Справа № 339/68/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження№0000014 від 07 січня 2026 року щодо обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, особи з інвалідністю 3 групи,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання постанови Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2024 року у справі № 339/403/24, яка набрала законної сили 05 лютого 2025 року, згідно якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим з вищенаведеною постановою, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення частини 1 статті 129-1 Конституції України та частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», продовжив керувати транспортними засобами при наступних обставинах.

Так, 07 січня 2026 року, ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «VOLVO V50», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Юрія Дрогобича в м. Болехів і неподалік домоволодіння № 46 о 00 годині 20 хвилин був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано- Франківській області за порушення обмеження уповноваженого органу місцевого самоврядування: рухався з порушенням комендантської години.

ОСОБА_4 вину визнав, підтвердив, що дійсно був позбавленим права керування транспортним засобом строком на 1 рік постановою Болехівського міського суду від 29 жовтня 2024 року за ч.1 ст. 130 КУпАП, а також сплатив штраф. Після цього не керував транспортним засобом. Але 07 січня 2026 року вимушений був забрати передачу з ліками та оскільки не мав до кого звернутися за допомогою, сам сів за керм автомобіля «VOLVO V50», номерний знак НОМЕР_1 в м.Болехів та зупинений працівниками поліції.

У вчиненому щиро розкаюється, запевнив, що це був єдиний випадок коли керував транспортним засобом; строк адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом сплив і він готується до здачі іспитів на отримання водійських прав. Вказав, що усвідомив неправильність своїх дій, просить суворо не карати, врахувати, що є особою з інвалідністю та призначити покарання у вигляді штрафу, який зможе оплатити.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним та іншими учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України, в зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини, суд визнав недоцільним досліджувати докази у справі щодо викладених в обвинуваченні обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

З`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин і що немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 382 КК України відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення настає з приводу умисного невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Відтак, суд вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.1 ст. 382 КК України, оскільки він умисно не виконав постанову суду, яка набрала законної сили.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини обтяжують чи пом"якшують покарання.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 вказує на те, що він є особою з інвалідністю 3 групи, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра в медичних закладах за місцем проживання не перебуває.

Зокрема, обвинувачений повністю визнав вину, щиро покаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, як на стадії досудового так і на стадії судового розгляду; осудив свою поведінку, не оспорюючи фактичних обставин у справі, що дало суду підстави розглядати провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Цим обвинувачений сприяв здійсненню правосуддя, а отже, і розкриттю злочину, що суд відносить до обставин, що пом`якшують його покарання.

Згідно досудової доповіді про обвинуваченого, з врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторно правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), особистість обвинуваченого, його майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приходить до висновку про призначення йому покарання у виді штрафу.

Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.314, ч.2 ст. 373, ст.374, 474, 475 КПК України, -

УХ ВАЛ ИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази:

- DVD-R диск із відеозаписом із нагрудної камери поліцейського та відео реєстратора зі службового автомобіля - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

До набрання вироку законної сили підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 немає.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1