ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0002731 від 20.08.2024 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 серпня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, громадянин України, українець, з середньою освітою, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено відраховувати з часу його затримання на виконання вироку.

У порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

У с т а н о в и л а :

За цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за таких обставин.

03.08.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_7 , який має тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 та, відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 5283 від 02.08.2024, визнаний придатним до військової служби, та не має підстав для відстрочки, будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомлений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України та який в подальшому продовжений Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024на 90 діб, ознайомлений із вимогами ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, а також повідомлений про необхідність явитись 04.08.2024 о 06 год. 00 хв. до призивної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , для відправки на мобілізацію і подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України у складі військової частини № НОМЕР_2 .

Однак ОСОБА_7 , без поважних причин, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відмовився від підписання та отримання вказаної повістки, та 04.08.2024 о 06 годині 00 хвилин не прибув до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки на мобілізацію і подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України, таким чином ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.08.2025 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків фактичним обставинам справи та невідповідність призначеного покарання через надмірну суворість. Просить звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України на підставі ст. 48 КК України, а кримінальне провадження закрити.

Зазначає, що судом неправильно кваліфіковані дії ОСОБА_7 , оскільки не враховано, що в його діях не було прямого умислу уникнути мобілізації, а вони були зумовлені обгрунтованим страхом за власне життя та здоров`я в умовах активних бойових дій. Тому наполягає на тому, що діяння обвинуваченого було виключно самозахисним, а не протиправним у плані суспільної небезпеки.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, вперше вчинив нетяжкий злочин, винуватість визнав, щиросердно розкаявся, усвідомив неправомірність своїх дій та їх наслідки, добровільно мобілізувався до лав ЗСУ і з 13.09.2025 проходить військову службу, що підтверджує виконання ним мобілізаційного обов`язку та усуває будь-яку загрозу державній обороні. Наведене, на думку захисника, є достатньою підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, так як вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність і більше не становить загрози державі.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 заявив окреме усне клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки з огляду на те, що на даний час обвинувачений перебуває на військовій службі у Збройних Силах України за призовом під час мобілізації.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав заявлене захисником ОСОБА_8 клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України на підставі ст. 48 КК України.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України із подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Частиною 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

На виконання приписів ч. 4 ст. 286 КПК України, у зв`язку із заявленим захисником ОСОБА_8 клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, яке беззаперечно підтримано обвинуваченим ОСОБА_7 , колегія суддів невідкладно приступає до його вирішення.

Зважаючи на принцип диспозитивності, закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, з огляду на те, що обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого, вислухавши думки учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження в межах, необхідних для розв`язання заявленого клопотання, колегія суддів висновує, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 належить задоволенню з таких підстав.

Статтею 48 КК України передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Наведена норма закону про кримінальну відповідальність передбачає дві окремі самостійні умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки коли вчинене особою діяння втратило ознаки суспільної небезпечності, або коли ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Під втратою вчиненого особою діяння суспільної небезпечності розуміється істотна зміна соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок якої втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь (скасування надзвичайного стану, перехід країни від воєнного часу до мирного або від однієї системи господарювання до іншої тощо).

Особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь (призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа набула інвалідність тощо). У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи та втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, який, з огляду на приписи ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

З матеріалів кримінального провадження установлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, тобто злочин вчинив вперше.

Відповідно до довідки від 16.09.2025 №8443/102, долученої захисником до апеляційної скарги, солдат ОСОБА_7 з 13.09.2025 перебуває на військовій службі по мобілізації у військової частини НОМЕР_3 .

З наданого обвинуваченим військового квитка Серія НОМЕР_4 , копії якого долучено до матеріалів кримінального провадження, вбачається, що солдат резерву ОСОБА_7 з 13.09.2025 на підставі указу ПУ від 24.02.2022 №65/2022 призваний у Збройні Сили України по мобілізації та зарахований до військової частини НОМЕР_3 .

На думку колегії суддів, добровільне звернення та проходження військової служби настільки позитивно змінило поведінку та умови життєдіяльності ОСОБА_7 , що дає підстави стверджувати, що внаслідок такої зміни обстановки він перестав бути суспільно небезпечною особою та з великою вирогідністю не вчинятиме в майбутньому кримінально караних діянь.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження. Тому вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.08.2025 щодо ОСОБА_7 за ст. 336 КК України підлягає скасуванню з подальшим закриттям кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

З огляду на те, що захисник перед апеляційним судом, окрім іншого порушував питання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки, його апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст. 284, 404, п. 5 ч. 1 ст. 407, ст. 417, 418 КПК України, колегія суддів судової палати

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ст. 336 КК України скасувати.

На підставі ст. 48 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України у зв`язку зі зміною обстановки.

Кримінальне провадження № 0002731 від 20.08.2024 щодо ОСОБА_7 за ст. 336 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців у порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді