистити від обстрілів. На його неодноразові звернення « ОСОБА_9 » дозволив пробити вікно, щоб у підвалі було чим дихати. Пояснив, що впізнав військового РФ на позивний « ОСОБА_9 » за пред`явленими фотознімками.

Допитаний потерпілий ОСОБА_380 пояснив, що 04.03.2022 їх завели до підвалу школи, де вже перебувало багато людей, не було де сісти. Він та його донька були поранені та з дозволу « ОСОБА_379 » вони ходили до медичної частини на перев`язки. У медичній частині бачив « ОСОБА_379 », який віддавав команди військовим РФ, кричав на них, і ті його боялись та виконували накази. Пояснив, що впізнав військового РФ на позивний « ОСОБА_9 » за пред`явленими фотознімками.

Потерпілий ОСОБА_381 пояснив, що з родиною виїхав до с. Ягідне. 03.03.2022 військові РФ зачинили їх у підвалі на подвір`ї та тримали два дні, потім під примусом наказали вийти та оглядали, після чого наказали йти до підвалу школи. У підвальному приміщенні школи їх, у кількості 18 чоловік, розмістили у кімнаті на 8 кв.м. У підвалі школи була задуха, антисанітарія, спочатку їх годували субпайками, але ця їжа не підходила для дітей. В подальшому з дозволу « ОСОБА_379 » вони організували польову кухню, але він міг в будь-який момент заборонити готувати та загнати всіх у підвал. Також, тільки з дозволу « ОСОБА_379 » вони ходили додому. Територія школи охоронялась, стояла військова техніка. Від « ОСОБА_379 » він чув погрози фізичного характеру в свій бік. Вночі «Клен» йому пригрозив, що вб`є, а на ранок питав чи він хвилювався з цього приводу. До « ОСОБА_379 » не можна було всім звертатись, а тільки через ОСОБА_10 . Також біля них ще перебував військовий РФ на позивний « ОСОБА_382 », але він нічого сам не вирішував, а звертався до « ОСОБА_379 ». Своїм військовим «Клен» забороняв спілкуватись з цивільними. «Клен» не дозволяв хворим залишати підвал та взагалі в подальшому заборонив ходити додому, тільки якщо вони вивчать гімн Росії. Пояснив, що впізнав військового РФ на позивний « ОСОБА_9 » за пред`явленими фотознімками та під час перегляду відеозапису впізнав його по голосу.

Потерпіла ОСОБА_383 пояснила, що на території школи всі організаційні питання вирішувались через « ОСОБА_379 ». «Клен» контролював інших військових РФ та віддавав їм накази. Пояснила, що впізнала військового РФ на позивний « ОСОБА_9 » за пред`явленими фотознімками.

Потерпілий ОСОБА_384 пояснив, що коли помер перший чоловік, він пішов до « ОСОБА_379 » на попросив пакет, але той у грубій формі його відправив назад до підвалу. Також, 13.03.2022 його було поранено і він самостійно лікувався, перебуваючи у підвалі, про що дізнався « ОСОБА_9 » та наказав його доставити до медичної частини, де влаштував іспит щодо ліків, які він приймав, оскільки не повірив, що за такий проміжок часу можна вилікуватись. В медичній частині перебував фельдшер, який боявся « ОСОБА_379 » та виконував його накази. Пояснив, що впізнав військового РФ на позивний « ОСОБА_9 » не тільки за пред`явленими фотознімками, але й по голосу під час перегляду відеозапису.

Потерпіла ОСОБА_385 пояснила, що були сильні обстріли і вона самостійно прийняла рішення йти до підвалу школи. У підвалі була задуха, антисанітарія, не було світла, двері на вулицю були постійно замкнуті, діти та дорослі хворіли, не було ліків. Розповідали, що у приміщенні школи перебували військові РФ, а також командний склад, серед яких був військовий РФ на позивний « ОСОБА_9 », який був за головного. Також до них у підвал заходив військовий РФ на позивний « ОСОБА_382 », який розповідав, що він сам з ОСОБА_386 і його прізвище ОСОБА_387 . Серед них також був військовий РФ на позивний « ОСОБА_388 ». На вулиці по периметру перебували військові РФ з автоматами, також було багато військової техніки. Додому з підвалу їх відпускали тільки з дозволу « ОСОБА_379 », який розпорядився, щоб склали списки і відпускали тільки по 5 чоловік.

Потерпілий ОСОБА_389 пояснив, що спочатку вони з сім`єю перебували у підвалі свого будинку, потім військові РФ зайшли до їх підвалу, йому та сину наказали роздягнутись та забрали мобільні телефони. Потім закрили їх на два дні у підвалі та 05.03.2022 вигнали з підвалу будинку та наказали йти до підвалу школи, де їх закрили. У підвалі школи була задуха, місць на всіх не вистачало, була антисанітарія, люди хворіли та помирали. Щоб винести труп та захоронити треба було просити дозволу у « ОСОБА_379 ». Також тільки з дозволу « ОСОБА_379 » відпускали додому, при цьому треба було його сповістити про те, що вони повернулись з дому. Йому пред`являлись фотознімки для впізнання, де він впізнав військового РФ на позивний « ОСОБА_9 ».

Потерпіла ОСОБА_390 пояснила, що вони сім`єю перебували у підвалі старого дитячого садка. В подальшому військові РФ змусили їх йти до школи, де помістили до підвалу. У підвалі школи вже перебувало багато людей, на першому та другому поверсі школи розміщувались військові РФ та командний склад, які тримали їх у підвалі як «живий щит». Перший раз їм дозволили сходити додому 08.03.2022. ОСОБА_391 вона побачила розруху, все було перевернуто, двері виламані, більшість речей вона не змогла знайти. Додому можна було ходити тільки з дозволу « ОСОБА_379 », який наказав скласти списки осіб, які перебувають у підвалі та списки осіб, які йдуть додому та здійснював контроль за цим. У однієї жіночки «Клен» забрав паспорт та не віддав, вказавши, що він їй не потрібен. Люди скаржились на задуху у підвалі, відсутність ліків, але « ОСОБА_9 » повідомляв, що йому всеодно на них. Вона добре запам`ятала обличчя «Клена», коли привезли гуманітарну допомогу та роздавали памперси і треба було прийти по одному від сім`ї, у яких діти до одного року, а вона прийшла з сином, за що « ОСОБА_9 » на неї кричав. Їй було відомо, що « ОСОБА_9 » у військових РФ головний і у нього за все треба було питати дозвіл. Про те, що « ОСОБА_9 » головний також повідомляли їм військові РФ.

Потерпіла ОСОБА_16 пояснила, що військові РФ під дулами автоматів перевели їх до підвали школи, де було тісно, була задуха, до туалету ходили на відра, двері підвалу зачинялись військовими РФ. Керував всім «Клен», тільки з його дозволу відчиняли двері, випускали людей. Йому повідомляли, що дівчина задихається і потрібно повітря у підвалі, на що він вказав, що нехай задихається. З його дозволу військові РФ на ніч залишили двері підвалу відчиненими, але їм заборонили виходити під загрозою розстрілу. Військові РФ також вказували, що « ОСОБА_9 » головний і у нього треба питати дозвіл. Також « ОСОБА_9 » дав вказівку скласти списки тих хто буде ходити додому та особисто контролював їх. Коли не було води, то він розпорядився, щоб привезли технічну воду. Потерпіла описала як виглядав « ОСОБА_9 » та вказала, що впізнала його під час пред`явлення фотокарток та відеозапису.

Потерпіла ОСОБА_28 пояснила, що їхала як волонтер до с.Красне, але їх машину обстріляли і вона з подругою добралась до с.Ягідне і перебувала у Польгуя, в подальшому їх змусили перейти до підвалу школи. Перебуваючи у підвалі, вона бачила та чула як там командував « ОСОБА_9 ». З його дозволу їм відкривали двері підвалу. Коли вона хотіла з подругою попросити військових РФ вивезти їх з с.Ягідне, щоб в подальшому добратися до м. Славутич, то військовий про це повідомив « ОСОБА_379 » і він дуже сварився. Їй відомо, що « ОСОБА_388 » призначив « ОСОБА_379 » головним по утриманню їх у підвалі. Вона впізнала « ОСОБА_379 » під час пред`явлення їй для впізнання фотокарток.

Потерпіла ОСОБА_392 повідомила, що разом з дітьми та бабусею перебувала у своєму підвалі, в подальшому військові РФ примусили їх перейти до підвалу школи, де було тісно, не вистачало повітря, світла, до туалету не випускали і вони ходили на відра. Спочатку готували їжу у підвалі для дітей, потім через Польгуя «Клен» дозволив готувати на вулиці. «Клен» дав наказ скласти списки тих, хто буде йти додому, та давав півгодини і сам потім стояв і контролював. Їй відомо, що на другому поверсі школи розміщувався штаб. «Клен» також казав їм готуватись йти «живим щитом» на Київ. Їм роздавали російські газети та змушували вчити гімн Росії.

