Справа № 569/5563/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду клопотання слідчий СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000394 від 05.03.2026 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором у якому просить накласти арешт на майно, що було вилучено 05.03.2026 під час проведення огляду місця події, який проводився в кімнаті для проведення слідчих дій, яка знаходиться в Рівненському РУП, що за адресою м. Рівне, вул. Героїв поліції, буд. 4.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 05.03.2026 до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте, що у період часу з 21:00 год. по 23:00 год. 04.03.2026, невідома особа, діючи в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, перебуваючи у приміщенні кафе «Акула», що за адресою: вул. Київська, 40, м. Рівне, здійснила крадіжку, мобільного телефону маpки «OSCAL», посвідчення учасника бойових дій та банківських карток АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , чим завдала заявнику матеріальної шкоди.

05.03.2026 в ході огляду місця події, в кімнаті для проведення слідчих дій, яка знаходиться в Рівненському РУП, що за адресою м. Рівне, вул. Героїв поліції, буд. 4, громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно видав працівникам поліції: банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , які упаковано до спеціального сейф пакету НПУ №NPU5766327; посвідчення серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , яке упаковано до спеціального сейф пакету НПУ №NPU5766328; мобільний телефон марки «OSCAL» IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , який упаковано до спеціального сейф пакету НПУ №NPU5766329.

Постановою слідчого від 05.03.2026 вказані речі визнані речовим доказом у кримінальному провадженні №0000394.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на вищевказане майно, вилучене 05.03.2026 під час проведення огляду місця події, який проводився в кімнаті для проведення слідчих дій, яка знаходиться в Рівненському РУП, що за адресою м. Рівне, вул. Героїв поліції, буд. 4, яке являється матеріальним об`єктом, що зберегло на собі сліди вчиненого злочину та відповідає вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000394 від 05.03.2026 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

05.03.2026 під час проведення огляду місця події, що було проведено в кімнаті для проведення слідчих дій, яка знаходиться в Рівненському РУП, що за адресою м. Рівне, вул. Героїв поліції, буд. 4 слідчим було виявлено та вилучене вищевказане майно, яке того ж дня постановою слідчого від визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що слідчим доведено необхідність застосування арешту, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення збереження речових доказів, а також того, що вилечене майно, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, яке зберігло на собі сліди злочину та містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна, що було вилучене 05.03.2026 під час проведення огляду місця події, який проводився в кімнаті для проведення слідчих дій, яка знаходиться в Рівненському РУП, що за адресою м. Рівне, вул. Героїв поліції, буд. 4.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , які упаковано до спеціального сейф пакету НПУ №NPU5766327; посвідчення серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , яке упаковано до спеціального сейф пакету НПУ №NPU5766328; мобільний телефон марки «OSCAL» IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , який упаковано до спеціального сейф пакету НПУ №NPU5766329, та які вилучені 05.03.2026 в ході огляду місця події, в кімнаті для проведення слідчих дій, яка знаходиться в Рівненському РУП, що за адресою м. Рівне, вул. Героїв поліції, 4, в громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити заборону власнику, чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися вказаним майном до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя