КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.11.2025 задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на речі та документи, що були виявлені та вилучені 30.10.2025 за результатом проведення обшуку за адресою: м. Київ, провул. Памви Беринди (кол. Реута Михайла), буд. 5, а саме:

- пачка з під цигарок «Sobranie» в якій знаходяться 5 зіп-пакетів із порошкоподібною речовиною білого кольору;

- 4 зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору;

- картонна коробка з маркуванням «313 04» в якій знаходяться предмети, зовні схожі на набої калібру 9 мм з маркуванням «0485» у кількості 16 одиниць;

- картонна коробка з під лікарського засобу, в якій знаходяться предмети, зовні схожі на набої калібру 5.45 мм у кількості 32 одиниць;

- мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, модель MU6P3J, серійний номер НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

- диск на якому виконано напис «МРТ ОСОБА_8 лікт.сугл.пр.13.08.25»;

- аркуш з двома зображеннями особи чоловічої статі;

_____________________________________________________________________________

Справа № 761/46571/25Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1364/2026 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

- довідка виписка з історії хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_8 від 26.08.2025 на 1 арк.;

- консультативний висновок лікаря ортопеда-травматолога від 13.08.2025 №1668731 на 1 арк.;

- копії паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 6 арк.;

- картонна коробка червоно-зеленого кольору з написом «9mm MAKAROV», в якій знаходяться предмети схожі на набої калібру 9 мм з маркуванням «S&B 9mmM» у кількості 50 одиниць;

- картонна коробка червоно-зеленого кольору з написом «9mm MAKAROV», в якій знаходяться предмети схожі на набої калібру 9мм з маркуванням «S&B 9mmM» у кількості 38 одиниць;

- картонна коробка з написом «патрони 30 шт. 5,45-39мм», в якій знаходяться предмети схожі на набої калібру 5,45 мм з маркуванням «A417J24» у кількості 25 одиниць;

- корпуси гранати «Ф1» з маркуванням на зовнішній частині «386 58-82Т» у кількості 3 одиниці;

- корпус гранати «РГД-5» з маркуванням барвником «А-3-82Т» у кількості 2 одиниці;

- підривачі типу У3РГМ-2 у кількості 5 одиниць;

- граната іноземного виробництва «М67» з маркуванням на підривачі «FUZE M213 CTJ11E 503 002» у кількості 1 одиниця разом з транспортувальним тубусом;

- предмети зовні схожі на грошові кошти, а саме: купюри номіналом 100 доларів США у кількості 300 одиниць, на загальну суму 30 000 доларів США.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, модель MU6P3J, серійний номер НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та предмети зовні схожі на грошові кошти, а саме: купюри номіналом 100 доларів США у кількості 300 одиниць, на загальну суму 30 000 доларів США.

Апелянт зазначала, що розгляд клопотання відбувся без виклику особи, у якої було вилучено майно, а про існування оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 дізнався тільки 27.11.2025, після отримання її копії.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказувала, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15.10.2025 не було надано дозвіл на вилучення мобільних телефонів та грошових коштів.

Крім того, всупереч вимог ч. 2 ст. 168 КПК України, слідчим незаконно було вилучено мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, незважаючи на те, що під час обшуку ОСОБА_6 добровільно надав пароль від вказаного мобільного телефону, тобто орган досудового розслідування мав повну можливість отримати наявну у ньому інформацію.

Вилучені грошові кошти не мають жодного відношення до обставин кримінального провадження, отримані у законний спосіб та належать ОСОБА_10 , про що ОСОБА_6 зазначав під час обшуку.

Вилучені під час обшуку мобільний телефон та грошові кошти не відповідають критеріям, передбаченим у ст. 98 КПК України, а доводи прокурора є безпідставними, формальним цитуванням закону.

До клопотання не додано жодного доказу на підтвердження зазначених у ньому обставин, на які посилається прокурор, як на підставу для накладення арешту.

Прокурор у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти здійснення судового розгляду без участі прокурора, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 , яка в режимі відеоконференцзв`язку просила задовольнити подану апеляційну скаргу та скасувати ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності власника майна ОСОБА_6 або його представника.

Дані про направлення учасникам судового провадження копії оскаржуваної ухвали в матеріалах справи відсутні.

Як зазначила представник в апеляційній скарзі, копію оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 отримав лише 27.11.2025, та 02.12.2025 представником було подано апеляційну скаргу.

