ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1266/26 Справа № 192/2717/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2026 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2026 року відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом ОСОБА_7 .

Відмовляючи в задоволенні подання суд першої інстанції вказав, що згідно подання засуджений раніше вже був звільнений умовно-достроково від відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року для проходження військової служби за контрактом та був звільнений 24 травня 2024 року, при цьому суд першої інстанції вказав, що згідно вироку Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 11 липня 2025 року засуджений вчинив кримінальне правопорушення через шість місяців після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом, та наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 09 листопада 2025 року був виключений зі списків особового складу у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення. Суд першої інстанції зробив висновок, що засуджений своєю заявою про бажання проходити військову службу за контрактом не має на меті спокутувати власну провину перед суспільством на полі бою, а має лише намір уникнути відбування покарання за вчинений ним злочин і тому підстав для задоволення подання немає.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити його до військової служби за ст. 81-1 КК України по захисту Батьківщини.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що він відібраний бригадою №3 штурмової спеціалізованої штурмової роти з 24 листопада 2024 року і за нього клопочуть у судах, був неодноразово нагороджений відзнаками й медалями за незламність духу, хоробрість, представний до відзнаки Героя країни. Вказав, що при розгляді справи у суді першої інстанції він з причин не затягування розгляду справи погодився на швидкий розгляд справи, зізнався в тому, що не робив, для того, щоб скоріше повернутися до служби. Вказав, що має виписку про те, що він був звільнений з в/ч НОМЕР_2 у зв`язку із розірванням контракту.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Прокурор під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України, дослідив необхідні матеріали провадження і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для задоволення подання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Згідно зі ст. 81-1 КК України під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, передбачене цією статтею, не застосовується до осіб, засуджених за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджених за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджених за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 цього Кодексу, а також до засуджених осіб, які згідно з підпунктом 1 пункуту 3 примітки до статті 368 цього Кодексу займали особливо відповідальне становище.

У разі застосування судом умовно-дострокового звільнення на підставі, визначеній цією статтею, така особа звільняється умовно-достроково від відбування лише основного покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом може бути застосовано судом, якщо засуджений виявив бажання проходити військову службу за контрактом та відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, визначеним статтею 21-5 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений 11 липня 2025 року Дніпровським районним судом м.Запоріжжя за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 15 лютого 2023 року і остаточно до відбуття призначено 7 років 1 місяць позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання 12 листопада 2024 року, кінець 12 грудня 2031 року.

ОСОБА_7 звернувся до адміністрації державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України із заявою, в якій виявив бажання проходити військову службу за контрактом.

За змістом частини 2 статті 21-5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на військову службу за контрактом приймаються особи, звільнені умовно-достроково від відбування покарання на підставі, визначеній статтею 81-1 Кримінального кодексу України, які відповідають таким вимогам проходження військової служби: яким залишилося до досягнення віку, передбаченого статтею 22 цього Закону, не менше трьох років; придатні до військової служби за станом здоров`я; пройшли професійно-психологічний відбір; мають достатній рівень фізичної підготовки для виконання обов`язків військової служби.

Засуджений відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, визначених статтею 21-5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За заявою засудженого державною установою «Солонянська виправна колонія №21» невідкладно здійснені заходи щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби та організовано проходження ним первинного медичного огляду, за результатами якого ОСОБА_7 придатний до проходження військової служби за контрактом.

За результатами розгляду заяви засудженого 14 жовтня 2025 року комісією державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, на підставі ст. 81-1 КК України прийнято рішення про направлення матеріалів до суду щодо ОСОБА_7 про розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, на підставі ст. 81-1 КК України.

Командиром військової частини НОМЕР_3 засудженому надано письмову згоду про те, що військовою частиною попередньо вивчено та відібрано кандидата для проходження військової служби за контрактом ОСОБА_7 , який буде призначений на посаду стрільця штурмового спеціалізованого відділення штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти.

Разом з тим, застосування умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби за контрактом є правом, а не обов`язком суду.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції достатньо вмотивував оскаржену ухвалу та обгрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 для проходження військової служби.

Судом обґрунтовано враховано характер, спосіб та обставини вчинення засудженим відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненого повторно в умовах воєнного стану у сукупності зі статусом винної особи, а саме те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення через шість місяців після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом, тобто ОСОБА_7 продовжив злочинну діяльність, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

За змістом апеляційних доводів засудженого ОСОБА_8 останній заперечує свою винуватість у скоєному злочині, разом з тим апеляційний суд зауважує, що вироком Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 11 липня 2025 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць позбавлення волі, вирок набрав законної сили та є обов`язковим до виконання як для сторін процесу, так і для суду, який ухвалив це рішення, і не може переглядатися.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи засудженого про те, що він був звільнений з в/ч НОМЕР_2 у зв`язку із розірванням контракту, з огляду на те, що згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 09 листопада 2025 року ОСОБА_7 був виключений зі списків особового складу у зв`язку із набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.

Апеляційний суд вважає, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення для проходження військової служби на цьому етапі відбування покарання засудженим ОСОБА_7 є передчасним.

Враховуючи наведене суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 537 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2026 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом ОСОБА_7 , залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4