БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/1164/26
Провадження №1-кс/497/185/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про розгляд клопотання про арешт майна

07.05.26 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання слідчого Cлідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про арешт вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2026 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню № 0000256 відомості щодо якого 01.05.2026, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 01.05.2026 до Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення працівника ДПС України про те, що невстановлені особи за грошове винагородження організували незаконне переправлення через державний кордон України у напрямку республіки Молдова ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно надав співробітникам поліції мобільний телефон марки «Redmi Note 14Pro+5G» моделі «24115RA8EG» IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 .

Окрім того:

-свідком ОСОБА_7 добровільно надано співробітникам поліції мобільний телефон марки: «Galaxy A05s» моделі: «SM-A057G/DSN», IMEI1: НОМЕР_4 IMEI2: НОМЕР_5 , з сім картою НОМЕР_6 .

- свідком ОСОБА_8 добровільно надано співробітникам поліції мобільний телефон марки: «POCO M5s» моделі:2207117BPG», IMEI1: НОМЕР_7 IMEI2: НОМЕР_8 з сім картою НОМЕР_9 .

- свідком ОСОБА_5 добровільно надано співробітникам поліції мобільний телефон марки: «Iphone» моделі: «14 Pro Max2», IMEI1: НОМЕР_10 IMEI2: НОМЕР_11 , з сім картою НОМЕР_12 .

На думку слідчого, є підстави вважати, що на вказаних мобільних телефонах може міститься інформація, що має значення для кримінального провадження, вказані телефони вилучено та направлено на зберігання до Болградського РВП ГУНП в Одеській області.

Постановою слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області 02.05.2026 вилучене майно визнано доказом у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримала клопотання, наполягала на його задоволенні, надала пояснення з підстав зазначених в клопотанні.

Власники майна до суду не прибули, до клопотання додані заяви кожного окремо про розгляд клопотання у їх відсутність (а.с.44-47).

Розглянувши матеріали поданого клопотання з додатком, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів [...].

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Положеннями ст.171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженню № 0000256 відомості щодо якого 01.05.2026, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (а.с.7).

Нагляд за додержанням законності під час досудового розслідування у вигляді процесуального керівництва здійснюється групою прокурорів Болградської окружної прокуратури (а.с.9-10).

01.05.2026 до Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення працівника ДПС України про те, що невстановлені особи за грошове винагородження організували незаконне переправлення через державний кордон України у напрямку республіки Молдова ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.11).

З матеріалів доданих до клопотання слідчий свідки:

- ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно надав співробітникам поліції мобільний телефон марки «Redmi Note 14Pro+5G» моделі «24115RA8EG» IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 .

- ОСОБА_7 добровільно надано співробітникам поліції мобільний телефон марки: «Galaxy A05s» моделі: «SM-A057G/DSN», IMEI1: НОМЕР_4 IMEI2: НОМЕР_5 , з сім картою НОМЕР_6 .

- ОСОБА_8 добровільно надано співробітникам поліції мобільний телефон марки: «POCO M5s» моделі:2207117BPG», IMEI1: НОМЕР_7 IMEI2: НОМЕР_8 з сім картою НОМЕР_9 .

- ОСОБА_5 добровільно надано співробітникам поліції мобільний телефон марки: «Iphone» моделі: «14 Pro Max2», IMEI1: НОМЕР_10 IMEI2: НОМЕР_11 , з сім картою НОМЕР_12 , що підтверджується долученими заявами до клопотання (а.с.10-13).

Окрім цього вищезазначені особи ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_5 того ж дня 01.05.2026 надали кожен окремо заяви на добровільний огляд мобільних телефонів, в кожній з яких зазначено, що «для забезпечення проведення огляду мобільний телефон передаю у тимчасове розпорядження слідчого СВ Болградського РВП ОСОБА_3 ».

Тоді як у клопотанні слідчий зазначає про те, що вказані «вказані телефони вилучено та направлено на зберігання до Болградського РВП ГУНП в Одеській області».

В той же час в постанові про визнання речовими доказами від 02.05.2026 за підписом слідчого Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 зазначено, що «Вищезазначене майно виявлене та вилучене під час обшуку, та має пряме відношення до обставин які встановлюються…».

Відтак, серед доказів долучених до клопотання, а також в матеріалах кримінального провадження № 0000256 01.05.2026 відсутні процесуальні документи на підтвердження вилучення перелічених мобільних телефонів, як і протокол обшуку за результатами якого нібито було вилучено ці телефони.

В обґрунтування даного клопотання слідчий посилається на положення КПК України щодо тимчасового вилучення майна та його арешту.

Однак, відсутній документ, який би підтверджував, що майно було тимчасово вилучено, та в зв`язку з цим набуло статусу тимчасово вилучено майна, що майно було опечатано, в які сейф пакети та з якими номерами, чи забезпечено їх збереження, чи було забезпечено не можливість проникнення до цих телефонів тощо.

Так, матеріали кримінального провадження містять заяву ОСОБА_9 про добровільну видачу майна: плащів кольору хакі, та як наслідок протокол добровільної видачі від 04.05.2026 року, складений слідчим СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 щодо вилучення цих плащів.

Вказане свідчить про те, що майно, яке було добровільно видано свідками (телефони) не вилучалося слідчим, не здійснювалося їх належне пакування для можливості подальшого забезпечення належного збереження, не набуло статусу «тимчасово вилученого майна».

Положеннями ч.1 ст.173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За викладених обставин, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 02.05.2026 року не підлягає задоволенню оскільки слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.167, 168, 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000256 від 01.05.2026 кваліфікованого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1