Усі без винятку потерпілі, як під час досудового розслідування, так і ті, що були допитані у судовому засіданні, вказували на те, що саме військовослужбовець збройних сил країни-агресора ОСОБА_8 з позивним ОСОБА_9 вчинив віддання наказу на жорстоке поводження з цивільним населенням, а саме, катування шляхом застосування моральних і фізичних страждань та ув`язнення потерпілих, а також утримання в одному місці цивільного населення задля використання його як «живого щита» командного пункту ЗС РФ, який розміщувався в будівлі Ягіднянської філії опорного закладу «Количівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області», що знаходиться по вул. Лісовій 1-а, село Ягідне Чернігівського району Чернігівської області, від військових дій з боку Збройних Сил України, а також жорстоке поводження з цивільним населенням, і саме катування шляхом застосування моральних і фізичних страждань, погрозу вбивством, та ув`язнення потерпілих, а також утримання в одному місці цивільного населення задля використання його як захист («живий щит») командного пункту ЗС РФ.

Допитані потерпілі, зокрема, ОСОБА_10 , ОСОБА_380 , ОСОБА_385 та ОСОБА_392 повідомили про те, що керівництво рядовими солдатами збройних підрозділів РФ здійснювалось військовослужбовцем з позивним ОСОБА_9 , при чому виключно за згодою останнього цивільні особи могли отримати дозвіл на тимчасове залишення підвалу, а саме, для приготування їжі та поховання загиблих осіб, так само за його вказівкою примусово поміщали цивільних осіб назад до підвалу. Виключно за розпорядженням офіцера з позивним ОСОБА_9 цивільним особам надавався дозвіл на короткострокове відвідування своїх домівок в с. Ягідне, при цьому, саме у цього офіцера знаходились списки з переліком утримуваних осіб з метою здійснення ним контролю за поверненням людей назад до підвалу. До того ж, іншими військовослужбовцями збройних сил РФ виконувались вказівки та розпорядження, які надавались офіцером з позивним ОСОБА_9 , що на переконання колегії суддів, підтверджує наявність у останнього командирських повноважень.

Водночас, потерпілим ОСОБА_10 повідомлено про обставини висловлення офіцером з позивним ОСОБА_9 погрози вбивством незаконно утримуваних цивільних осіб шляхом закидання предметів, схожих ззовні на гранати, у підвальне приміщення з людьми. А потерпілому ОСОБА_393 через поранення ноги інколи надавалась медична допомога у одному із приміщень на першому поверсі школи, де було обладнано медичну частину, де присутній офіцер з позивним ОСОБА_9 надавав розпорядження іншим солдатам, якими вони виконувались, що також свідчить про фактичну наявність у цього офіцера командирських повноважень. Також на наявність у російського військовослужбовця з позивним ОСОБА_9 командирських повноважень вказали і потерпілі ОСОБА_381 та ОСОБА_383 , що виключно з дозволу та під контролем цього офіцера цивільним особам вдалося організувати польову імпровізовану кухню поблизу входу до підвального приміщення школи, та безпосередньо ним надавались вказівки іншим військовослужбовцям випускати цивільних осіб на двір та примусово повертати їх назад до підвалу. Також потерпілий ОСОБА_384 повідомив про обставини здійснення офіцером з позивним ОСОБА_9 керування діями підлеглих російських солдатів у приміщенні медичної частини, де на прохання винести тіло померлого ОСОБА_394 саме офіцер з позивним ОСОБА_9 відмовив потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_389 повідомив про те, що дозвіл від офіцера з позивним ОСОБА_9 необхідний був для всіх цивільних осіб при будь-якому переміщенні, зокрема, чи для приготуванні їжі на подвір`я, чи для короткотривалого відвідування власного господарства, чи для надання медичної допомоги, чи для винесення трупів померлих літніх людей з підвалу.

