Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1358/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/141/26
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження №296/1358/26 в межах кримінального провадження №0000723 від 10.09.2025 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 05.02.2026,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Житомирській області.

Змінено запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 133 120 тпгривень на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 27.03.2026 року (включно), в межах строку досудового розслідування.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Наголошує, що є не винним до тої пори поки не буде обвинувального вироку стосовно нього. Звертає увагу, що тяжкість можливого покарання не є виключною підставою для обрання найтяжкого запобіжного заходу. Крім того, звертає увагу, що він одружений - дружина ОСОБА_9 , яка зараз перебуває за кордоном. Також у нього є син - ОСОБА_10 , 2015 року народження, на утримання якого він пересилає грошові кошти, що підтверджено банківськими переводами. Звертає увагу і на те, що проживає разом з матір`ю, з якою у нього дуже міцні зв`язки, та яка може взяти його під свою відповідальність при застосуванні домашнього арешту стосовно нього. Наголошує, що не має намірів перешкоджати слідству та погрожувати свідкам, яких до того ж він не знає. Зазначає, що перебування під вартою позбавляє його можливості зібрати докази його не винності.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора на спростування апеляційних доводів, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування/зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

При цьому, згідно ч.1 ст.200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при зміні стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

В свою чергу, як убачається з матеріалів судового провадження №296/1358/26, в провадженні СВ УСБУ в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000723 від 10.09.2025 за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.111 КК України.

Згідно клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2022 №317 останнього зараховано до списків особового складу цієї військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду бойового медика 1 піхотного взводу З піхотної роти 2 піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, у порушення вимог законодавства України, без передбаченого законом дозволу придбав, носив, зберігав та у подальшому збував бойові припаси та вибухові речовини.

22.09.2025 о 18 год 20 хв ОСОБА_11 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості по вул. Гагарінська, поруч буд.15 в с.Городок Житомирського району Житомирської області, в ході проведення огляду місця події добровільно видав працівникам поліції придбані ним у ОСОБА_8 бойові припаси та вибухові речовини, а саме: - 357 патронів, які є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме бойовими 5,45 мм проміжними патронами з кулею «ПП» зразка 1992 року підвищеної пробивної здатності; - 822 патрони, які є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме бойовими 5,45 мм проміжними патронами з кулею «ПС» зразка 1974 року зі сталевим осердям; - 7 патрони, які є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме бойовими 5,45 мм проміжними патронами з бронебійною кулею «БП»; - 64 патрони, які є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме бойовими 5,45 мм проміжними патронами з трасуючою кулею «Т» зразка 1974 року; - 9 патронів, які є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме бойовими 5,45 мм проміжними патронами з кулею з комбінованим осердям; - 40 патронів, які є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме бойовими 5,45 мм проміжними патронами з бронебійною кулею; - вибухову речовину метальної дії - нітроцелюлозний (бездимний, двохосновний) порох загальною масою 85,296 грамів; - вибухову речовину метальної дії - нітроцелюлозний (бездимний, одноосновний) порох загальною масою 44,511 грамів; - пластичну вибухову речовину на основі бризантної вибухової речовини - гексогену, нафтового мастила та алюмінію, масою 49,7 грамів; - пластичну вибухову речовину на основі бризантної вибухової речовини - гексогену та нафтового мастила, масою 72,6 грамів; - наступальну осколкову ручну гранату RGD-5, яка належить до вибухових пристроїв військового призначення - бойових припасів; - оборонну осколкову ручну гранату М52ПЗ, яка належить до вибухових пристроїв військового призначення - бойових припасів.

Разом з цим встановлено, що планування, фінансування та реалізація РФ агресивної війни та агресивних воєнних дій проти України, проведення розвідувальної та підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, організовується, спрямовується та здійснюється силами, насамперед, ЗС РФ, Головного управління Генерального штабу ЗС РФ, Федеральної служби безпеки РФ, співробітниками правоохоронних та інших спеціальних органів держави- агресора.

