СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/618/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000654 від 20.06.2025 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ставище Київської області, українця, громадянина України, з середньо технічною освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 30.07.2024 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі,

- 02.10.2025 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 2 років 1 місяця обмеження волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_3 , будучи особою, яку протягом року засуджено за ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову протягом року вчинив нове кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Так, ОСОБА_3 19.06.2025, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи поблизу аптеки буд. №3 по бул. Жуля Верна в м. Києві, незаконно придбав психотропну речовину, яка знаходилась в прозорому поліетиленовому пакетику із пазовим замком, який залишив при собі, для власного вживання.

У той час, коли ОСОБА_3 19.06.2025, приблизно о 19 год. 31 хв., знаходився поблизу буд. №3 по бул. Жуля Верна в м. Києві, він був викритий працівниками поліції, яким добровільно, для подальшого вилучення, видав прозорий поліетиленовий пакетик із пазовим замком з вмістом кристалоподібної речовини, масою 0,327 г.

Згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/111-25/37613-НЗПРАП від 26.06.2025, у наданій на дослідження кристалоподібній речовині блакитного кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Маса PVP в речовині становить 0,196 г.

PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список №2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я від 02.08.2000 №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» розміром психотропної речовини, обіг якого заборонено - PVP, за який передбачена кримінальна відповідальність за ст. 309 КК України, є маса від 0,5 г до 1,5 г.

Дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнав повністю та надав показання, за змістом яких він дійсно 19.06.2025, перебуваючи поблизу буд. №3 по бул. Жуля Верна в м. Києві, у наглядно знайомого придбав психотропну речовину - PVP, для власного вживання, але невдовзі його зупинили працівники поліції, які в наступному вилучили у нього психотропну речовину, обсяг PVP підтвердив. У скоєному щиро розкаявся, зазначив, щоусвідомлює протиправність своєї поведінки та засуджує свої дії.

Згідно ст.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини та не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Суд також пересвідчився в тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, підстави вважати, що обвинувачений оговорює себе або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, відсутні. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене особою протягом року після засудження за цією статтею.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України віднесено до категорії нетяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який раніше судимий, розлучений, зі слів має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштований, підробляє на будівництві, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває.

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.

З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності усіх обставин кримінального провадження, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства неможливе та вважає за потрібне призначити йому покарання в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений 02.10.2025 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309КК України, на підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання у виді 2 роки 1 місяць обмеження волі.

Відповідно до вимог ст. 70 ч. 4 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання ОСОБА_3 відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, та до покарання за даним вироком частково приєднує покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2025 року, за правилами, визначеними пп. «б п.1 ч.1.ст. 72 КК України, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Підстав для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.75 КК України або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення як підсудним, так й іншими особами нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, які складають 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. (висновок експерта № СЕ-19/111-25/37613-НЗПРАП від 26.06.2025).

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься й питання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд враховує, що ОСОБА_3 як на стадії досудового розслідування, так і під час судового провадження, запобіжний захід не обирався, жодних клопотань від прокурора з даного питання не надходило, а тому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого до набрання вироком законної сили запобіжного заходу.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст. 70, ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, до покарання за даним вироком, шляхом часткового складання покарань, приєднати покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2025 року, призначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Строк остаточно визначеного покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання у зв`язку з виконанням вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, які складають 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Речові докази: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,196 г.- знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1