ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року Кривий Ріг

26.01.2026р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.03.2025р., якою у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, утримується в спеціалізованому закладі охорони здоров`я

за вчинення суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 115 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

за участю потерпілої (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

представника потерплої (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

особи, щодо якої застосовано примусові

заходи медхарактеру (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

законного представника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_10

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_11

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 за вчинення суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 115 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Із ухвалою суду першої інстанції не погодилась потерпіла ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій:

- вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та без повного урахування усіх обставин справи, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали щодо ОСОБА_7 допущені неточності, які могли впливати на оскаржувану рішення;

- зазначає, що ухвала суду першої інстанції містить ствердження, що «в ході проведення досудового слідства по кримінальному провадженню, на підставі довідки № 1151 Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» від 02.07.2024р. встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримує психіатричну допомогу в ДВ ОКПЛ м. Слов`янська з 1992 року з діагнозом: «Параноїдна шизофренія, безперервно» прогредієнтний перебіг, параноїдний синдром, наростаючий параноїдний дефект, останній раз оглянутий лікарем психіатром КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» 18.12.2023р.», в той час як витяг з амбулаторної карти 1202/2023 не містить будь-яких посилань на існування до 2022 року вказаного діагнозу; згідно медичної документації, на яку містить посилання висновок судово-психіатрічного експерта № 88 від 23.10.2024р. вперше він потрапив у поле зору психіатра у 1992р. з діагнозом: «Затримка психічного розвитку та мови», посилання на діагноз «шизофренія» у 1992 році відсутнє, тобто ухвала містить інформацію, яка не відповідає дійсності;

- вказує, що під час допиту судових експертів-психіатрів не з`ясовані попередні діагнози, які ставилися ОСОБА_7 до подій, які стали підставою для звернення прокуратури з відповідним клопотанням, яке розглядав Слов`янський міськрайонний суд, та які мали ключове значення для постановлення оскаржуваної ухвали суду; під час допиту судового експерта-психіатра ОСОБА_12 він неодноразово посилався саме на те, що діагноз «параноїдна шизофренія» поставлений ОСОБА_7 «задовго до подій, які йому інкримінують», в той же час експерт вважав саме цей факт ключовим у наданому висновку;

- зазначає, що висновок амбулаторної СПЕ № 88 містить інформацію, яка вказує на факт існування наркозалежності ОСОБА_7 , та документація, яка була надана для проведення судово-психіатричної експертизи, вказує на те, що ОСОБА_7 знаходився у 2019р. в реабілітаційному центрі для наркозалежних в м. Одеса, надалі близько року в реабілітаційному центрі в м. Київ, в той же час знаходився з 07.03.2019р. до 08.04.2019р. на стаціонарі в КП ДКПЛ ДОР (м. Дніпро), де йому був поставлений діагноз «гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії без зв`язку з гострим стресом», але вказаний діагноз не є «шизофренією» та не відноситься до хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки, які згідно ст.19 КК України є підставами для визнання особи неосудною;

- звертає увагу, що у 2019р. ОСОБА_7 не поставлений діагноз «шизофренія», як показав при допиті судовий експерт-психіатр ОСОБА_12 та що було вказано в оскаржуваній ухвалі суду від 17.03.2025р., оскільки згідно з міжнародною кваліфікацією хвороб 10-го перегляду (МКХ-10), гострий психотичний розлад f23 визначається як короткочасне і минуще порушення психіки, з яким періодично стикається від 3 до 5% населення планети; підвід гострого психозу поліморфний розлад характеризується емоційною нестійкістю з ознаками шизофренії (f.23.0) і без (f.23.1); при цьому вирізняються різкі перепади настрою від екстазу й ейфорії до відчаю й апатії; симптоми розвиваються бурхливо і так само швидко згасають;

- звертає увагу на той факт, що діагноз «шизофренія» ОСОБА_7 був поставлений в КП ДКПЛ ДОР у травні 2022р., після того як він був мобілізований до ЗСУ, та який після першого місяця перебування у війську почав демонструвати психічні розлади, при неодноразових індивідуальних бесідах скаржився на тривожний внутрішній стан, постійно вигадував нові історії, брехав (стор. 8 висновку), висловлював бажання покінчити життя самогубством, здійснив 28.04.2022р. навмисний постріл повз себе для імітування спроби самогубства, що вказує на продуманий розрахунок та відсутність імпульсивних дій; в той же час при проведенні СПЕ експертами не перевірявся можливий зв`язок стану ОСОБА_7 з наркозалежністю, від якої ОСОБА_7 лікувався протягом 2019р., що зазначено в медичній документації; згідно посилання висновку експерта за власним ствердженням ОСОБА_7 він з 16 років вживав канабіс, синтетичні психостимулятори, метадон, слідство при цьому не долучило до матеріалів справи, які були направлені на судову психіатричну експертизу, документів щодо реабілітації Свистунова у центрі наркозалежних у м. Одеса та з реабілітаційного центру в Києві, де ОСОБА_7 проходив лікування; саме відсутність вказаних документів медичного характеру не дає можливості отримати повну картину щодо психічного та фізіологічного стану ОСОБА_7 ;

- вважає, що на необхідність додаткової експертизи ОСОБА_7 вказують також показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_13 в судовому засіданні, що вони є сусідами ОСОБА_7 за рік до подій бачили у нього у дворі жінку, на ім`я ОСОБА_14 , яка мешкала з ОСОБА_7 , при цьому ОСОБА_7 поводив себе нормально, а іноді неадекватно, оскільки той вживав наркотичні засоби, та він вчиняв неадекватні дії; свідок ОСОБА_15 показав в суді, що він підвозив ОСОБА_7 в день напередодні вбивства до будинку, де мешкали потерпілі, та бачив, як ОСОБА_7 ножем, який привіз з собою, вдарив у хвіртку з металопрофілю, та кричав «Женя», після того, як йому ніхто не відповів, та не вийшов, він сів до автомобіля, зачохлив ніж, та вони поїхали на автовокзал м. Слов`янськ, на його особисте питання ОСОБА_7 відповів, що його покинула жінка, вів себе збуджено;

- вважає, що ОСОБА_7 вказав на мотиви своєї поведінки - образа на жінку, яка його покинула, та була відсутня жодна згадка на будь-яку іншу мотивацію накшталт голосів в голові чи інших ознак маячні, що є характерним для приступів параноїдної шизофренії; також ОСОБА_7 під час допиту неодноразово вказував на те, що взагалі не пам`ятає, що відбувалося в день перед вбивством та до ранку наступного дня, що є нетиповим для параноїдної шизофренії, що підтвердив під час допиту і експерт ОСОБА_12 ;

- зазначає, що матеріали справи містять інформацію, що ОСОБА_7 під час події злочину був в стані алкогольного сп`яніння, проте матеріали справи не містять даних про перевірку ОСОБА_7 на вміст в його крові наркотичних засобів, та слідством не перевірялась можливість перебування ОСОБА_7 під час вбивства під впливом наркотичних препаратів;

- вважає висновок судово-психіатричного експертизи (далі-СПЕ) № 88 від 23.10.2024р. незрозумілим, оскільки він містить ствердження про те, що поведінка ОСОБА_7 носила недоречний, неадекватний характер та була зумовлена наявними в нього хворобливими розладами, проте за показаннями свідка ОСОБА_15 . ОСОБА_7 діяв в день перед вбивством цілеспрямовано та його дії явно носили усвідомлений характер, при цьому він проявляв агресію неспонтанно, а щодо конкретної людини потерпілої ОСОБА_16 , при цьому будь-якої агресії щодо водія він не виявив, на запитання відповів зрозуміло; будь які свідчення щодо стану ОСОБА_7 під час вбивства відсутні, крім свідчень ОСОБА_17 , яка показала на існуючий послідовних характер дій ОСОБА_7 щодо переслідування потерпілої ОСОБА_16 , а саме розміщення вигаданої компрометуючої інформації щодо потерпілої ОСОБА_16 в мережі Інтернет, яку ОСОБА_7 розміщав цілеспрямовано, протягом тривалого часу виказував агресивну поведінку щодо ОСОБА_16 намагаючись підкорити її життя собі в повному обсязі, включаючи вимогу щодо зміни телефону, контролю її життя, влаштовував регулярні скандали на підставі ревнощів;

- вважає, що експертами не дано оцінки саме ствердженню про існування з боку ОСОБА_7 стійких ревнощів та проявів агресивності саме на підставі намагання підкорення життя ОСОБА_16 вимогам ОСОБА_7 , а навпаки, експертиза має ствердження, що мотивація ОСОБА_7 на виконання завдань слаба, потребує додаткової мотивації, недостатня цілеспрямованість;

- зазначає, що висновок експертизи не містить посилання на використання методик щодо виявлення можливої симуляції з боку ОСОБА_7 , та експерти взагалі не змогли надати пояснення щодо методик, які використовував запрошений психолог для з`ясування характерних рис, проте згідно п. 19 Наказу № 865 від 08.05.2018р. «під час проведення судово-психіатричної експертизи (СПЕ) з метою виконання певного експертного завдання експерти керуються актами законодавства України, галузевими стандартами у сфері психіатрії, затвердженими центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я; проводячи амбулаторну та стаціонарну СПЕ, експерт за потреби залучає психолога, дослідження має включати в себе обов`язкові елементи: дослідження особливостей перебігу когнітивних процесів (увага, пам`ять, мислення) не менше двох методик, спрямованих на дослідження одного процесу; дослідження індивідуально-психологічних особливостей - не менше двох методик. обсяг дослідження та вибір методик у кожному конкретному випадку визначає експерт (психолог).», проте під час допиту експертів ОСОБА_12 та ОСОБА_18 вони не могли вказати на те, чи виявлялася під час проведення експертизи можливість симуляції захворювання з боку ОСОБА_7 і взагалі не змогли послатися на методики, які були використані під час дослідження психологом, та який саме психолог був долучений до відповідної роботи;

- звертає увагу, що під час досудового слідства та судового розгляду ОСОБА_7 не виявляв тих ознак, які зазначені у висновку СПЕ, а саме під час досудового слідства він не виявляв будь-яких ознак нерозуміння того, що він зробив, та під час дистанційного допиту свідка ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , виявляв до неї агресивність, не виявляв будь якого розкаяння у вчиненому, поводив себе емоційно-агресивно, по його поведінці було видно, що він розуміє, що вчинив, проте під час судового розгляду ОСОБА_7 демонстрував розкаяння, стверджував, що нічого не пам`ятає, але «якщо я це зробив мені шкода», при цьому на неодноразові звернення з боку представника потерпілих щодо того, розуміє він те, що відбувається, чи розуміє він запитання, чи зрозумілі йому права та обов`язки, він завжди відповідав логічно та погоджувався з тим, що він все розуміє та роз`яснень не потребує, при цьому ОСОБА_7 не знаходився під впливом будь-яких лікарських препаратів препаратів, які б корегували його поведінку, не отримував їх під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи;

- зазначає, що можна стверджувати, що поведінка ОСОБА_7 носить зрозумілий, логічний характер, він не міг відповісти нічого конкретного, щодо характеру та змісту його маячні, вказував неконкретні згадки, що є нехарактерними ознаками такого захворювання;