Потерпілі ОСОБА_390 та ОСОБА_16 підтвердили те, що офіцером з позивним ОСОБА_9 надано цивільним особам розпорядження питати дозволу на переміщення виключно у нього, а також підтвердили здійснення офіцером з позивним ОСОБА_9 керівництва діями інших військовослужбовців збройних сил РФ, адже при зверненні з будь-яких питань до російських солдатів, останні перенаправляли до свого головного, яким вони називали офіцера з позивним ОСОБА_9 , що також підтвердила і потерпіла ОСОБА_28 , вказавши на наявність командирських повноважень у офіцера з позивним ОСОБА_9 , адже саме ним приймалось рішення про зачинення та відчинення вхідних дверей до підвалу з цивільними особами, а під час спроби домовитися з одним із російських офіцерів про залишення місця примусового утримання, цей солдат послався на необхідність погодження таких дій виключно із старшим, а саме з офіцером з позивним ОСОБА_9 , розпорядження якого були обов`язковими для інших російських військовослужбовців.

Показання потерпілих повністю узгоджуються зі здобутими доказами у кримінальному провадженні та знайшли своє підтвердження як під час судового розгляду в місцевому суді, так і під час апеляційного перегляду.

Потерпілі ОСОБА_389 , ОСОБА_395 , ОСОБА_396 , ОСОБА_16 , ОСОБА_397 , ОСОБА_398 , ОСОБА_399 , ОСОБА_10 , ОСОБА_400 , ОСОБА_401 , ОСОБА_402 , ОСОБА_403 під час проведення впізнання за фотознімками серед пред`явлених зображень впізнали російського офіцера з позивним ОСОБА_9 , повідомивши, що цей військовослужбовець збройних сил РФ протягом березня 2022 року перебував поблизу приміщення школи в с. Ягідне та здійснював керівництво діями інших російських військовослужбовців, направленими на незаконне поміщення та примусове утримання цивільного населення у підвальному приміщенні.

В сукупності з дослідженими доказами, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що безпосередньо ОСОБА_8 був командиром по відношенню до інших військовослужбовців збройних сил РФ та віддавав накази на жорстоке поводження з цивільними особами в приміщенні підвалу школи, які виконувалися, усвідомлював злочинність своїх наказів, направлених на примусове незаконне утримання близько місяця російськими військовослужбовцями під постійною загрозою обстрілу у разі спроби самовільного залишення понад 300 цивільних різних за віком осіб у підвальному приміщенні школи в с. Ягідне в неналежних умовах, що створювало загрозу здоров`ю та життю людей, зумовлювало виникнення інфекційних хвороб серед населення.

Отже, посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на недоведеність складу кримінального правопорушення через відсутність належних та допустимих доказів, є неспроможними, оскільки повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, та, на переконання колегії суддів, є лише способом уникнення ОСОБА_8 кримінальної відповідальності.

У вироку місцевого суду, в повній відповідності до вимог ч.3 ст.374 КПК України, наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням, і суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України.

Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, може бути покладена в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, в Україні на підставі Указу Президента України №64/2022, затвердженого Законом України № 2102-IX, із 05 год 30 хв. 24.02.2022 року введено і діє на даний час воєнний стан.

Таким чином, на території України має місце міжнародний збройний конфлікт.

Положеннями Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, що ратифікована Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року про захист жертв війни» від 03.07.1954 закріплений статус осіб, які перебувають під захистом, та яким має бути поводження з ними, зокрема містяться положення, спільні для територій сторін конфлікту та для окупованих територій.

Отже, діяння, викладені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 , та які мали місце у березні 2022 року під час окупації ЗС РФ с. Ягідного Чернігівського району Чернігівської області, відбувалися під час міжнародного збройного конфлікту і безпосередньо пов`язані з наявністю такого конфлікту.

Так, згідно зі ст.4 Женевської конвенції особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до ч.1 ст.27 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

Відповідно до ст. ст. 31-32 ЖК (IV) забороняється, зокрема: жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей; застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно ст.33 вказаної Конвенції пограбування та репресії стосовно осіб, які перебувають під захистом, і їхнього майна забороняється.

Захоплення заручників забороняється ( стаття 34 Конвенції).

Статтею 147 Конвенції визначено, що серйозні порушення охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