Також в матеріалах справи міститься розписка про отримання ОСОБА_6 оскаржуваної ухвали 27.11.2025.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а відтак не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001007 від 24.10.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно даних клопотання, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , використовуючи зв`язки серед посадових осіб вищих органів державної влади, правоохоронних органів та представників кримінального середовища, активно здійснюють протиправну діяльність, спрямовану на завдання шкоди державній безпеці, в тому числі у сфері національної безпеки та оборони. Вказані особи беруть участь у протиправній діяльності, пов`язаній із перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, зокрема вчиняють протиправні дії, пов`язані із зривом процесу мобілізації, в тому числі займаються організацією переправленням осіб призивного віку через державний кордон України.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що у своїй протиправній діяльності ОСОБА_6 використовує приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та на праві власності зареєстроване за ОСОБА_18 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15.10.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних протоколу обшуку від 30.10.2025, цього ж дня проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено наступне майно:

- пачка з під цигарок «Sobranie» в якій знаходяться 5 зіп-пакетів із порошкоподібною речовиною білого кольору;

- 4 зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору;

- картонна коробка з маркуванням «313 04» в якій знаходяться предмети, зовні схожі на набої калібру 9 мм з маркуванням «0485» у кількості 16 одиниць;

- картонна коробка з під лікарського засобу, в якій знаходяться предмети, зовні схожі на набої калібру 5.45 мм у кількості 32 одиниць;

- мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, модель MU6P3J, серійний номер НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

- диск на якому виконано напис «МРТ ОСОБА_8 лікт.сугл.пр.13.08.25»;

- аркуш з двома зображеннями особи чоловічої статі;

- довідка виписка з історії хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_8 від 26.08.2025 на 1 арк.;

- консультативний висновок лікаря ортопеда-травматолога від 13.08.2025 №1668731 на 1 арк.;

- копії паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 6 арк.;

- картонна коробка червоно-зеленого кольору з написом «9mm MAKAROV», в якій знаходяться предмети схожі на набої калібру 9 мм з маркуванням «S&B 9mmM» у кількості 50 одиниць;

- картонна коробка червоно-зеленого кольору з написом «9mm MAKAROV», в якій знаходяться предмети схожі на набої калібру 9мм з маркуванням «S&B 9mmM» у кількості 38 одиниць;

- картонна коробка з написом «патрони 30 шт. 5,45-39мм», в якій знаходяться предмети схожі на набої калібру 5,45 мм з маркуванням «A417J24» у кількості 25 одиниць;

- корпуси гранати «Ф1» з маркуванням на зовнішній частині «386 58-82Т» у кількості 3 одиниці;

- корпус гранати «РГД-5» з маркуванням барвником «А-3-82Т» у кількості 2 одиниці;

- підривачі типу У3РГМ-2 у кількості 5 одиниць;

- граната іноземного виробництва «М67» з маркуванням на підривачі «FUZE M213 CTJ11E 503 002» у кількості 1 одиниця разом з транспортувальним тубусом;

- предмети зовні схожі на грошові кошти, а саме: купюри номіналом 100 доларів США у кількості 300 одиниць, на загальну суму 30 000 доларів США.

Постановою слідчого старшого слідчого в ОВС 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України від 30.10.2025 вилучене вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001007.

04.11.2025 прокурор другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 30.10.2025 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1,а саме: пачка з під цигарок «Sobranie» в якій знаходяться 5 зіп-пакетів із порошкоподібною речовиною білого кольору; 4 зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору; картонна коробка з маркуванням «313 04» в якій знаходяться предмети, зовні схожі на набої калібру 9 мм з маркуванням «0485» у кількості 16 одиниць; картонна коробка з під лікарського засобу, в якій знаходяться предмети, зовні схожі на набої калібру 5.45 мм у кількості 32 одиниць; мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, модель MU6P3J, серійний номер НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; диск на якому виконано напис «МРТ ОСОБА_8 лікт.сугл.пр.13.08.25»; аркуш з двома зображеннями особи чоловічої статі; довідка виписка з історії хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_8 від 26.08.2025 на 1 арк.; консультативний висновок лікаря ортопеда-травматолога від 13.08.2025 №1668731 на 1 арк.; копії паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 6 арк.; картонна коробка червоно-зеленого кольору з написом «9mm MAKAROV», в якій знаходяться предмети схожі на набої калібру 9 мм з маркуванням «S&B 9mmM» у кількості 50 одиниць; картонна коробка червоно-зеленого кольору з написом «9mm MAKAROV», в якій знаходяться предмети схожі на набої калібру 9мм з маркуванням «S&B 9mmM» у кількості 38 одиниць; картонна коробка з написом «патрони 30 шт. 5,45-39мм», в якій знаходяться предмети схожі на набої калібру 5,45 мм з маркуванням «A417J24» у кількості 25 одиниць; корпуси гранати «Ф1» з маркуванням на зовнішній частині «386 58-82Т» у кількості 3 одиниці; корпус гранати «РГД-5» з маркуванням барвником «А-3-82Т» у кількості 2 одиниці; підривачі типу У3РГМ-2 у кількості 5 одиниць; граната іноземного виробництва «М67» з маркуванням на підривачі «FUZE M213 CTJ11E 503 002» у кількості 1 одиниця разом з транспортувальним тубусом; предмети зовні схожі на грошові кошти, а саме: купюри номіналом 100 доларів США у кількості 300 одиниць, на загальну суму 30 000 доларів США.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.11.2025 задоволено вищевказане клопотання прокурора у повному обсязі

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена в частині накладенні арешту на мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, модель MU6P3J, серійний номер НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та на предмети, зовні схожі на грошові кошти, а саме: купюри номіналом 100 доларів США у кількості 300 одиниць, на загальну суму 30 000 доларів США, які були вилучені під час обшуку 30.10.2025 за адресою: АДРЕСА_1, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту мобільного телефону та грошових коштів, що були вилучені в ході проведення обшуку.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно ніким не оскаржена, а відтак колегією суддів не перевіряється.