- вважає, що застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру не відповідає особі, яка під час судового розгляду не виявила будь-яких ознак захворювання «параноїдна шизофренія», та ствердження СПЕ № 88 від 24.10.2024р., що на час проведення експертизи ОСОБА_7 страждає хронічним психічним розладом у формі параноїдної шизофренії протирічить фактичним обставинам та поведінці ОСОБА_7 під час судового розгляду;

- вказує, що відповідно міжнародним настановам лікування, запровадженим МОЗ України 29.12.2016р., № 00722 передбачена наступна діагностика психічних захворювань із фізикальним і лабораторним дослідженням, проте описова частина висновку експерта не містить деталізації щодо застосованих методик та не містить інформації щодо обстеження ОСОБА_19 з метою критичного оцінювання його стверджень, саме ці обставини та неоднозначні висновки СПЕ № 88 від 24.10.2024р. стали підставою для клопотання представника потерпілих щодо проведення повторної судово-психіатричної експертизи, яке було залишено без задоволення;

- вказує, що інкримінований ОСОБА_7 злочин є особливо тяжким, і тому принцип невідворотності покарання не може бути виключений інакше, ніж за законом;

- зазначає, що Постановою ПВС від 03.06.2005р. «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» звернуто увагу на те, що суди повинні критично оцінювати зазначені висновки з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й мотивованості, оскільки ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідних ухвалі, вироку, постанові судді; коли ж висновки експертиз є недостатньо зрозумілими, неповними або виникає потреба з`ясуванні додаткових питань, суд повинен викликати в судове засідання експерта-психіатра чи судово-медичного експерта, а за умов, коли висновок експерта буде визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або інакше викликає сумніви в його правильності - призначити додаткову чи повторну експертизу, але маючі суперечності та об`єктивні факти, які викликають сумнів у повноті та об`єктивності висновків судово-психіатричної експертизи, судом було винесено рішення про застосування примусових засобів медичного характеру, що фактично надає можливість уникнути справедливого покарання ОСОБА_7 ;

- прохає ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 17.03.2025р. якою до ОСОБА_7 , за вчинення суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 1,4 ч. 2 ст. 115 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, доводи потерпілої ОСОБА_6 та її представника, які підтримали подану апеляційну скаргу та прохали її задовольнити, позиції прокурора, захисника, законного представника особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру, та особи щодо якої застосовано примусові заходи лікувального характеру ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілої, прохали ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Відповідно до оскаржуваної ухвали суду першої інстанції 02.07.2024р.ку о 02:32год. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 до ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою раніше перебував у близьких відносинах та був пов`язаний спільним побутом, де також проживала її донька неповнолітня ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де невстановленим в ході судового розгляду кримінального провадження способом проник до вказаного будинку, у якому зустрівся з ОСОБА_16 та неповнолітньою ОСОБА_20 .

Після чого, у період часу з 02:32год. по 02:49год. 02.07.2024р. ОСОБА_7 , будучи у стані неосудності (хронічний психічний розлад у формі параноїдної шизофренії), перебуваючи у житловому двоповерховому будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_3 , у кімнаті ліворуч на другому поверсі, із застосуванням невстановленого в ході судового розгляду кримінального провадження предмета з колючо-ріжучими властивостями, діючи з особливою жорстокістю, протиправно заподіяв смерть двом особам потерпілим ОСОБА_16 та ОСОБА_20 , а саме, ОСОБА_7 , у стані неосудності, діючи з особливою жорстокістю, неповнолітній ОСОБА_20 заподіяв наступні множинні тілесні ушкодження:

- колото-різана рана лівої скроневої ділянки голови з раньовим каналом, що проникає в порожнину черепа, та по ходу якого пошкоджені шкіра, лівий скроневий м`яз, луска лівої скроневої кістки, оболонки та речовина головного мозку (колото-різане ушкодження твердої мозкової оболонки, крововилив під тверду мозкову оболонку обсягом 60 мл, колото-різане ушкодження м`якої мозкової оболонки та речовини лівої скроневої частки головного мозку глибиною приблизно 7 см з крововиливом під м`яку мозкову оболонку лівої скроневої частки головного мозку та по ходу раньового каналу в речовину ушкодженого мозку, крововилив в шлуночки головного мозку, вторинний крововилив під м`які мозкові оболонки правої скроневої частки головного мозку) (загальна довжина раньового каналу 8 см);

- колото-різана рана грудної клітини в області п`ятого міжребер`я зліва по передній пахвовій лінії, що проникає в ліву плевральну порожнину та середостіння з пошкодження шкіри, міжреберних м`язів, листків плеври, верхньої частки лівої легені та перикарду (серцевої сорочки) з крововиливом в перикард (довжина раньового каналу приблизно 15 см);

- колото-різана рана грудної клітини в області другого ребра зліва по передній пахвовій лінії з пошкодженням шкіри та м`яких тканин грудної клітки (довжина раньового каналу приблизно 2 см);

- наскрізне колото-різане поранення лівого плеча з колото-різаною раною задньої поверхні лівого плеча, ушкодженням шкіри, м`язів лівого плеча та колото-різаною раною на передній поверхні лівого плеча (довжина раньового каналу приблизно 10 см);

- ознаки масивної крововтрати та травматичного шоку;

- три садна лінійної форми в області тіла груднини та три садна лінійної форми в області четвертого, п`ятого ребер зліва по середній ключичній лінії;

- садно овальної форми на шкірі верхньої губи зліва.

Колото-різана рана лівої скроневої ділянки голови (з раньовим каналом, що проникав в порожнину черепа та по ходу якого пошкоджені шкіра, лівий скроневий м`яз, луска лівої скроневої кістки, оболонки та речовина головного мозку), колото-різана рана грудної клітини в області п`ятого міжребер`я зліва по передній пахвовій лінії (з раньовим каналом, що проникає в ліву плевральну порожнину та середостіння з пошкодження шкіри, міжреберних м`язів, листків плеври, верхньої частки лівої легені та перикарду), колото-різана рана грудної клітини в області другого ребра зліва по передній пахвовій лінії з пошкодженням шкіри та м`яких тканин грудної клітки, наскрізне колото-різане поранення лівого плеча як під час нанесення, так і в період після їх спричинення до настання смерті неповнолітньої ОСОБА_20 супроводжувались нестерпним болем.

Смерть неповнолітньої ОСОБА_20 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 у період часу з 02:32год. до 02:50год.

Причиною смерті ОСОБА_20 стала колото-різана рана лівої скроневої ділянки з переломом кісток черепу, крововиливами під оболонки у речовину та у шлуночки головного мозку, яка призвела до набряку головного мозку.

Між спричиненими з особливою жорстокістю у стані неосудності ОСОБА_7 тілесними ушкодженнями неповнолітній потерпілій ОСОБА_20 , в результаті яких вона померла, є прямий причино наслідковий зв`язок.

Окрім того, у період часу з 02:32год. по 02:49год. 02.07.2024р. ОСОБА_7 , у кімнаті ліворуч на другому поверсі вище вказаного будинку із застосуванням невстановленого в ході судового розгляду кримінального провадження предмета з колючо-ріжучими властивостями, з особливою жорстокістю, у стані неосудності, протиправно заподіяв потерпілій ОСОБА_16 наступні множинні тілесні ушкодження:

1. колото-різана рана центра лоба глибиною до кісток черепу;

2. колото-різана рана лоба справа "V"- подібної форми;

3. колото-різана рана в області правої брові;

4. колото-різана рана лоба зліва;

5. колото-різана рана на нижній повіці лівого ока;

6. колото-різана рана у лівій виличній ділянці;

7. колото-різана рана лівого крила носу;

8. колото різана рана на нижній губі зліва з проникненням в ротову порожнину;

9. колото-різана рана в області підборіддя справа з проникненням в ротову порожнину;

10. колото-різана рана правої щоки з проникненням в ротову порожнину;

11, 12 дві колото-різані рани верхньої губи справа з ушкодженням передньої стінки правої гайморової порожнини у вигляді перелому;

13,14,15 три колото-різані рани правої щоки;

16,17 дві колото-різані рани у підщелепній ділянці справа;

18. колото-різана рана в проекції щитоподібного хряща;

19. колото-різана рана на лівій бічній поверхні шиї в нижній третині;

20. колото-різана рана на задній поверхні лівого плеча у середній третині;

21,22 дві колото-різані рани на задній поверхні лівого передпліччя у верхній третині;

23-34 дванадцять колото-різаних ран на попередньо-внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині та правій гомілці у верхній третині;

35-38 чотири колото-різані рани на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині;

39. колото-різана рана у шостому міжребер`ї зліва по середній пахвовій лінії;

40. колото-різана рана у сьомому міжребер`ї зліва по лопатковій лінії;

41,42 дві колото-різані рани спини в області першого та п?ятого поперекових хребців;

43,44,45 три колото-різані рани у лівій поперековій ділянці;

46. колото-різана рана у першому міжпальцевому проміжку лівої кисті;

- ознаки масивної крововтрати та травматичного шоку,

- синець передньої поверхні лівого плеча у середній третині.

По ходу ранових каналів вищевказаних колото-різаних ушкоджень маються наступні тілесні ушкодження:

- від рани № 5 на нижній повіці лівого ока раньовий канал з пошкодженням шкіри нижньої повіки лівого ока, жирову клітковину лівого ока, верхньої стінку лівої орбіти, раньовий канал проникає у порожнину черепу з пошкодженням оболонок та речовини головного мозку, довжиною приблизно 9см;

- від ран №№11,12 на верхній губі справа раньові канали з пошкодженням шкіри, передньої стінки правої гайморової порожнини, правого крила основної кістки, раньовий канал проникає у порожнину черепу, пошкоджуючи оболонки головного мозку, довжиною приблизно 7 см;

- від ран №№ 1,2,3,4,6,7,8,9,10,13,14,16,17 на обличчі раньові канали сліпо закінчуються у м`яких тканинах обличчя глибиною до 3 см;

- від рани № 18 в проекції щитоподібного хряща раньовий канал закінчується у м`яких тканинах шиї, довжиною приблизно 8 см;

- від рани № 19 на лівій бічній поверхні шиї в нижній третині раньовий канал закінчується у м`язах грудного відділу хребта, довжиною приблизно 9 см;

- від рани № 20 на задній поверхні лівого плеча раньовий канал сліпо закінчується у м`язах плеча з пошкодженням по ходу плечової артерії, довжиною приблизно 14 см;

- від ран №№ 21, 22 на задній поверхні лівого передпліччя раньові канали сліпо закінчуються у м`язах передпліччя, довжиною приблизно до 10 см;

- від ран №№ 23-34 передньо-внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині раньові канали з пошкодженням м`яких тканин та м`язів стегна, правої стегнової артерії, довжиною приблизно до 15 см;

- від ран №№ 35-38 раньові канали з пошкодженням м`яких тканин та м`язів стегна, довжиною приблизно до 16 см;

- від рани № 39 у шостому міжребер`ї зліва по середній пахвовій лінії по ходу раньового каналу пошкоджено шкіру, міжреберні м`язи, листки плеври, раньовий канал проникає у ліву плевральну порожнину, де сліпо закінчується у тканині лівої легені, загальною довжиною приблизно 14 см;

- від рани № 40 у сьомому міжребер`ї зліва по лопатковій лінії по ходу раньового каналу пошкоджено шкіру, міжреберні м`язи, маються переломи сьомого та восьмого ребер зліва, пошкоджено листки плеври, раньовий канал проникає у ліву плевральну порожнину, де сліпо закінчується у тканині лівої легені, загальною довжиною приблизно 16 см;

- від ран №№ 41,42 в області першого та п`ятого поперекових хребців раньові канали з пошкодженням шкіри, навколо-хребтових м`язів, довжиною приблизно до 6 см;

- від ран №№ 43-45 в лівій поперековій ділянці раньові канали сліпо закінчуються у навколонирковій клітковині, довжиною приблизно по 10 см.

Вказані вище колото-різані ушкодження голови, шиї, тулуба та кінцівок у потерпілої ОСОБА_16 , як під час нанесення, так і в період після їх спричинення до настання її смерті, супроводжувались нестерпним болем.

Смерть потерпілої ОСОБА_16 констатовано 02.07.2024р. приблизно о 03-15год. Причиною смерті ОСОБА_16 стали множинні колото-різані рани обличчя, тулубу та кінцівок, з ушкодженням підлеглих м`яких тканин та судин, внутрішніх органів та головного мозку, що супроводжувались кровотечею у навколишнє середовище та порожнини тіла та розвитком гострого недокрів`я внутрішніх органів.

Між спричиненими ОСОБА_7 у стані неосудності з особливою жорстокістю тілесними ушкодженнями потерпілій ОСОБА_16 , в результаті яких остання померла, існує прямий причинний зв`язок.

Таким чином, своїми протиправними діями, вчиненими з особливою жорстокістю у стані неосудності, ОСОБА_7 , протиправно заподіяв смерть двом особам.

При цьому суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 92, 94 КПК України, ст.ст. 503, 513 КПК України, п. 14 Постанови ПВСУ № 7 ««Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру» від 03.06.2005, постановою

Об`єднаної палати ККС ВС у постанові від 16.01.2023 в справі № 761/37225/20 (провадження № 51-321кмо22) дійшов висновку, що особа стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 вчинила суспільно-небезпечне, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 2 п.п. 1,4 КК України, та в обґрунтування своїх висновків поклав такі докази:

- показання особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 , який у судовому засіданні пояснив, що нічого не пам`ятає і хотів подивитися всі докази по справі. Якщо вважається, що це зробив він, тоді він визнає себе винним. Діагноз захворювання він отримав в період війни у 2014 році. До вбивства ОСОБА_16 та її доньки він знаходився у хворобливому стані близько трьох місяців. У нього була шизофренія він постійно чув голоси. Він нічого поганого цій родині не бажав, нічого не розуміє до теперішнього часу і не вірить, що все це міг зробити він. Йому їх шкода і він не розуміє, для чого він міг це зробити. Він не може згадати ту ніч, думає, що йому дійсно слід призначити примусове лікування. Він нічого сказати не може, так як останній час взагалі нічого не пам`ятає. Коли його вранці затримали та показали відео, він не міг повірити, що це зробив саме він. Але, якщо все вказує на нього, то мабуть це зробив він. З ОСОБА_16 він зустрічався, певний час були у близьких стосунках і мешкали разом у його будинку АДРЕСА_2 . Насильства фізичного характеру він до ОСОБА_16 не виявляв. Одного разу ОСОБА_16 вкрала в нього гроші, і він кинув за це у її сторону книжку. Також був знайомий з донькою ОСОБА_16 ОСОБА_20 , а старшу доньку ОСОБА_16 він не знав. Неповнолітня ОСОБА_20 до нього відносилася гарно і він до неї також. Станом на день вбивства, він не бачився з ОСОБА_16 протягом шести місяців, і ніяких конфліктів між ними не було. Вони перестали спілкуватися, оскільки ОСОБА_16 спілкувалася зі своїм колишнім чоловіком та молодими хлопцями. Він через те був вимушений двічі змінювати їй номер мобільного телефону. 30.06.2024р. він приїздив додому до потерпілої ОСОБА_16 , так як йому наказали голоси, які він увесь час чув. Він не знає, чому він пошкодив паркан та хвіртку, так як у нього була шизофренія. Паркан мабуть пошкодив ножем, але куди дів ніж, не знає, може у нього вдома. 01.07.2024р. він узяв ніж вдома, ходив по місту, напав на свого знайомого, який мешкає на сусідній вулиці. Ввечері він був вдома, вечеряв, випив 100гр. самогону. Психоактивні речовини або наркотики не вживав. Він не пам`ятає, як саме того вечора потрапив у двір до потерпілої ОСОБА_16 . У нього з того вечора і до ранку наступного дня моменту затримання, був провал у пам`яті. Не знає, як саме він поранив палець на руці, як в будинку потерпілої ОСОБА_16 опинився слід від кросівка, який було виявлено та вилучено у нього в будинку, і для чого він кинув у пральну машину закривавлені одяг та рушник. Від шизофренії він останній раз лікувався в 2023 -2024р., періодично повинен був вживати пігулки, але він перестав вживати пігулки, оскільки погано себе від них почував. Коли у нього розпочалась шизофренія у березні 2024р., він не спав та не їв, чув у день по 5-6 голосів.

Суд першої інстанції критично оцінив пояснення ОСОБА_7 як недостовірні, оскільки вони не узгоджуються з усією сукупністю досліджених доказів по справі, спростовуються ними, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_17 , яка показала, що вона тривалий час мешкала спільно з донькою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та молодшою онучкою ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Навесні 2024р. їй стало відомо, що донька познайомилась зі ОСОБА_21 , він почав приходити до неї додому, залишався ночувати, проживав по одному, два тижні, потім уходив. Пізніше від доньки їй стало відомо, що між нею та ОСОБА_7 були конфлікти. 30.06.2024р. в обідній час вона чула на дворі якийсь шум, після чого до неї у флігель забігла донька та повідомила, що це приїздив ОСОБА_22 , він був з ножем та побив хвіртку із сайдингу ножем, наніс 15 пошкоджень, також сказала, що залазив на паркан та кричав, що він заріже доньку, на що донька сказала йому, що між ними не буде більше стосунків.

01.07.2024р. вночі вона прокинулась від гучного удару по паркану, включила у дворі світло, відсунула шторку та побачила у дворі ОСОБА_7 , почала викликати поліцію зі свого номеру телефону, але не могла викликати, бо було погане з?єднання. У цей же час їй телефонувала донька, але вона не змогла їй відповісти. Вона чула, як в будинку щось відбувається, якийсь грохот та що там хтось бігає, ніяких криків не чула, все відбувалось дуже швидко, коли вона побачила у вікно поліцію, вийшла до них, побачила розбите вікно у флігелі та в будинку у кухні та краплі крові. Двері в будинку були відчинені. Вона зайшла в будинок з поліцейськими, де побачила на сходах краплі крові, безлад в будинку, піднялась на другий поверх, де побачила тіла доньки та онучки, яких вбив ОСОБА_7 .

Між нею та ОСОБА_7 ніяких відносин, в тому числі неприязних, не було.

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка показала, що з зими 2023р. її матір ОСОБА_16 познайомилась з чоловіком на ім`я ОСОБА_23 . Вона дізналась від матері, що він виклав на сайті ОЛХ фото матері з її номером телефону, з текстом послуг інтимного масажу, та їй почали телефонувати різні чоловіки, та мама попросила її видалити її дані з сайту, вона їй розповіла, як треба поскаржитись на сайті, в зв?язку з цим вона посварилась з мамою через ОСОБА_7 .. Від ОСОБА_17 їй відомо про те, що ОСОБА_7 періодично ображав мати, одного разу вона викликала поліцію, оскільки у неї був пошкоджений ніс, а саме ОСОБА_7 кинув їй в обличчя книжку, також в неї були синці на руках;

- показаннями свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які показали, що 02.07.2024р. о 02:37год. перебували на чергуванні як поліцейські батальйону патрульної поліції, маршрут патрулювання м. Слов`янськ коли надійшло повідомлення від ОСОБА_16 через лінію 102, що невідомий чоловік вибиває вікно та стоїть під воротами з ножем у руках. Прибувши за вказаною адресою о 02:49год. вони побачили понівечену відчинену хвіртку з металопрофілю, розбите вікно кухні будинку, та відчинені вхідні двері в будинок, почали кликати когось з господарів та казати, що вони з поліції, після чого до них вийшла ОСОБА_17 сказала, що до них прийшов ОСОБА_22 , який вживає наркотичні засоби, розбив вікно, побив двері, був з ножем. Після чого вони разом пройшли в будинок, де побачили безлад та сліди крові, після чого за слідами крові у вигляді крапель вони пройшли на другий поверх, де на підлозі у спальній кімнаті було виявлено тіло жінки з тілесними ушкодженнями, а саме ножовими пораненнями, одяг якої було залитий кров`ю, яка ще була жива, в тій же кімнаті на ліжку було виявлено тіло неповнолітньої дівчини без ознак життя з ознаками насильницької смерті, також одяг якої був весь у крові, постільна білизна та штори кімнати також були в крові. По приїзду бригади ШМД було констатовано смерть обох жінок та викликаний наряд поліції;

- показаннями свідка ОСОБА_26 , який показав, що ОСОБА_7 та ОСОБА_16 раніше йому знайомі. 30.06.2024р. о 12 год. 05 хв. йому зателефонувала ОСОБА_16 і розповіла, що до неї приїздив ОСОБА_7 , стукав по паркану ножем, при цьому щось кричав, а саме кричав: «Виходь!», на що вона йому сказала, щоб він уходив та те, що вона викличне поліцію, після чого він сів в автомобіль таксі та поїхав. 01.07.2024р. о 09:00год., коли він особисто заїжджав до ОСОБА_16 , вона поводила себе нормально, ще раз розповіла йому про обставини 30.06.2024р. з ОСОБА_7 , також розказала, що вона подзвонила матері ОСОБА_7 - ОСОБА_27 та повідомила їй про конфлікт та сказала, що боїться ОСОБА_7 02.07.2024р. від працівників поліції йому стало відомо, що ОСОБА_16 та її доньку було вбито за місцем їх мешкання;

- показаннями свідка ОСОБА_15 який показав, що надає послуги таксі, 30.06.2024р. приблизно о 11:00-12:00год., він знаходився на стоянці біля автовокзалу м. Слов`янськ, до нього підійшов раніше незнайомий ОСОБА_7 , попрохав підвезти його за адресою АДРЕСА_4 . На місці він побачив одноповерховий будинок, територія якого була огороджена парканом з металопрофілю. Хлопець вийшов з автомобілю, та попрохав почекати його п`ять хвилин. Він побачив, як цей хлопець тримає в руці ніж у чохлі оливкового кольору, довжиною десь 25 см, який перебував у пакеті. Він побачив, що хлопець, якого він привіз, б?є тим ножем у хвіртку з металопрофілю, при цьому він кричав « ОСОБА_28 » декілька разів, але йому ніхто не відповідав, та не виходив. ОСОБА_29 повернувся та сів в автомобіль, вони знов поїхали на автовокзал м. Слов`янськ, в машині хлопець зачохлив ніж та поклав його назад у пакет. Коли вони їхали в бік автовокзалу, він у хлопця спитав, що у нього сталося, на що він йому сказав, що його покинула жінка, вів себе збуджено.

- показаннями свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_13 , які показали, що проживали по сусідству зі ОСОБА_7 тривалий час. Наприкінці весни-початку літа зі ОСОБА_7 мешкала жінка на ім`я ОСОБА_14 . На початку літа ця жінка перестала з ним проживати. Настрій ОСОБА_7 часто різко змінювався, інколи поводив себе неадекватно та агресивно. Свідком конфліктів між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 вони не були. Характеризують сусіда негативно, як людину, яка вживала наркотичні засоби.

- показаннями свідка ОСОБА_31 , яка показала, що мешкає по сусідству зі ОСОБА_7 , наприкінці весни-початку літа 2023р. до нього переїхала жінка на ім`я ОСОБА_14 . Одного разу вона була свідком конфлікту між ОСОБА_32 та ОСОБА_14 . Характеризує ОСОБА_7 негативно;

- показаннями свідка ОСОБА_33 , яка показала, що працює фельдшером СШМД м. Слов`янськ. 02.07.2024р. від диспетчера надійшов виклик за адресою АДРЕСА_3 , у якому йшлося про ножові поранення. Прибувши на місце виклику, на другому поверсі будинку вона о 03:13 год. констатувала смерть ОСОБА_20 та о 03:15 год. констатувала смерть ОСОБА_16 ;

- протоколом огляду місця події від 02.07.2024р. із флешносієм відеофіксації слідчої дії, проведеного за адресою Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Ярослава Мудрого 142, яким підтверджується, що в ході огляду місця події зафіксовано об`єктивну обстановку на місці вчинення кримінального правопорушення, виявлено трупи ОСОБА_16 та ОСОБА_20 з ознаками насильницької смерті, виявлено та вилучено речові докази;

- висновком судової трасологічної експертизи № СЕ-19/105-24/4817ТР від 19.07.2024р., яким підтверджується, що слід розміром 105?55 мм, який розташований на поверхні фрагмента тканини розміром 25?20 см (в постанові - «простині»), вилучений в ході огляду місця події 02 липня 2024 року за адресою: м. Слов`янськ, вул. Ярослава Мудрого, 142, залишений таким же типом підошви взуття, що і у кросівка на праву ногу вилученими за адресою: АДРЕСА_2 . Слід розміром 78?58 мм, який розташований на поверхні фрагмента тканини розміром 13,5?13 см (в постанові - «ковдри»), вилучений в ході огляду місця події 02.07.2024р. за адресою: АДРЕСА_3 , залишений таким же типом підошви взуття, що і у кросівка на праву ногу вилученими за адресою: АДРЕСА_2 . Слід довжиною 255 мм, який розташований на поверхні фрагмента ламінованого крагісу розміром 36,5?20 см (в постанові - «фрагмента дверей»), вилучений в ході огляду місця події 02 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_3 , залишений таким же типом підошви взуття, що і у кросівка на ліву ногу, вилученими за адресою: АДРЕСА_2 .

- висновком судової медичної експертизи № 419 від 13.07.2024р. трупа потерпілої ОСОБА_16 , відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стали множинні колото-різані рани обличчя, тулубу та кінцівок з ушкодженням підлеглих м`яких тканин та судин, внутрішніх органів та головного мозку, що супроводжувались кровотечею у навколишнє середовище та порожнини тіла та розвитком гострого недокрів`я внутрішніх органів. Виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 сімнадцять колото-різаних ран обличчя, три з яких проникають у порожнину черепу з переломом кісток черепу та ушкодженням головного мозку, дві колото-різаних рани грудної клітки, проникаючих у ліву плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені, колото-різана рана лівого плеча з ушкодженням лівої плечової артерії, шістнадцять колото-різаних ран правого стегна з ушкодженням стегнової артерії, дві колото-різані рани шиї, дві колото-різані рани лівого передпліччя, дві колото-різані рани поперекового відділу хребта, три колото-різані рани лівої поперекової ділянки, колото-різана рана лівої кисті утворились від дії предметів, що мали колючо-ріжучі властивості, незадовго до настання смерті та, відносно живих осіб, мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Смерть від впливу факторів зовнішнього середовища, у тому числі колото-різаних поранень, відноситься до категорії насильницької смерті;

- висновком судової медичної експертизи № 418 від 13.07.2024р. трупа ОСОБА_20 , відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_20 , 17.10.2008р. стала колото-різана рана лівої скроневої ділянки, з переломом кісток черепу , крововиливами під оболонки у речовину та у шлуночки головного мозку, яка призвела до набряку головного мозку. Виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , колото-різана рана лівої скроневої ділянки, проникаюча у порожнину черепа, з переломом лівої скроневої кістки, ушкодженням оболонок та речовини головного мозку лівої скроневої частки, крововиливами під оболонки, у шлуночки та у речовину головного мозку; колото-різана рана у 5-му міжребер`ї зліва по передній паховій лінії, проникаюча у ліву плевральну порожнину з крайовим пошкодженням лівої легені та серцевої сорочки відносно живих осіб, мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя; колото-різана рана в області 2 ребра зліва по передній пахвовій лінії; наскрізне колото-різне поранення лівого плеча мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуючі для свого загоєння термін понад 6-ти, але не більше 21-го дня. Дані тілесні ушкодження утворились від дії предметів, що мали колючо-ріжучі властивості, незадовго до настання смерті. Лінійні садна ділянки грудини та грудної клітки зліва утворились від дії загострених предметів, садно верхньої губи зліва утворилось від дії тупого предмету, незадовго до настання смерті та відносно живих осіб мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Смерть від впливу факторів зовнішнього середовища, у тому числі, колото-різаних поранень, відноситься до категорії насильницької смерті.

- аудіозаписом розмов операторів спецлінії «102» ГУНП в Чернівецькій області із заявницею ОСОБА_16 за № .83287 та № .88191 на диску № 97, який було прослухано та досліджено в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_16 повідомляла операторів спецлінії «102» про протиправні дії, які вчиняв щодо неї ОСОБА_7 і прохала направити до неї працівників поліції;

- висновком комісійної судовомедичної експертизи трупа № 20/20 від 20.09.2024р яким підтверджується, що згідно даних судово-медичної експертизи, проведеної в Слов`янському відділенні КЗО3 "Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи" на трупі ОСОБА_20 встановлені наступні тілесні ушкодження:

- колото-різана рана лівої скроневої ділянки голови з раньовим каналом, що проникає в порожнину черепа та по ходу якого пошкоджені шкіра, лівий скроневий м?яз, луска лівої скроневої кістки, оболонки та речовина головного мозку (колото-різане ушкодження твердої мозкової оболонки, крововилив під тверду мозкову оболонку обсягом 60 мл, колото-різане ушкодження м?якої мозкової оболонки та речовини лівої скроневої частки головного мозку глибиною приблизно 7 см з крововиливом під м`яку мозкову оболонку лівої скроневої частки головного мозку та по ходу раньового каналу в речовину ушкодженого мозку, крововилив в шлуночки головного мозку, вторинний крововилив під м`які мозкові оболонки правої скроневої частки головного мозку) (загальна довжина раньового каналу 8 см);

- колото-різана рана грудної клітини в області п`ятого міжребер?я зліва по передній пахвовій лінії, що проникає в ліву плевральну порожнину та середостіння з пошкодження шкіри, міжреберних м`язів, листків плеври, верхньої частки лівої легені та перикарду (серцевої сорочки) з крововиливом в перикард (довжина раньового каналу приблизно 15 см);

- колото-різана рана грудної клітини в області другого ребра зліва по передній пахвовій лінії з пошкодженням шкіри та м`яких тканин грудної клітки (довжина раньового каналу приблизно 2 см);

- наскрізне колото-різане поранення лівого плеча з колото-різаною раною задньої поверхні лівого плеча, ушкодженням шкіри, м?язів лівого плеча та колото-різаною раною на передній поверхні лівого плеча (довжина раньового каналу приблизно 10 см);

- ознаки масивної крововтрати та травматичного шоку;

- три садна лінійної форми в області тіла груднини та три садна лінійної форми в області четвертого, п`ятого ребер зліва по середній ключичній лінії.

- садно овальної форми на шкірі верхньої губи зліва.

Виявлені у ОСОБА_20 тілесні ушкодження є множинними. Колото-різана рана лівої скроневої ділянки голови (з раньовим каналом, що проникав в порожнину черепа та по ходу якого були пошкоджені шкіра, лівий скроневий м`яз, луска лівої скроневої кістки, оболонки та речовина головного мозку), колото-різана рана грудної клітини в області п`ятого міжребер?я зліва по передній пахвовій лінії (з раньовим каналом, що проникав в ліву плевральну порожнину та середостіння з пошкодження шкіри, міжреберних м`язів, листків плеври, верхньої частки лівої легені та перикарду), колото-різана рана грудної клітини в області другого ребра зліва по передній пахвовій лінії з пошкодженням шкіри та м`яких тканин грудної клітки, наскрізне колото-різане поранення лівого плеча, виявлені у ОСОБА_20 , як під час нанесення, так і в період після спричинення їх до настання її смерті, супроводжувались нестерпною білю, на що вказує їх морфологічний характер та характер виниклих ускладнень, аж до розвитку проявів травматичного шоку по даним судово-медичної експертизи трупа та судово-гістологічної експертизи шматочків її внутрішніх органів. Характер спричинених ушкоджень свідчить про те, що, як кожне вищезазначене колото-різане ушкодження окремо, так і всі вони в сукупності, викликали у неї нестерпний біль.

- висновком комісійної судовомедичної експертизи трупа № 21/21 від 12.09.2024р яким підтверджено, що згідно даних судово-медичної експертизи, проведеної в Слов`янському відділенні КЗО3 "Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи" на трупі ОСОБА_16 встановлені наступні тілесні ушкодження:

- колото-різана рана центра лоба глибиною до кісток черепу (рана №1),

- колото-різана рана лоба справа «V»-подібної форми (рана №°2),

- колото-різана рана в області правої брові (рана №3),

- колото-різана рана лоба зліва (рана № 4),

- колото-різана рана на нижній повіці лівого ока (рана №5),

- колото-різана рана у лівій виличній ділянці (рана №6),

- колото-різана рана лівого крила носу (рана №7),

- колото різана рана на нижній тубі зліва з проникненням в ротову порожнину (рана №8),

- колото-різана рана в області підборіддя справа з проникненням в ротову порожнину (рана №9),

- колото-різана рана правої щоки з проникненням в ротову порожнину (рана №10),

- дві колото-різані рани верхньої губи справа з ушкодженням передньої стінки правої гайморової порожнини у вигляді перелому (рана №11 та рана №12),

- три колото-різані рани правої щоки (рани №№13,14,15),

- дві колото-різані рани у підщелепній ділянці справа (рана №16 та рана №17),

- колото-різана рана в проекції щитоподібного хряща (рана №18),

- колото-різана рана на лівій бічній поверхні шиї в нижній третині (рана №19),

- колото-різана рана на задній поверхні лівого плеча у середній третині (рана №20),

- дві колото-різані рани на задній поверхні лівого передпліччя у верхній третині (рана №21 рана №22),

- дванадцять колото-різаних ран на передньо-внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині та правій гомілці у верхній третині (рани №№ 23-34),

- чотири колото-різані рани на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині (рани №№ 35,36,37,38),

- колото-різана рана у шостому міжребер`ї зліва по середній пахвовій лінії (рана № 39),

- колото-різана рана у сьомому міжребер`ї зліва по лопатковій лінії (рана № 40),

- дві колото-різані рани спини в області першого та п`ятого поперекових хребців (рана № 41 та рана № 42);

- три колото-різані рани у лівій поперековій ділянці (рани № 43,44,45),

- колото-різана рана у першому міжпальцевому проміжку лівої кисті (рана №46),

- ознаки масивної крововтрати та травматичного шоку;

- синець передньої поверхні лівого плеча у середній третині.