Як встановлено, ОСОБА_8 керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, достовірно усвідомлюючи вищевикладені обставини та злочинний характер своїх дій, не пізніше 18.01.2026 використовуючи месенджер «Telegram», у якому акаунт зареєстрований з ім`ям профілю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та ім`ям користувача « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що прив`язаний до номеру телефону НОМЕР_2 , добровільно почав співпрацювати із співробітником 316 розвідувального центру ГУ ГШ ЗС РФ, який використовує номер телефону НОМЕР_3 з ім`ям профілю « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ім`ям користувача « ОСОБА_15 », з метою передачі даних щодо розташування Сил оборони України в зоні бойових зіткнень.

Зокрема, під час спілкування із співробітником спецслужби країни агресора, ОСОБА_8 отримав настанову щодо дотримання форм та методів конспірації з метою приховування вчиненого злочину та погодився за винагороду збирати та передавати інформацію військового характеру, яка може завдати шкоду у сфері національної безпеки України.

ОСОБА_8 , 21.01.2026 використовуючи месенджер «Telegram», зі свого акаунту з ім`ям профілю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » передав співробітнику ГУ ГШ ЗС РФ фотозображення із місцем розташування військовослужбовців Сил оборони України у АДРЕСА_1 .

У подальшому, ОСОБА_8 , 23.01.2026 використовуючи месенджер «Telegram», зі свого акаунту з ім`ям профілю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » передав співробітнику ГУ ГШ ЗС РФ фотозображення із місцем розташування військовослужбовців Сил оборони України між АДРЕСА_2 та с. Рублене Куп`янського р-ну Харківської області.

27.01.2026 у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

27.01.2026 слідчим суддею Звягельського міськрайонного суду Житомирської області відносно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 133 120 гри. та у разі внесення якої, слідчим суддею покладено обов`язки, які він зобов`язаний виконувати, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду на першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає ( АДРЕСА_3 ), без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному проваджені, прокурора чи суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

04.02.2026 у відповідності до ст.279 КПК України ОСОБА_8 , повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.111 КК України.

05.02.2026 старший слідчий в ОВС СВ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_16 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

В свою чергу, у відповідності до матеріалів судового провадження, прийняте рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у відповідному розмірі на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.111 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначені кримінальні правопорушення.

Так, на переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, які були долучені до клопотання слідчого, та об`єктивно на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної останньому, і є достатніми для застосування/зміни підозрюваному запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа може бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 10.09.2025; протоколами допитів свідка ОСОБА_11 (змінені анкетні дані) від 10.09.2025, від 18.09.2025, від 22.09.2025, від 29.09.2025, від 03.10.2025, від 24.12.2025 (під час допитів останній підтвердив злочинну діяльність ОСОБА_8 , спрямовану на збут бойових припасів та вибухових речовин, при цьому до протоколів допитів долучив скриншоти листування з ОСОБА_18 ); протоколами оглядів та вручення грошових коштів свідку ОСОБА_11 від 18.09.2025 та від 22.09.2025; протоколами допитів свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ; протоколом огляду місця події від 22.09.2025, під час якого свідок ОСОБА_11 , знаходячись в сел.Городок Житомирської області, видав поштове відправлення, в якому знаходились патрони в загальній кількості 1299 шт; дві гранати в спорядженому стані; пластична вибухова речовина типу ПВР - гексоген, порох, тощо; протоколами негласних слідчих (розшукових) дій у виді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки та візуальне спостереження за особою; висновками експерта судових експертиз зброї та судових вибухово-технічних експертиз за яких встановлено, що вилучені предмети є заборонені в обігу патронами, порохом, гексогеном та гранатами; протоколом обшуку від 27.01.2026, в ході якого у ОСОБА_8 вилучено мобільний телефон, на якому встановлено месенджер «Telegram», з ім`ям профілю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що прив`язаний до номеру телефону НОМЕР_2 ; протоколом огляду, вилученого 29.07.2025 у ОСОБА_25 його телефону (так як розслідується окреме провадження за ч.1 ст.309 КК в СД Звягельського РВП) та в чатах з різними особами в додатку телеграм наявне листування щодо покупців для продажу патронів, гранат та гексогену; протоколом огляду від 29.01.2026, в ході якого оглянуто мобільний телефон ОСОБА_8 , у якому виявлено переписку останнього із співробітником ГУ ГШ ЗС РФ, в ході якої ОСОБА_8 використовуючи месенджер «Telegram», з ім`ям профілю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що прив`язаний до номеру телефону НОМЕР_2 , 21.01.2026 та 23.01.2026 передав фотозображення із місцем розташування військовослужбовців Сил оборони України у АДРЕСА_1 та між с. Озерне та с. Рублене Куп`янського р-ну Харківської області; протоколом огляду від 29.01.2026, в ході якого оглянуто дані Google карти, в якому відображено місце, зображення з яким ОСОБА_8 використовуючи месенджер «Telegram», з ім`ям профілю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що прив`язаний до номеру телефону НОМЕР_2 , 23.01.2026 передав співробітнику ГУ ГШ ЗС РФ фотозображення із місцем розташування військовослужбовців Сил оборони України між с. Озерне та с. Рублене Куп`янського р-ну Харківської області; протоколом допиту свідка ОСОБА_26 від 30.01.2026; відповіддю на запит від СКОЗ якою встановлено, що ОСОБА_8 не має дозволу на зберігання та відсутні в обліках інформація про походження вилучених боєприпасів згідно маркувань; протоколами проведених тимчасових доступів речей і документів з відділення ТОВ «Нова пошта» та банківської установи; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Наведене підозрюваним в апеляційній скарзі щодо своєї невинуватості (відсутність обвинувального вироку) в інкримінованих злочинних діях, не спростовує даних, що він може бути причетним до інкримінованих кримінальних правопорушень. Формальні посилання на недоведеність висунутої підозри не підтверджені відповідними доказами.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В свою чергу, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування/суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на відповідних учасників провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, як і вчинити інше кримінальне правопорушення або його продовжити.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_8 .