Із висновками слідчого судді суду першої інстанції в частині накладення арешту на вилучений мобільний телефон та грошові кошти погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1, з тих підстав, що вилучений мобільний телефон може містити сліди кримінальних правопорушень або інші відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, а грошові кошти можуть бути набутими кримінально протиправним шляхом або отримані унаслідок вчинення кримінального правопорушення, відповідає ознакам речових доказів, передбаченим ст. 98 КПК України, а тому наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути пошкоджене, втрачене, знищене, відчужене чи передане.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя наклав арешт на мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, модель MU6P3J, серійний номер НОМЕР_1 , imeі1 НОМЕР_4, imeі2 НОМЕР_5 та на предмети зовні схожі на грошові кошти, а саме: купюри номіналом 100 доларів США у кількості 300 одиниць, на загальну суму 30 000 доларів США, з дотриманням вимог закону, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися колегією суддів, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про невідповідність вилученого майна, а саме мобільного телефону та грошових коштів, критеріям речових доказів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки клопотання прокурора в повній мірі відповідає вимогам КПК України, та встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказані грошові кошти можуть бути набутими кримінально протиправним шляхом, а інформація та матеріали, які зберігаються на вилученому телефоні, може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою його збереження.

Посилаючись в апеляційній скарзі на те, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_10 та мають законне походження, представником до апеляційної скарги не долучено та під час апеляційного розгляду не надано достатніх відомостей на підтвердження вказаних обставин.

Як убачається із матеріалів клопотання, дозвіл на проведення обшуку було надано у приміщенні, яке використовувалося саме ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, слідчий суддя на даній стадії досудового розслідування не вправі вирішувати питання про належність на праві власності вилученого майна третім особам.

Надання слідчим суддею аналізу відомостей щодо джерела походження коштів та їх належності на праві власності третім особам, створить ситуацію, за якої суд вдасться до встановлення у межах кримінального провадження факту належності майна тій чи іншій особі, що свідчитиме про вихід за межі предмета оцінки, яка здійснюється на даній стадії досудового розслідування під час розгляду клопотання про арешт майна, та є неприпустимим з огляду на приписи ч. 3 ст. 26 КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

На даному етапі досудового розслідування встановлені органом досудового розслідування обставини кримінальних правопорушень, до вчинення яких встановлено причетність ОСОБА_6 , містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучені в приміщенні, яке використовує останній, грошові кошти та мобільний телефон відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Крім того, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Наявні на момент розгляду клопотання відомості не перешкоджають накладенню арешту на майно за наведених стороною обвинувачення підстав, та на даному етапі досудового розслідування сукупність долучених до клопотання матеріалів є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, вилученого за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційні доводи про те, що вилучення майна відбулося всупереч ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.10.2025, якою не було надано дозвіл на вилучення та відшукування арештованого майна, а саме мобільного телефону та грошових коштів, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора щодо арешту вказаного майна, оскільки положеннями ч. 7 ст. 236 КПК України передбачено можливість тимчасового вилучення речей, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та накладення в подальшому арешту на таке майно, за умови дотримання вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

При цьому, у даному випадку прокурором дотримано вимоги абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки клопотання про арешт майна подано до суду засобами поштового зв`язку 31.10.2025, тобто на наступний день після тимчасового вилучення майна, яке мало місце 30.10.2025.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_6 у ході обшуку надав доступ до виявленого телефону та слідчі мали можливість вилучити інформацію з мобільного телефону, без вилучення самого пристрою, не є самостійною підставою для відмови в накладенні арешту на таке майно, оскільки необхідність фіксації інформації, яка міститься на мобільному телефоні, відновлення вже видаленої інформації обумовлює подальше їх утримання з метою проведення у майбутньому відповідних досліджень, у тому числі, за необхідності, шляхом залучення осіб (спеціалістів, експертів), які володіють спеціальними технічними знаннями.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею розглянуто клопотання про арешт майна без повідомлення та участі власника майна, не можуть бути безумною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді, оскільки, з урахуванням вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя за наявності підстав, викладених у наведеній нормі закону, може розглянути клопотання без повідомлення власника майна.

Колегією суддів не встановлено порушення прокурором вимог ст. ст. 171, 172 КПК України при зверненні із клопотанням про арешт майна, які б слугували підставою для відмови у його задоволенні.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону та при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3