По ходу раньових каналів вищевказаних колото-різаних ушкоджень маються наступні тілесні ушкодження:

- від рани №5 на нижній повіці лівого ока раньовий канал з пошкодженням шкіри нижньої повіки лівого ока, жирову клітковину лівого ока, верхньої стінку лівої орбіти, раньовий канал проникає у порожнину черепу з пошкодженням оболонок та речовини головного мозку, довжиною приблизно 9 см;

- від ран №№ 11,12 на верхній губі справа раньові канали з пошкодженням шкіри, передньої стінки правої гайморової порожнини, правого крила основної кістки, раньовий канал проникає у порожнину черепу, пошкоджуючи оболонки головного мозку, довжиною приблизно 7 см;

- від ран №№ 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 13, 14,16,17 на обличчі раньові канали сліпо закінчуються у м`яких тканинах обличчя глибиною, до 3 см;

- від рани № 18 в проекції щитоподібного хряща раньовий канал закінчується у м`яких тканинах шиї, довжиною приблизно 8 см;

- від рани № 19 на лівій бічній поверхні шиї в нижній третині раньовий канал закінчується у м`язах грудного відділу хребта, довжиною приблизно 9 см;

- від рани № 20 на задній поверхні лівого плеча раньовий канал сліпо закінчується у м`язах плеча з пошкодженням по ходу плечової артерії. довжиною приблизно 14 см;

- від ран №№ 21,22 на задній поверхні лівого передпліччя раньові канали сліпо закінчуються у м`язах передпліччя, довжиною приблизно до 10 см;

- від ран №№ 23-34 передньо-внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині раньові канали з пошкодженням м`яких тканин та м`язів стегна, правої стегнової артерії, довжиною приблизно до 15 см;

- від ран №№ 35-38 раньові канали з пошкодженням м`яких тканин та м`язів стегна, довжиною приблизно до 16 см;

- від рани № 39 у шостому міжребер`ї зліва по середній пахвовій лінії по ходу раньового каналу пошкоджено шкіру, міжреберні м`язи, листки плеври, раньовий канал проникає у ліву плевральну порожнину, де сліпо закінчується у тканині лівої легені, загальною довжиною приблизно 14 см;

- від рани № 40 у сьомому міжребер`ї зліва по лопатковій лінії по ходу раньового каналу пошкоджено шкіру, міжреберні м`язи, маються переломи сьомого та восьмого ребер зліва, пошкоджено листки плеври, раньовий канал проникає у ліву плевральну порожнину, де сліпо закінчується у тканині лівої легені, загальною довжиною приблизно 16 см;

- від ран №№ 41,42 в області першого та п`ятого поперекових хребців раньові канали з пошкодженням шкіри, навколо-хребтових м`язів, довжиною приблизно до 6 см;

- від ран №№ 43-45 в лівій поперековій ділянці раньові канали сліпо закінчуються у навколонирковій клітковині, довжиною приблизно по 10 см. Виявлені у ОСОБА_16 тілесні ушкодження є множинними. Вищевказані колото-різані ушкодження голови, шиї, тулуба та кінцівок у ОСОБА_16 , як під час нанесення, так і в період після їх спричинення до настання її смерті, супроводжувались нестерпною білю, на що вказує їх морфологічний характер та характер виниклих ускладнень, аж до розвитку проявів травматичного шоку по даним судово-медичної експертизи трупа та судово-гістологічної експертизи шматочків її внутрішніх органів.

Характер спричинених ушкоджень свідчить про те, що, як кожне вищезазначене колото-різане ушкодження окремо, так і всі вони в сукупності, викликали у неї нестерпний біль.

- висновком судової медичнокриміналістичної експертизи № 664-МК від 16.07.2024р., яким підтверджується, що ушкодження на шматку шкіри ОСОБА_20 з 5-го міжребер?я по переднє-пахвовій лінії зліва має морфологічні ознаки наскрізної колото-різаної рани, яка спричинена від дії предмету, що мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типу клинка ножа), шириною зануреної в тіло частини не більше 18-19 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий) та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1-1.5 мм, з "П"- подібним поперечним перетином. Виявлені морфологічні ознаки ушкодження відображають групові особливості травмуючого предмету. Індивідуальні ознаки не відобразились.

- висновком медичнокриміналістичної експертизи № 665-МК від 16.07.2024р. вбачається, що ушкодження на шматку шкіри ОСОБА_16 з 6-го міжребер?я зліва по середній пахвовій лінії має морфологічні ознаки наскрізної колото-різаної рани, яка спричинена від дії предмету, що мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типу клинка ножа), шириною зануреної в тіло частини не більше 15-16 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий) та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1-1.5 мм, з "П" - подібним поперечним перетином. Ушкодження на шматку шкіри з лівої бічної поверхні шиї має морфологічні ознаки наскрізної колото-різаної рани, яка спричинена від дії предмету, що мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типу клинка ножа), шириною зануреної в тіло частини не більше 16-17 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий) та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1-1.5 мм, з "П"- подібним поперечним перетином. Виявлені морфологічні ознаки ушкоджень відображають групові особливості травмуючого предмету. Індивідуальні ознаки не відобразились.

- висновком судової медичної експертизи № 1246/1954-БД від 07.08.2024р. яким підтверджується, що групи крові ОСОБА_16 (група 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В), ОСОБА_20 (група 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В) та ОСОБА_7 (група А).

- висновком судової медичної експертизи № 1246/1955-БД від 15.08.2024р. вбачається, що в змивах, вилучених на марлеві тампони за адресами м. Слов`янськ, вул. Українська 48 та АДРЕСА_5 виявлено кров людини, походження якої від потерпілих та ОСОБА_7 не виключається.

При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 8, 9 КПК України, практикою Європейського суду з прав людини безпосередньо дослідив вказані вище докази, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов законного та обґрунтованого висновку, що перевірені та оцінені докази доводять вчинення особою, щодо якої застосовано заходи медичного характеру ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 1,4 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме умисне вбивство двох осіб, вчинене з особливою жорстокістю.

Разом з цим судом першої інстанції в судовому засіданні перевірені та оцінені інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання застосування примусових заходів медичного характеру.

Так суд першої інстанції, керуючись вимогами ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 24, 92, 93, 94 КК України, ст. 513 КПК України, положеннями Постанови ПВСУ від 03.06.2005р. № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», безпосередньо дослідив, перевірив та встановив обставини вчинення ОСОБА_7 зазначеного суспільно небезпечного діяння у стані неосудності, а також встановив обставини, чи слід застосовувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру, і якщо слід, то які.

При цьому судом першої інстанції безпосередньо досліджені та перевірені:

- довідка № 1151 Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» від 02.07.2024р. було встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_2 отримує психіатричну допомогу в ДВ ОКПЛ м. Слов`янська з 1992р. з діагнозом : Параноїдна шизофренія, безперервно прогредієнтний перебіг, параноїдний синдром, наростаючий параноїдний дефект. Останній раз оглянутий лікаремпсихіатром КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» 18.12.2023р.;

- довідкою про встановлення ОСОБА_7 безстрокової ІІІ-ї групи інвалідності за загальним захворюванням;

- висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 448- к від 16.08.2024р., який було досліджено в судовому засіданні, та з якого вбачається, що» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі шизофренії параноїдної. Зазначений психічний розлад позбавляв іспитованого можливості усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у даний час також не може усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України, потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги».

- висновком стаціонарної судової психіатричної експертизи № 88 від 23.10.2024р., який було досліджено в судовому засіданні, з якого вбачається, що « ОСОБА_7 страждає хронічним психічним розладом у формі параноїдної шизофренії. За своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В період інкримінованих дій ОСОБА_7 також страждав хронічним психічним розладом у формі параноїдної шизофренії. За своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_7 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад із суворим наглядом з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь відповідно до положень ст. 92 КК України.

Після оцінки висновків амбулаторної та стаціонарної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції зроблено висновок, що вони повністю узгоджуються між собою. Жодних даних, які б свідчили про необґрунтованість зазначених висновків амбулаторної та стаціонарної судово-психіатричної експертизи, матеріали справи не містять. Висновки обох зазначених експертиз є повними, логічними та об`єктивними, наданими в межах компетенції експертів та з дотриманням відповідних процесуальних норм, та експерти, які їх надали, були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384 та 385 КК України, що виключає сумніви в його об`єктивності.

Крім того суд першої інстанції дійшов висновку про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи відповідно вимог Порядку її проведення, затвердженого Наказом МОЗ України № 865 від 08.05.2018р. та висновок складено згідно до вимог Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 100/о , затвердженої Наказом МОЗ України від 28.07.2014р. № 527, та ані Порядок, ані Інструкція не вимагають зазначати у висновку експертизи методики, які використав психолог, у разі його залучення.

Судом першої інстанції ретельно досліджено висновок стаціонарної СПЕ, та підтверджено матеріалами кримінального провадження, що ОСОБА_7 вперше звернувся до лікаря-психіатра у 1992р. (у віці 5 років), у подальшому в 2001р. йому встановлено діагноз «змішані специфічні розлади психологічного розвитку», і вже пізніше безперервний тип параноїдної шизофреніїї. При цьому, в ході проведення стаціонарної СПЕ зазначено відомості, що були отримані при дослідженні поданих на експертизу об`єктів, що стосуються психічного стану особи, стосовно якої проведена експертиза, а саме: анамнез життя, анамнез хвороби, дані клінічного дослідження особи, виявлені під час проведення експертизи, у тому числі: скарги, психічний стан, неврологічний стан, соматичний стан, а також обґрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені і виявлені при дослідженні об`єктів експертизи.

Таким чином судом першої інстанції зроблений висновок про відсутність обставини, що свідчили б про необґрунтованість або його суперечність матеріалам кримінального провадження обох висновків амбулаторної та стаціонарної судово-психіатричної експертиз.

При цьому суд першої інстанції відкинув доводи представника потерпілих щодо поведінки ОСОБА_7 під час судового розгляду, а також що будь-які висновки, зроблені на цій підставі щодо його психічного стану, не заслуговують на увагу, оскільки ні суд, ні сторони кримінального провадження, не є експертами, які мають відповідну кваліфікацію, та наділений повноваженнями визначати психічний стан особи.

Судом першої інстанції для роз`яснення висновку проведеної стаціонарної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_7 допитано у судовому засіданні Головного психіатричного експерта Львівської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України ОСОБА_18 , провідного експерта, Начальника Львівської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України ОСОБА_12 , які були приведені до присяги, попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих відомостей, які надали такі роз`яснення

Так ОСОБА_7 страждає вже доволі тривалий час з 2014р. параноїдною шизофренією із значним порушенням у сфері мислення, зміною ставлення до життя, до своєї поведінки. Дійсно при проведенні стаціонарної судово-психіатричної експертизи можливо залучення психолога відповідно до Інструкції. В висновку не зазначено прізвище психолога, оскільки психологічне дослідження в даному випадку, при проведенні такої експертизи це один із методів проведення психіатричної експертизи, висновок якої зроблений на підставі сукупності спостереження за ОСОБА_7 , дослідження медичних документів щодо нього, проведення співбесіди з ним, при цьому встановлено, що ОСОБА_7 не може симулювати своє захворювання.

Також при проведенні зазначеної експертизи було перевірено питання, чи є стан ОСОБА_7 наслідком вживання психотропних речовин або наркотичних засобів і зроблений висновок, що психічний стан ОСОБА_7 зумовлений тяжким психіатричним захворюванням параноїчною шизофренією, а не є наслідком вживання наркотичних засобів чи психотропних препаратів. Діагноз ОСОБА_7 був поставлений на підставі комплексного дослідження. Так ОСОБА_7 на протязі часу спостереження страждання психічним захворюванням пройшов декілька комісій, які безсумнівно підтвердили наявність у ОСОБА_7 діагнозу параноїдна шизофренія, яка має декілька форм, маячня та галюцинації при ній не є постійними розладами, при цьому параноїдна шизофренія сучасною медициною не виліковується.

Наявність цього діагнозу не передбачає кожного дня у нього маячню та галюцинації, вони бувають тільки в періоди загострення хвороби. Однотипні прояви шизофренії залишаються у особи протягом усього життя. Саме це захворювання ОСОБА_7 є причиною вчинення ним суспільно небезпечного діяння, оскільки перед його вчиненням ОСОБА_7 тривалий час уникав лікування, не приймав медичні препарати. Однак його хвороба не може бути причиною втрати ним пам`яті, яка буде відображати тільки ті події, які він сприймав.

Суд першої інстанції, враховуючи викладені вище роз`яснення експертів, після ретельного дослідження висновків амбулаторної та стаціонарної судово-психологічної експертизи прийняв до уваги спроможність тих принципових положень, якими керувалися експерти у своїх висновках і правильність застосованої ними методики дослідження, повноту та наукову обґрунтованість висновків, комплексність експертів (освіту, стаж роботи), та дійшов висновку про правильність обох висновків експертиз щодо ОСОБА_7 , оскільки обидві експертизи були проведені експертами, які мають відповідну кваліфікацію та з урахуванням всіх необхідних методик дослідження.

Судом першої інстанції також ретельно досліджено висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи щодо рекомендації застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад із суворим наглядом з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь відповідно до положень статті 92 КК України.

Зазначений висновок врахований судом в сукупності з характером та тяжкістю суспільно-небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_7 , пов`язаного з посяганням на життя потерпілих .

При цьому судом першої інстанції враховано, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Після чого суд першої інстанції керуючись вимогами ст.ст. 292, 513 КПК України, ст. 19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» при визначенні виду примусового заходу медичного характеру врахував, що ОСОБА_7 вчинив у стані неосудності особливо тяжке суспільно небезпечне діяння, з метою об`єктивної оцінки ступеня небезпечності ОСОБА_7 для себе та інших осіб, з`ясував думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, який може бути призначений ОСОБА_7 , врахував обидва висновки проведених амбулаторної та стаціонарної судово-психіатричної експертиз, врахував характер і тяжкість захворювання хронічний психічний розлад у формі параноїдальної шизофренії, за своїм психічним станом ОСОБА_7 у даний час також не може усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) та керувати ними, врахував, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжке суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого 2 п.п. 1,4 ч. 2 ст. 115 КК України - умисне вбивство двох осіб, вчинене з особливою жорстокістю, тобто вчинив суспільно-небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя іншої особи, що характеризує ОСОБА_7 , як особу, що становить особливу небезпеку для себе та інших осіб.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що про застосування до ОСОБА_7 у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 404 КПК України перевіряє кримінальне провадженні в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із апеляційної скарги потерпілої, вона не згодна із оскаржуваним судовим рішенням в частині з`ясування судом першої інстанції від час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру таких питань:

1. чи вчинив ОСОБА_7 суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 115 КК України у стані неосудності;

2. застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Інші обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів, передбачені ст. 505 КПК України, апелянтом не оскаржуються.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що витягом з ЄРДР від 02.07.2024р. підтверджується, що 02.02.2024р. до ЧЧ № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення, що за адресою в м. Слов`янськ, вул. Я.Мудрого, 142 виявлено трупи ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_3 з ознаками насильницької смерті.

Розпочато досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. ст. 115 КК України.

(а.с. 181 т. 1)

25.12.2024р. до суду першої інстанції надійшло клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 115 КК України для розгляду по суті.

(а.с. 1-41 т. 1)

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.07.2024р. підтверджується, що в присутності двох понятих ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 затриманий за місцем мешкання, як особа підозрювана у вчиненні злочину, оскільки безпосередньо після вчинення злочину потерпіла вказала на те, що саме ця особа вчинила злочин. Крім того при обшуці ОСОБА_7 виявлені та вилучені футболка сірого кольору, шорти сірого кольору, тапки сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору.

(а.с. 83-87 т. 2)

Довідкою в.о. зав. ДЗ КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» від 02.07.2024р. № 1151 підтверджується що на запит о/у СКП ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_34 заклад охорони здоров`я повідомив, що ОСОБА_7 отримує психіатричну допомогу в ДЗ ОКПЛ м. Слов`янськ з 1992р. з діагнозом: Параноїдальна шизофренія, безперервно-прогредієнтний перебіг, параноїчний синдром, наростаючий параноїчний дефект. Останній раз оглянутий лікарем психіатром КНП ОКПЛ м. Слов`янськ 18.12.2023р.

(а.с. 110 т. 2)

Висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння № 345 від 02.07.2024р., виданим лікарем КПП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності в м. Краматорськ у м. Слов`янськ» ОСОБА_35 підтверджується, що ОСОБА_7 02.07.2024р. о 08:00год. перебував у стані алкогольного сп`яніння

(а.с. 111 т. 2)

Ухвалами слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 03.07.2024р. якими задоволенні клопотання слідчого щодо підозрюваного за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська установа ВП № 4».

(а.с. 148-151 т. 2)

Постановою слідчого від 09.07.2024р. призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 із залученням експертів-психіатрів Дніпровської філії відділу судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатричної, судово-психіатричної експертизи та моніторингу та моніторингу наркотиків МОЗ України»

(а.с. 214-215 т. 2)

Висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 448-к від 16.07.2024р., Дніпровської філії СЕ ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» підтверджується, що ОСОБА_7 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі шизофренії параноїдної, який позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння.

За своїм психічним станом іспитований у даний час також не може усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України, потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

(а.с. 216-222 т. 2)

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції безпосередньо дослідив висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_7 , оцінив його у відповідності з вимогами ст.ст. 84-94 КПК України, та суд апеляційної інстанції з таким висновок погоджується, та вважає його правильним.

Так висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_7 є належним доказом, оскільки факт виявлення у ОСОБА_7 психічного розладу у формі шизофренії параноїдної, який позбавив його можливості усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого діяння, який встановлений експертним шляхом, стосується встановлення суб`єкту та суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, що підлягає обов`язковому доказуванню.

Зазначений вище доказ також є допустимим, оскільки ґрунтується на результатах дослідження об`єктів, зібраних з дотриманням відповідних вимог діючого КПК України. Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що експертами-психіатрами перевірено дотримання процесуального порядку одержання досліджуваних документів копії матеріалів кримінального та медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_7 .

Вказаний вище доказ є також достовірним, оскільки експертами ретельно перевірені документи, надані на дослідження, що стосується психічного стану ОСОБА_7 , анамнеза його життя та хвороби.

Так зі свідоцтва про хворобу № 1245, наявного в медичній картці № 2409/1992 амбулаторного хворого ОСОБА_7 вбачається поставлений йому діагноз «Шизофренія, параноїдна форма, галюценаторно-параноїдний синдром, помірно виражений змінений тип дефекту ремісії С», захворювання не пов`язане із проходженням військової служби. На підставі ст. 16а ІІ розділу хвороб 05.07.2022р. призовною медкомісією ВЛК в/ч НОМЕР_1 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

При цьому з 27.06.2022р. до 05.07.2022р. знаходився на лікуванні у в/ч НОМЕР_1 з вказаним вище діагнозом. З 07.03.2019р. по 08.04.2019р. вперше перебував на стаціонарному лікуванні у КП «ДБК ЛПД`ДОР в м. Дніпро з діагнозом: «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії без зв`язку з гострим стресом», до якої госпіталізований без усвідомленої згоди.

З копії виписки та епікризу № 2142/219 вбачається, що ОСОБА_7 надійшов до лікарні за направленням лікаря бригади швидкої допомоги з рапортом поліцейського Індустріального ВП м. Дніпра, якого викликала власниця орендованої ОСОБА_7 квартири, оскільки він змінив в квартирі замки та виставив квартиру на продаж. Під час бесіди з поліцейськими ОСОБА_7 не розумів де він перебуває, не зміг назвати час доби, день тижня, вимагав, щоб поліцейський ввімкнув гучну музику, та сходив йому за цигарками, вимагав, щоб працівники швидкої допомоги купили йому води, плутався в словах, постійно змінював хід бесіди. Був оглянутий психіатром та доставлений до приймального відділення медичного закладу, госпіталізований без усвідомленої згоди, відповідно до ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», у зв`язку з тим що хворий за своїм психічним станом не може забезпечити свої основні життєві потреби на рівні необхідним для життєдіяльності та представляє загрозу для себе та оточуючих. При надходженні афективно заряджений, збуджений, глузливо посміхається. В розмові з лікарем поводиться брутально, пропонує послуги сексуального характеру. Думки непослідовні, негативістичний, агресивний, ажитований, збуджений, погляд некліпаючий, пропонує помінятись місцями з лікарем. Схильний до імпульсивності, несподівано штовхає пацієнта, пояснюючи свою поведінку тим, що захищав себе. Пояснив, що треба загартовувати своє серце адреналіном, вважає, що скоро настане ядерна війна. Повідомив, що у лікарні йому спокійніше, оскільки на нього складено протоколи за перевищення швидкості. Розповів, що його вперше помістили до реабілітаційного центру, коли він побив тренувальну грушу. Усвідомлення хвороби порушене. В подальшому купована афективна галюцинаторна маячня та її симптоматика. Психолог: емоційно нестійкий, напружений, злісний, схильний до імпульсивних дій, агресивних вчинків, нещирий, недовірливий. Після виписки підтримуюче лікування не отримував, повернувся до м. Львів, де перебував у реабілітаційному центрі, звідки вистрибнув з вікна, знаходячись на стаціонарному лікуванні у Львівському обласному госпіталі ветеранів з діагнозом: Стан після ЧМТ, струс головного мозку з цералгічним та ветибуло-атактичним синдромом. Функція ОРА порушена, вдруге з 06.05.2022р. по 24.06.2022р. перебував на стаціонарному лікуванні у КП «ДБК ЛПД ДОР» м. Дніпро з тим же діагнозом психічного розладу, де була купована афективна маячня симптоматична, підтримуючу терапію приймав. 28.04.2022р. при перебуванні на службі територіальної допомоги з березня 2022р., намагався вчинити спробу самогубства шляхом пострілу з табельної зброї АК. Вказував на почуття тривоги, загрозу смерті, інколи шуми, голоси, відчуття порушення сну. Знов перебував на стаціонарному лікуванні у КП «ДБК ЛПД ДОР» м. Дніпро з тим же діагнозом психічного розладу. Дистанцію не тримав, був брутальний, грубий. Повідомляє, що чув у голові голос замполіта та підтримував з ним діалог. Критика відсутня, емоційно напружений, неврівноважений, злісний, демонстративний, негативістичний, дистанційний, нещирий, холодний, має зовнішньо-звинувачувальну позицію, схильний до супротиву, впливу зовні, конфлікту в складних та конфліктних ситуаціях,емоційна регуляція поведінки превалює над розсудливістю, підвищені показники тривоги, депресії, вербальної агресії.

З 13.11.2023р. по 01.12.2023р. знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» Донецької області з діагнозом «Шизофренія, безперервно-прогресивний перебіг, параноїчний синдром, наростаючий параноїчний дефект», що підтверджується випискою з історії хвороби № 403/23 в медичній картці 2409/1992 амбулаторного хворого ДВОКПЛ. Поступив за направленням дільничного психіатра, «скарги на напливи думок в голові, думки різні можливо голоси, але він до них не прислухається». З анамнезу життя: раніше вживав канабіс, амфетамін, методон, на даний час вживання наркотичних препаратів заперечує.

Анамнез захворювання: вперше до психіатра звернувся в дитячому віці в 1992році з вираженими поведінковими порушеннями, встановлений діагноз: «Затримання психічного розвитку та мовлення неясного ґенезу» В 1996 році повторно оглянутий психіатром, діагноз «Затримання психічного розвитку», в 1998р. аналогічний діагноз. В 2001р. оглянути психіатром, діагноз: «Змішана специфічні розлади психологічного розвитку». В 2003р. амбулаторна картка передана до архіву, оскільки не з`явився до дитячого лікаря-психіатра. У 16-ти річному віці почав приймати наркотичні препарати, синтетичні психостимулятори, метадон. В 2019р. проходив лікування в приватному реабілітаційному центрі для наркозалежних в м. Одеса, в подільшому на протязі одного року в реабілітаційному центрі в м. Київ. Вперше зміна психічного стану відмічена в 2019р. в м. Дніпро, доставлений бригадою швидкої допомоги до психіатричної лікарні для проходження стаціонарного лікування з 07.03.2019р. по 08.04.2019р. з діагнозом «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії».

06.05.2022р. знов госпіталізований до КП ДБК ЛНПД ДОР в м. Дніпро, проходив стаціонарне лікування з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма галюценаторно-параноїдний синдром», виписаний 24.06.2022р. після представлення на ВЛК. Під час лікування мала місце галюцинаторно-маячна симптоматика, чув «голоси» коментуючого, принижуючого змісту, напливи та звучання думок. В подальшому для вирішення питання про подальшу службу в ЗСУ переведений у військовий шпиталь, у якому знаходився з 27.06.2022р. по 05.07.2022р., де відмічались поведінкові порушення, розлади мислення в емоційно вольовій сфері, був напружений, злісний, з елементами негативізму, випробовував слухові галюцинації коментуючого, принижуючого характеру, часто створював та приймав участь у конфліктних ситуаціях на фоні недостатньої критики до своєї поведінки та стану. Представлений на ВЛК 05.07.2022р., діагноз: «Шизофренія, Параноїдна форма, галюценаторно-пораноїдний синдром. Помірно виражений тип дефекту, безперервний тип перебігу, стан встановлення ремісії С».

Захворювання не пов`язане з проходженням військової служби. На підставі ст. 16а ІІ розділу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. В грудні 2022р. представлений на МСЕК, встановлена ІІІ група інвалідності.

Теперішнє звернення пов`язане з погіршенням психічного стану, турбують головні болі, став дратівливим, відчуває напливи думок в голові. Оглянутий психіатром: Мислення паралогічне, з елементами резонерства, зіскакуванням. Наявність слухових галюцинацій заперечує, відчуває плутанину думок в голові, начебто звучать думки, «але я до них не прислуховуюсь», може це і голоси. Занурений у свої хворобливі переживання, критика до свого стану знижена. Психолог від 23.11.2023р наявність суіцидальних спроб, слухові галюцинації, в анамнезі клінічна виражена тривога.

З амбулаторної картки № 1202/2023 КНП «ОКПЛ» м. Слов`янська, відомо що ОСОБА_7 є інвалідом ІІІ-ї групи за загальним захворюванням до 01.01.2024р. Звертається за медичною допомогою в ДЗ ОКПЛ м. Слов`янськ Донецької області з 2023р. На прийомі 18.10.2023р. скарги на болі в місцях переламів, тривогу, коли лунає сирена, причину останньої госпіталізації пов`язує зі стресом, «голоси розповідали анекдоти». Галюцинації заперечує, активно маячних ідей не висловлює, мислення уповільнене, паралогічне, настрій знижений.

Отримує психіатричну допомогу в ДЗ м. Слов`янськ з 1992р. з діагнозом: «Шизофренія, безперервно-прогредієнтний перебіг, параноїчний синдром, наростаючий параноїчний дефект. Останній раз оглянутий лікарем психіатром КНП «ОКПЛ м. Слов`янськ» 18.12.2023р. (відомості з довідки № 1151 від 02.07.2024р.) З 1992р. перебував під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом «Затримка психічного розвитку». В 2001р. діагноз: «Змішаний специфічний розлад психологічного розвитку». З 04.12.2023р. діагноз «Шизофренія, безперервно-прогредієнтний перебіг, параноїчний синдром, наростаючий параноїчний дефект».

При проведенні амбулаторної судово-психіатричної експертизи психіатром визначений психічний стан ОСОБА_7 на момент проведення експертизи. Зазначено, що контакт з ним має сугубо формальний характер, під час бесіди голосно розмовляє по типу монологу, на питання відповідає односкладно, перескакує з однієї теми на другу. Під час бесіди спокійно повідомляє, що в нього є напади, чутно голоси чоловіків, вони постійно про щось говорили, надають накази. Анамнестичні відомості повідомляє плутано та непослідовно. Розповів, що з «2014р., після того, як приймав участь в АТО, надивився багато трупів, після чого у нього з`явилась тривога, страх смерті. В подальшому став чути голоси» в голові, які говорили про різне, інколи лякали, казали, що так треба робити, періодично з`являлась паніка, «сам себе накручую в паранойю, потім шизофренія, тобто голоси потоком». Знає, що його підозрюють в тому, що вбив знайому жінку, «кажуть, що то жінка з якою я спілкувався, а я з нею зустрічався, в мене був напад, я нічого не пам`ятаю, я тоді пив самогонку під закуску». Розповів, що незадовго до цих подій «до нього приїздили бритоголові, які цікавились продажем будинку, та вона (потерпіла), спілкувалась з бандитами та бритоголовими, у неї колишній чоловік в ДНР, вона з ним спілкувалась, може це бандити від нього». Емоційно вихолощений, холодний, емоційні реакції одноманітні, парадоксальні. На початку бесіди зацікавленості не проявив, але під кінець став наполегливим, перебивав експертів та із запалом розповів: «В мене товариш працює в сфері АйТі в Каліфорнії, він дає мені цінні поради через нейромережу», однак почались якісь неполадки. Повідомив, що в червні місяці, за місяць до події він виявив, що на дворі з`явився круглий стіл білого кольору, та стали незрозуміло вести себе гаджети, гаснути ноутбук. Наполягав на тому, що «чоловіки з ОСОБА_36 відмовляються від Інтернету через неполадки в нейромережі, це все дуже дивно». Психічно хворим себе не вважає, але говорить так: «я не хворий, але є напади після війни, я чую голоси». Критична оцінка свого психічного стану і ситуації, що склалась, у ОСОБА_7 грубо порушена.

- постанова слідчого від 23.08.2024р. про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , до провадження якої залучити експертів-психіатрів Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» з попередженням експертів про кримінальну відповідальність за ст. 384 КПК України за завідомо неправдивий висновок.

(а.с. 116-117 т. 3)

- ухвала слідчого судді Слов`янського міськрайоного суду Донецької області від 26.058.2024р. про задоволення клопотання прокурора про направлення підозрюваного ОСОБА_7 для проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України».

(а.с. 118-119 т. 3)

- клопотання начальника ВП № 4 м. Слов`янськ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_37 від 13.12.2024р. на ім`я керівника Слов`янської міської ВА ОСОБА_38 про надання підозрюваному ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. 44 КПК України, представника для залучення до кримінального провадження.

(а.с. 151 т. 3)

- довіреність начальника Слов`янської міської ВА ОСОБА_38 від 04.01.2024р. 14/18 на ім`я начальника відділу правової та кадрової роботи Управління соціального захисту населення зазначеної установи ОСОБА_10 представляти інтереси органу опіки та піклування в суді.

(а.с. 154 т. 3)

- постанова слідчого від 16.12.2024р. про заміну порядку досудового розслідування на підставі ст. 503 КПК України;

(а.с. 155-157 т. 3)

- ухвала слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.12.2024р. про задоволення клопотання прокурора та застосування щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Львівської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги «ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» в межах строку досудового розслідування.

(а.с. 158-160 т. 3)

- висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» № 88 від 23.10.2024р., ким підтверджується, що в період інкримінованого діяння та на даний час ОСОБА_39 страждає хронічним психічним розладом у формі параноїдної шизофренії та за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 92 КПК України, йому рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у виді поміщення в спеціальний лікувальний заклад із суворим наглядом з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно-небезпечних діянь.

Зазначену експертизу проводили: 1) провідний експерт ОСОБА_12 , освіта вище медична, спеціальність судово-психіатрична експертиза, вище кваліфікаційна категорія, вищий кваліфікаційний клас судового експерта, стаж експертної роботи 34 роки, посада начальник Львівської філії судової експертизи, головний судово-психіатричний експерт; 2) доповідач ОСОБА_18 освіта вище медична, спеціальність судово-психіатрична експертиза, вище кваліфікаційна категорія, перший кваліфікаційний клас судового експерта, стаж експертної роботи 26 років, посада головний судово-психіатричний експерт.

Обидва експерти попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку та відмову експертів від виконання покладених на нього них обов`язків, що підтверджується особистими підписами експертів.

При проведенні експертизи використані надані копії матеріалів кримінального провадження, постанова при призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи та підекспертний ОСОБА_7 .

Також при проведені експертизи експертами дослідженні надані на експертизу об`єкти, що стосуються психічного стану ОСОБА_7 , а саме медична документація щодо ОСОБА_7 та зі слів ОСОБА_7 встановлено наступне.

Вперше ОСОБА_7 попав в поле зору психіатра у 1992р. та був взятий під спостереження 16.10.1992р.. Діагноз: затримка психологічного розвитку та мови.

При огляді 18.08.1999р. вказано: мати проти спостереження у дитячого психолога. Стан задовільний, Продуктивної симптоматики немає. Скерований на ЛКК для вирішення питання про зняття з обліку. Згідно рішення ЛКК для вирішення питання про зняття з обліку № 408/7 від 24.08.1999р. знятий з диспансерного обліку та переведений в консультативну групу.

