Номер провадження: 11-кп/813/1379/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі :

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 20 листопада 2025 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Рішення суду мотивоване тим, що зазначені у характеристиці якості засудженого свідчать лише про позитивні тенденції у поведінці ОСОБА_7 , проте не дають підстав для висновку, що на даний час поведінка останнього свідчить про стабільний процес виправлення та перевиховання та що він довів своє виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу засуджений подав апеляційну скаргу, в якій зазначає що до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, оскільки стягнення погашені, він має заохочення. Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою його працевлаштованість в установі виконання покарань, участь у роботах з благоустрою територій установи, наявність соціальних зв`язків та усвідомлення вчиненого.

На підставі наведеного засуджений просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, задовольнити.

Позиції учасників судового розгляду.

Засуджений у поданій апеляційній скарзі не заявляв клопотання про свою обов`язкову участь під час апеляційного розгляду, належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду (зворот а.с. 32), з клопотанням про відкладання не звертався.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників провадження, дослідивши матеріали справи,колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства з огляду на такі обставини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

У відповідності до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідні роз`яснення, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбуванн покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Приписами ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_7 засуджено вироком Одеського апеляційного суду від 06 червня 2022 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Початок строку: 03.06.2022 року.

Кінець строку: 03.06.2026 року.

21 жовтня 2025 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Хаджибейського районного суду м. Одеси з клопотанням про умовне-дострокове звільнення.

З характеристики засудженого вбачається, що він на виробництві установи офіційно працевлаштований на дільниці виробництва капців. Приймає участь у роботах з благоустрою території установи. В установі не навчається, намірів здобути спеціальність не виявляв. Матеріально не залежить від своєї сім`ї, друзів, соціального забезпечення. Інтерес до азартних ігор відсутній. Самооцінка адекватна. Підтримувати прокримінальні зв?язки не бажає. Має друзів та соціальні контакти. Родинні стосунки та соціально корисні зв?язки підтримує з матір?ю - ОСОБА_8 . Бере відповідальність за вчинені дії на себе, усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи. За час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності притягався 5 разів, згідно ст. 134 КВК України, вважається таким, що не має діючих стягнень. Має 2 заохочення. Бажає змінити своє життя та підтверджує це активними вчинками. Позитивні плани на майбутнє є, активно впроваджує їх у своє життя. На профілактичному обліку установи не перебуває. Не приймає участі у програмі диференційованого виховного впливу. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Дотримується норм санітарії та особистої гігієни, має охайний зовнішній вигляд. Спальне місце утримується в чистоті та порядку. Виконує роботи із самообслуговування. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня установи.

Суд першої інстанції, виходячи з наявних характеристик, прийшов до висновку, що відсутні конкретні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Колегія судді звертає увагу, що ОСОБА_7 був неодноразово засуджений за аналогічні злочини та звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, проте, незважаючи на звільнення його від відбування покарання з випробуванням та з місць позбавлення волі умовно-достроково, останній знову вчиняв злочини, що є свідченням тривалого злочинного спрямування його поведінки, свідомого небажання стати на шлях виправлення.

Таким чином, матеріали провадження не містять переконливих доказів того, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці на протязі усього періоду відбування покарання довів своє виправлення та перевиховання, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення і умовно-дострокове звільнення засудженого буде суперечити меті покарання. Твердження засудженого, що він довів своє виправлення, оскільки окрім стягнень, має також заохочення є голослівними. Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, у зв?язку з чим апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.

Отже, аналіз матеріалів провадження дає підстави вважати, що хоча у поведінці засудженого ОСОБА_7 мають місце позитивні тенденції, проте у своїй сукупності вони не доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки наявність позитивної характеристики, кількість заохочень (2), які отримав засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання в ДУ «Одеська виправна колонія №14», не можуть свідчити про наявність достатніх підстав для звільнення останнього умовно-достроково.

За таких обставин, на переконання колегії суддів суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, обґрунтовано прийшов до висновку, що навіть з урахуванням наявності формальних умов для умовно-дострокового звільнення, процес виправлення засудженого. не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним.

Відповідно до приписів п. 1) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З огляду на зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та для скасування оскаржуваної ухвали, яка є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 20 листопада 2025 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4