У відповідності до ст.51 Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів ( Протокол І) від 08 червня 1977 року, цивільне населення й окремі цивільні особи користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. З метою здійснення цього захисту, на доповнення до інших застосовуваних норм міжнародного права, за всіх обставин слід додержувати таких норм. Цивільне населення як таке, а також окремі цивільні особи не повинні бути об`єктом нападів. Заборонено акти насильства чи загрози насильства, що мають головною метою тероризувати цивільне населення. Цивільні особи користуються захистом, передбаченим цим розділом, за винятком окремих випадків і на такий період, поки вони беруть безпосередню участь у воєнних діях. Напади невибіркового характеру заборонено. До нападу невибіркового характеру належать: a) напади, не спрямовані на конкретні воєнні об`єкти; b) напади, при яких застосовуються методи або засоби ведення воєнних дій, які не можуть бути спрямовані на конкретні воєнні об`єкти; або c) напади, при яких застосовуються методи або засоби ведення воєнних дій, наслідки яких не можуть бути обмежені, як це вимагається згідно з цим Протоколом; і які, таким чином, у кожному такому випадку поражають воєнні об`єкти й цивільних осіб або цивільні об`єкти, не розрізняючи їх. Серед інших належить вважати невибірковими такі види нападів: a) напад шляхом бомбардування будь-якими методами або засобами, при якому як єдиний воєнний об`єкт розглядається ряд явно пов`язаних один з одним і розрізнюваних воєнних об`єктів, розміщених у місті, у селі чи в іншому районі, де сконцентровані цивільні особи або цивільні об`єкти; і b) напад, котрий, як можна очікувати, попутно потягне за собою втрати життя серед цивільного населення, поранення цивільних осіб та шкоду цивільним об`єктам, або те й інше разом, які були б надмірними щодо конкретної і безпосередньої воєнної переваги, якої передбачається таким чином досягти. Заборонено напади на цивільне населення або на окремих цивільних осіб у порядку репресалій. Присутність або пересування цивільного населення або окремих цивільних осіб не повинні використовуватись для захисту певних пунктів або районів від воєнних дій, зокрема у спробах захистити воєнні об`єкти від нападу або прикрити воєнні дії, сприяти чи перешкодити їм. Сторони, що перебувають у конфлікті, не повинні направляти пересування цивільного населення або окремих цивільних осіб з метою спробувати захистити воєнні об`єкти від нападу чи прикрити воєнні операції. Будь-яке порушення цих заборон не звільняє сторони, що перебувають у воєнному конфлікті, від їх правових зобов`язань щодо цивільного населення й цивільних осіб, у тому числі від зобов`язань вживати запобіжних заходів, передбачених у статті 57.

За положеннями ст.75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І) від 8 червня 1977 року тією мірою, якою їх торкається ситуація, зазначена у статті 1 цього Протоколу, з особами, які перебувають під владою сторони, що бере участь у конфлікті, і не користуються сприятливим ставленням згідно з Конвенціями 995_151, 995_152, 995_153, 995_154 або згідно з цим Протоколом, за всіх обставин поводяться гуманно, і вони, як мінімум, користуються захистом, передбаченим у цій статті, без будь-якої несприятливої різниці, заснованої на ознаках раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії чи віросповідання, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншого статусу або на яких-небудь інших подібних критеріях. Кожна сторона має з повагою ставитися до особи, честі, переконань та релігійних обрядів усіх таких осіб. Заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів: a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема: a.1) вбивство; a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні;a.3) тілесні покарання; a.4) каліцтво; b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі; c) взяття заручників; d) колективне покарання; e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій. Жінки користуються особливою повагою і їм забезпечується захист, зокрема, від зґвалтування, примусу до проституції і будь-яких інших форм непристойних посягань. Діти користуються особливою повагою, і їм забезпечується захист від будь-якого роду непристойних посягань.

Отже, видання наказу про ув`язнення потерпілих у підвалі школи в с. Ягідне, їх незаконного утримання протягом тривалого часу в приміщенні підвалу Ягіднянської школи, що необладнане вентиляційними засобами доступу до свіжого повітря, без штучного та природного освітлення, водопостачання, водовідведення, вбиралень, що немає в наявності достатніх меблів для сидіння та спальних місць, засобів приготування їжі, що перебуває в антисанітарних умовах, непридатне для нормального проживання, розміром 197,6 м2, використання цивільного населення з метою захисту («живий щит») є порушенням вимог ст. 3, 27, 28, 32, 34, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ст. 51, 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977.

Твердження захисту в апеляційній скарзі відносно сумнівів у допустимості деяких матеріалів досудового розслідування, виділених у копіях з кримінальних проваджень № 0000032 від 17.05.2022 та № 0000057 від 29.03.2023, слід визнати безпідставними.

Як вбачається з матеріалів провадження, спочатку стороною обвинувачення установлено п`ятнадцять військовослужбовців збройних сил РФ, причетних до вчинення вказаного злочину, зокрема, кримінальне провадження за № 0000032 від 17.05.2022, де за результатом судового розгляду вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11.03.2024 року заочно засуджено п`ятнадцятьох виконавців цього злочину.

У кримінальному провадженні за №0000057 від 29.03.2023 продовжується досудове розслідування з метою встановлення інших причетних до вчинення злочину осіб. (каже прокурор)

Першочергові слідчі (розшукові) дії, зокрема, огляди місця події, судові експертизи, проведено у кримінальному провадженні № 0000032 від 17.05.2022, відразу після де окупації с. Ягідне, належним чином завірені копії відповідних протоколів, висновків та інших процесуальних документів за необхідності використано в порядку ст. 217 КПК України і в інших кримінальних провадженнях, у тому числі за №0000056 від 10.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 , оскільки мають істотне значення при доведенні винуватості як 15 виконавців злочину, так і ОСОБА_8 , а також інших невстановлених російських військовослужбовців.

Стосовно доводів захисту про відсутність у ОСОБА_8 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000056 від 10.04.2024, оскільки йому повідомлено про підозру у кримінальному провадженні за № 0000057 від 29.03.2023, то такі слід визнати безпідставними.

Як вбачається з матеріалів провадження, при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000057 від 29.03.2023 щодо громадянина РФ ОСОБА_8 , який перебував на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, 21.02.2024 було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, яке на виконання вимог ч. 8 ст. 135 КПК України того ж дня опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті офісу Генерального прокурора.

10.04.2024 прокурором винесено постанову про виділення матеріалів досудового розслідування, відповідно до якої з кримінального провадження № 0000057 від 29.03.2023 виділено матеріали стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , у тому числі письмове повідомлення про підозру від 21.02.2024 та ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.03.2024 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в окреме кримінальне провадження №0000056 від 10.04.2024.

Аналізуючи приписи глави 22 КПК України у системному тлумаченні з приписами статті 217 КПК України, перевіряючи вказані доводи, колегія суддів дійшла висновку про їх необґрунтованість, оскільки законодавцем не передбачено імперативної норми щодо необхідності повідомлення особі про нову підозру або про зміну раніше повідомленої підозри, за умови виділення матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 217 КПК, а тому підстав для вручення ОСОБА_8 нового повідомлення про підозру або зміну попереднього в межах виділеного кримінального провадження в органу досудового розслідування не було.

До такого висновку дійшла Друга судова палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 10.12.2020 (справа № 751/602/18). Аналогічна позиція висловлювалась у постановах Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.06.2022 (справа № 170/794/20), та Третьої судової палати касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 (справа № 754/8816/22).

Стосовно твердження захисту про порушення права ОСОБА_8 на справедливий суд, закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в аспекті реалізації права обвинуваченого на безпосередню участь у судовому процесі, то такі слід визнати безпідставними, оскільки було вжито всіх передбачених КПК України заходів, направлених на повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні злочину, а також завчасне інформування в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті місцевого суду про час та місце розгляду обвинувального акту, та не суперечить меті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто, доводи захисника не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.438 КК України, а тому, на переконання колегії суддів, у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту необхідно відмовити.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що досліджені судом першої інстанції докази, оцінені у сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд відмічає, що доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, є правильною, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке являється злочином проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, порушення законів і звичаїв ведення війни і становить значну суспільну небезпеку з огляду на дику та варварську поведінку обвинуваченого у сучасному світі, що не може мати місця у 21 сторіччі та нівелює, зводить нанівець всі досягнення сучасної цивілізації в області миру та гуманності людства, дані про особу обвинуваченого, який хоча і не притягувався до кримінальної відповідальності і органу досудового розслідування не вдалося здобути даних щодо особи обвинуваченого, але його протиправні дії характеризують його як особу, позбавлену будь-яких моральних принципів, співчуття, совісті й свідчать про ігнорування ним норм не тільки міжнародного права, а й норм людського співжиття, повне знецінення в його свідомості життя інших людей, презирливе ставлення до їх страждань як фізичних, так і моральних, судом враховується що потерпілі не мали жодного відношення до військовослужбовців, не чинили опору, перебували у своєму житловому будинку, їх житло не відносились до військових об`єктів, при цьому ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем збройних сил російської федерації, достеменно розумів, що в складі військового формування вторгається на територію незалежної та суверенної держави, відчував свою безкарність, отже чітко усвідомлював наслідки своїх дій, вчиняти які, його ніхто не змушував, враховув відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обтяжуючих покарання обставин, а саме, вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, та правильно дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 438 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і апеляційний суд.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне в задоволенні апеляційних вимог захисника відмовити, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2025 року стосовно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4