Так, як убачається з матеріалів провадження, інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.263, ч.2 ст.111 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є тяжким та особливо тяжким, санкція особливо тяжкого (ч.2 ст.111 КК) передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 15-и років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органу від органу досудового розслідування/суду. Крім того, в даному випадку слід взяти до уваги фактичні обставини інкримінованих підозрюваному правопорушень (зокрема перехід на бік ворога в період збройного конфліку, тощо), суспільну небезпечність вчиненого, як і той факт, що згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 30.06.2025 №184 підозрюваний вважався таким, що ухилявся від проходження військової служби, що лише підсилює вище зазначений процесуальний ризик.

Також, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваним спроб протиправного впливу на відповідних учасників провадження - свідків будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх. Слід врахувати і стадію досудового розслідування у цьому провадженні, яка потребує з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення. При цьому, при встановленні наявності вказаного ризику, апеляційний суд враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від учасників процесу під час судового засідання, крім того, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що є доведеним ризик того, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на ухилення останнього в попередньому від проходження військової служби, як і ризик продовження вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст.111 КК).

Є існуючим і процесуальний ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з урахуванням того, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 може знищити докази, які ще не перебувають у розпорядженні слідства.

Апеляційні посилання підозрюваного на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі й домашнього арешту.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому зміна/обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

При цьому, апеляційні посилання підозрюваного на те, що він є одруженим (не підтверджено), наявність на утриманні сина (не підтверджено), можливість проживання у своєї матері, яка може взяти його фактично під особисту поруку, як і гарантії дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки при застосуванні альтернативного запобіжного заходу, не спростовують вище наведеного, як і не є в даному кримінальному провадженні об`єктивними підставами для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосований винятковий запобіжний захід як тримання під вартою.

В свою чергу, будь-які медичні висновки про неможливість утримання ОСОБА_8 за станом його здоров`я в умовах слідчого ізолятору - відсутні.

За встановлених підстав та обставин, передбачених ст.ст.177 та 178 КПК України, зважаючи на положення ст.183 КПК України (щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК), апеляційний суд звертає увагу на відсутність підстав для визначення в даному випадку відповідного розміру застави у цьому кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про зміну підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

Таким чином, всі викладені апеляційні доводи були об`єктом дослідження слідчим суддею при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.

Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення міри запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 05.02.2026, якою змінено запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 133 120 грн. на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 27.03.2026 року (включно), в межах строку досудового розслідування, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :