печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у кримінальному провадженні № 0000393 від 12.02.2026, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_5 , за погодженням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у кримінальному провадженні № 0000393 від 12.02.2026.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що У провадженні 3-го відділу (документування злочинів, проти миру, людяності та ознак геноциду) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000393 від 12.02.2026, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

З 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення Збройних Сил РФ (далі - ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя.

18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та ЗС РФ, 07 квітня 2014 року на території Донецької області України створено терористичну організацію Донецька народна республіка (далі - ДНР), а 27 квітня 2014 року на території Луганської області України - терористичну організацію Луганська народна республіка (далі - ЛНР), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та ЗС РФ.

Основними завданнями учасників указаних терористичних організацій є насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, вчинення терористичних актів - здійснення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, загрозу заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Незаконні збройні формування терористичних організацій ДНР і ЛНР, іррегулярні збройні формування РФ та військовослужбовці ЗС РФ чинять збройний опір Україні у відновленні територіальної цілісності та забезпеченні правопорядку, при цьому учасники політичного блоку вказаних терористичних організацій, за підтримки та сприяння представників влади РФ під виглядом органів державної влади, створили окупаційні адміністрації РФ, які забезпечують подальшу окупацію та здійснюють управління вказаними територіями на місцевому рівні.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії російської федерації проти України», п.п. 17, 18 Наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ) та ін.».

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу між РФ та Україною триває міжнародний збройний конфлікт.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває дотепер.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України» воєнний конфлікт - це форма розв`язання міждержавних або внутрішньодержавних суперечностей із двостороннім застосуванням воєнної сили; основними видами воєнного конфлікту є війна та збройний конфлікт.

П. 4 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що державна безпека - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від реальних і потенційних загроз невоєнного характеру.

Громадянин України ОСОБА_7 , згідно із ст. 65 Конституції України, зобов`язаний захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» такий обов`язок реалізується шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Cвідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив взяти участь у бойових діях на боці ворога (країни-агресора) - РФ проти України, чим завдав шкоди її суверенітетові, територіальній цілісності та обороноздатності.

Так, у 2022 році (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), усвідомлюючи про триваючий міжнародний збройний конфлікт між Україною та РФ, маючи умисел на підтримання останньої, ОСОБА_7 , перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим (точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), уклав контракт про проходження служби у приватній військовій компанії «Вагнер», тим самим перейшовши на бік ворога в період збройного конфлікту.

У подальшому, продовжуючи виконання свого злочинного умислу, перебуваючи у складі приватної військової компанії «Вагнер», ОСОБА_7 з метою надання РФ як державі-агресору допомоги на підрив національної безпеки України, її суверенітету, територіальної цілісності, обороноздатності, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але після 24.02.2022, за участі ЗС РФ та інших збройних формувань, виконував бойові завдання пов`язані з участю у бойових діях проти сил оборони України на території Донецької області, тим самим надав допомогу РФ у проведенні підривної діяльності проти України.

Перебуваючи у складі бойового підрозділу ПВК «Вагнер», ОСОБА_7 був направлений до Бахмутського району Донецької області для участі у бойових діях проти Збройних Сил України.

За результатами виконання бойових завдань на території Донецької області, ОСОБА_7 нагороджений медалями ПВК «Вагнер» «Чорний хрест (окопний)», «За взяття Бахмута», «Бахмутська м`ясорубка», медаллю ДНР «За визволення Артемівська» та указом президента РФ - медаллю «За відвагу».

Враховуючи викладене, ОСОБА_7 , перебуваючи та діючи у складі приватної військової компанії «Вагнер», через відкриту військову агресію РФ проти України, усвідомлював, що на території України введено воєнний стан, своїми умисними діями на боці РФ як держави-агресора, брав активну участь у військовій агресії, діяв на боці ворога на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності та державній безпеці України.

Своїми умисними діями, що виразились у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: переході на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

23.01.2026 слідчим у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України, за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_7 вручено в порядку, передбаченому ч. 2, 8 ст.135 КПК України.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя Запорізької області, громадянин України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.

Ідентифіковані (підтверджені) контакти електронної пошти, факсимільного зв`язку, номеру телефону і телеграмного зв`язку ОСОБА_7 відсутні. Таким чином, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.

Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_7 та повістки про виклик опубліковані 27.01.2026 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 22 (8214) від 27 січня 2026 року.

28, 29 та 30 січня 2026 року ОСОБА_7 за викликом до Головного слідчого управління Національної поліції України (м. Київ, пр. Валерія Лобановського, 51) не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Крім цього, повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_7 опубліковані 05.02.2026 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 30 (8222) від 05 лютого 2026 року.

09, 10 та 11 лютого 2026 року ОСОБА_7 за викликом до Головного слідчого управління Національної поліції України (м. Київ, пр. Валерія Лобановського, 51) не з`явився, про причини неявки не повідомив.

12.02.2026 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук. Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_7 доручено Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні також проведено слідчі та розшукові дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 а саме: направлено доручення оперативним підрозділам.

На цей час, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування та суду, та знаходиться на території рф, тобто на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором,що підтверджено листом ДСР НПУ № 303/03-2026 від 22.01.2026 та додатками до нього.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України, і вказують на вірогідну причетність ОСОБА_7 до вчинення зазначеного злочину, при цьому таке цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненнізлочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, дані про особу підозрюваного, прокурор вважає, що більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, не забезпечать виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, а саме: спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим способом.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечував.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000393 від 12.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

23.01.2026 слідчим у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України, за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя Запорізької області, громадянину України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя Запорізької області, громадянину України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , вручено в порядку, передбаченому ч. 2, 8 ст.135 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.

Ідентифіковані (підтверджені) контакти електронної пошти, факсимільного зв`язку, номеру телефону і телеграмного зв`язку ОСОБА_7 відсутні. Таким чином, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.

Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_7 та повістки про виклик опубліковані 27.01.2026 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 22 (8214) від 27 січня 2026 року.

28, 29 та 30 січня 2026 року ОСОБА_7 за викликом до Головного слідчого управління Національної поліції України (м. Київ, пр. Валерія Лобановського, 51) не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Крім цього, повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_7 опубліковані 05.02.2026 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 30 (8222) від 05 лютого 2026 року.

09, 10 та 11 лютого 2026 року ОСОБА_7 за викликом до Головного слідчого управління Національної поліції України (м. Київ, пр. Валерія Лобановського, 51) не з`явився, про причини неявки не повідомив.

12.02.2026 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук. Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_7 доручено Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні також проведено слідчі та розшукові дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 а саме: направлено доручення оперативним підрозділам.

На цей час, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування та суду, та знаходиться на території рф, тобто на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором,що підтверджено листом ДСР НПУ № 303/03-2026 від 22.01.2026 та додатками до нього.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності, зокрема:

- листом ДСР НП України № 142837/03-2025 від 22.12.2025 на виконання доручення та додатками до нього;

- протоколом огляду документів від 18.12.2025;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 29.01.2026;

- висновком експерта № СЕ-19/111-25/79349-ФП від 26.01.2026;

- листом ДСР НП України № 303/03-2026 від 22.01.2026 на виконання доручення та додатками до нього;

- повідомленням про підозру ОСОБА_7 , від 23.01.2026;

- протоколом огляду комп`ютерних даних від 26.01.2026;

- протоколом огляду комп`ютерних даних від 26.01.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.02.2026;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 від 16.02.2026;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Як визначено у ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені в КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Таким чином, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Так, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, що є особливо тяжким злочином. Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як визначено у ст. 178 КПК України, при вирішення питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Так, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, ризик:

-Переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_7 , мешкає на території що контролюється Російською Федерацією, тобто на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

-Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що ОСОБА_7 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може здійснити вплив на свідків, може погрожувати свідкам, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали або будуть надавати під час досудового розслідування та в суді.

-Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, підтверджується тим, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити інший однорідний злочин, або інші злочини, оскільки на даний час продовжує брати участь у бойових діях у складі збройних військ РФ проти Сил оборони України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України, враховує тяжкість покарань, інкримінованих підозрюваному, факт перешкоджання досудовому розслідуванню, вік та стан здоров`я підозрюваного, особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_7 та вважає наявними підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у кримінальному провадженні № 0000393 від 12.02.2026, - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше як через 48 годин з часу доставки до місця кримінального провадження забезпечити його доставку до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва для вирішення питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9