З 07.03.2019р. по 08.04.2019р. проходив стаціонарне лікування в 36 відділенні КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня». Діагноз ЛКК: Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, без зв`язку з гострим стресом. F 23.10 Рекомендовано: явка до психіатра за місцем мешкання приймання підтримуючого лікування.

З 06.05.2022р. по 24.06.2022р. другий раз проходив обстеження та стаціонарне лікування у вказаному вище закладі охорони здоров`я. Діагноз: Шизофренія, Параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, помірно виражений змішаний тип дефекту. Захворювання не пов`язано з проходженням військової служби. На підставі ст. 16к графи 2 Розгляду хвороб не придатний до військової служби з виключенням з військового обліку. Рекомендовано нагляд психіатраза місцем мешкання.

З 27.06.2022р. по 05.07.2022р. перебував на стаціонарному лікуванні в військовому госпіталі в/ч НОМЕР_1 з метою вирішення питання подальшої служби в ЗСУ. Діагноз той же, оглянутий ВЛК 01.07.2022р., безперервний тип перебігу становлення ремісії. Госпіталізація, повідомив що почав чути голоси, вони обзивали, бурмотіли, в голові плутанина та звучання думок.

12.12.2022р. оглянутий міжрайонною МСЕК м. Слов`янськ Донецької області ти визнаний інвалідом ІІ-ї групи за загальним захворюванням.

01.01.2023р. повернувся до м. Слов`янськ та з 18.10.2023р. звернувся на прийом до психіатра, та з цього часу перебуває на обліку з діагнозом: Параноїдна шизофренія. Безперервно-проградієнтний перебіг, параноїчний синдром, наростаюча параноїчний дефект. Конфліктно- пристосувальна поведінка. Недостатній рівень АРО.

18.01.2024р. повторно оглянутий міжрайонною МСЕК м. Слов`янськ та визнаний інвалідом ІІІ-ї групи із загального захворювання довічно. Потребує постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги.

12.07.2024р. ОСОБА_7 оглянутий психіатром в СІЗО м. Дніпро та відмічено психомоторне збудження, на місці не утримується, доступний формальному мовному контакту, на запитання відповідає не по суті. Мислення не послідовне із зіскакуванням. Критика до свого стану відсутня. Діагноз F 20.0 (параноїдна шизофренія).

При проведенні стаціонарної судово-психіатричної експертизи також досліджений висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи, а також пояснення потерпілої ОСОБА_17 з фактичних обставин справи.

Також експерти в мотивувальній частині експертизи навели подобні дані клінічного дослідження ОСОБА_7 , виявлені під час проведення експертизи, та дані щодо його психологічного стану. ОСОБА_39 повідомив, що не пам`ятає як вбив жінку та дочку, не знає він чине він це зробив, в той же день пішов до сусідки, взяв «чекушку», і потім раптом стук у двері, приїхала поліція, забрали у відділення, говорять, що ти наробив, якби я був у відомості, я б цього не зробив. Розповів, що до цього рік не пив таблетки,і у мене знов почалися голоси, з`явились силуети на небі і навколишньому середовищі, «я думав, що це так і має бути». Повідомив, що в останні 3-4 місяці перед інкримінованим подіями, ще з дня народження почало «накривати», я навіть не пам`ятаю свого дня народження…, квітень чи травень, останні місяці ходив як зомбі та чув голоси по 2-3 години, спав вночі, голоси постійно говорили щось зробити, я з ними спілкувався цілими днями, були не в голові, а десь на небі. Вказує, на те, що після того, як вкололи йому галоперідол в Дніпропетровській тюрмі, то голоси ніби заспокоїлись, а зараз знов появляються…, періодично, які переміщаються.

При проведенні експертизи був також задіяний психолог, який провів експериментально-психологічне дослідження ОСОБА_40 , згідно якого встановлено у ОСОБА_7 різко посилений емоційно-вольовий контроль та наявні маячні ідеї.

Висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи підтверджено, що ОСОБА_7 страждає параноїчною шизофренією, яка в нього дебютувала галюцинаторно-маячними розладами, порушеннями мислення по шизофренічному типу (паралогічність, резонерство, тощо) недоречною поведінкою. В подальшому захворювання в нього набуло несприятливого перебігу, почав наростати дефект в емоційно-вольовій сфері, що призвело до стійкої соціально-трудової адаптації. У ОСОБА_7 при даному клінічному стаціонарному обстеженні підтверджені порушення мислення, згладженість,сплющеність емоційних реакцій, некритичність до свого стану та поведінки, аутізацію, бездіяльність, втрату зацікавленості. Відповідно до діагностичних стандартів та критеріїв Міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду, диагностовані у ОСОБА_7 клінічні симптоми та захворювання відповідають проявам хронічного психічного захворювання у формі параноїдної шизофренії, що відноситься до тяжкого психічного захворювання та позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Експертами також зроблений висновок, що в період інкримінованих дій поведінка ОСОБА_7 також носила недоречний, неадекватний характер та була зумовлена наявними у нього хворобливими розладами. ОСОБА_7 з урахуванням характеру ступеню в вираженості наявності клінічних симптомів ступеню його небезпечності щодо себе та оточуючих рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку, та його поміщення в спеціальний лікувальний заклад із суворим наглядом з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь.

(а.с. 162-169 т. 3)

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає. що судом першої інстанції при розгляді справи по суті були ретельно, безпосередньо досліджені всі докази, які стосуються психічного стану ОСОБА_7 , та зроблений правильний висновок щодо його неосудності під час вчинення ним суспільно небезпечного діяння позбавлення життя двох осіб з особливою жорстокістю.

Так встановлено, що ОСОБА_7 з п`ятирічного до дванадцятирічного віку перебував на обліку у дитячого психіатра з явними розладами психічної діяльності, після чого за наполяганням матері був знятий з обліку, з послідуючим зверненням до психіатра в 2001р.

Зі слів ОСОБА_7 вперше він відчув ознаки хронічного психічного захворювання шизофренії в 2014р..

В 2019р. без згоди ОСОБА_7 внаслідок прогресуючого прояву зазначеного психічного захворювання був госпіталізований до психіатричного закладу охорони здоров`я.

В 2022р. також був госпіталізований до психіатричного закладу охорони здоров`я внаслідок неадекватної поведінки під час проходження служби в територіальній обороні, внаслідок чого визнаний непридатним до військової служби через хронічне психічне захворювання параноїдна шизофренія.

В 2024р. визнаний інвалідом ІІІ-ї групи безстроково на підставі вказаного вище хронічного психічного захворювання.

Висновками амбулаторної та стаціонарної СПЕ підтверджено, що ОСОБА_7 тривалий час страждає хронічним психічним захворюванням параноїдна шизофренія, яка має прогресуючий характер та є невиліковною.

Враховуючи наведене вище доводи апеляційної скарги потерпілої, що ухвала суду першої інстанції містить ствердження, що «в ході проведення досудового слідства по кримінальному провадженню, на підставі довідки № 1151 Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» від 02.07.2024р. встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримує психіатричну допомогу в ДВ ОКПЛ м. Слов`янська з 1992 року з діагнозом: «Параноїдна шизофренія, безперервно» прогредієнтний перебіг, параноїдний синдром, наростаючий параноїдний дефект, останній раз оглянутий лікарем психіатром КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» 18.12.2023р.», в той час як витяг з амбулаторної карти 1202/2023 не містить будь-яких посилань на існування до 2022 року вказаного діагнозу; згідно медичної документації, на яку містить посилання висновок судово-психіатрічного експерта № 88 від 23.10.2024р. вперше він потрапив у поле зору психіатра у 1992р. з діагнозом: «Затримка психічного розвитку та мови», посилання на діагноз «шизофренія» у 1992 році відсутнє, тобто ухвала містить інформацію, яка не відповідає дійсності, не мають під собою підґрунтя та не підлягають задоволенню.

Крім того судом першої інстанції були допитані два експерти психіатри, які проводили СПЕ щодо ОСОБА_7 з метою уточнення висновків зазначеної експертизи.

Вони надали вичерпні відповіді на всі питання, що стосувались психічного стану ОСОБА_7 та підтвердили висновки амбулаторної СПЕ, а також те, що ОСОБА_7 з самого дитинства є психічно хворою людиною, та причиною прогресування у нього хронічного психічного захворювання параноїдної шизофренії сталося через великі проміжки неотримання ним належного лікування та ігноруванням такого лікування.

Враховуючи наведене вище доводи апеляційної скарги потерпілої, що під час допиту судових експертів-психіатрів не з`ясовані попередні діагнози, які ставилися ОСОБА_7 до подій, які стали підставою для звернення прокуратури з відповідним клопотанням, яке розглядав Слов`янський міськрайонний суд, ті які мали ключове значення для постановлення оскаржуваної ухвали суду; під час допиту судового експерта-психіатра ОСОБА_12 він неодноразово посилався саме на те, що діагноз «параноїдна шизофренія» поставлений ОСОБА_7 «задовго до подій, які йому інкримінують», в той же час експерт вважав саме цей факт ключовим у наданому висновку, що у 2019р. ОСОБА_7 не поставлений діагноз «шизофренія», як показав при допиті судовий експерт-психіатр ОСОБА_12 та що було вказано в оскаржуваній ухвалі суду від 17.03.2025р., оскільки згідно з міжнародною кваліфікацією хвороб 10-го перегляду (МКХ-10), гострий психотичний розлад f23 визначається як короткочасне і минуще порушення психіки, з яким періодично стикається від 3 до 5% населення планети; підвод гострого психозу поліморфний розлад характеризується емоційною нестійкістю з ознаками шизофренії (f.23.0) і без (f.23.1); при цьому вирізняються різкі перепади настрою від екстазу й ейфорії до відчаю й апатії; симптоми розвиваються бурхливо і так само швидко згасають, є неслушними та надуманими.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Частина 2 ст. 19 КК України дає поняття неосудності, тобто такого стану, який виключає осудність, виключає суб`єкта злочину та кримінальну відповідальність.

Поняття неосудності яке визначене в ч. 2 ст. 19 КК України включає медичні (біологічні) та юридичні (психологічні) ознаки (критерії), які знаходяться між собою в певному співвідношенні. Обов`язковим при вирішенні питання про неосутність конкретної особи є встановлення сукупності одного з медичних та одного з юридичних критеріїв.

Неосудність, як і осудність, визначається тільки щодо часу (моменту) вчинення особою суспільно небезпечного діяння і тільки у зв`язку з ним.

Медичний критерій неосудності визначає всі можливі психічні захворювання, що істотно впливають на свідомість та волю людини, та відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України та одним із чотирьох видів психічних захворювань, яким є хронічне психічне захворювання, до яких відноситься шизофренія, та є розладом психічної діяльності, що має тривалий перебіг та тенденцію до наростання хворобливих явищ, хвороба має прогресуючий важковиліковний чи взагалі невиліковний характер. В окремих випадках спостерігаються періоди тимчасового покращення стану хворого, так звані ремісії, але це не означає видужання.

Юридичний критерій неосудності включає в себе інтелектуальну (особа не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльності) та вольову (особа не могла керувати своїми діями), це означає, що особа не розуміє справжній зміст своєї поведінки, не розуміє, що позбавляє життя іншу особу, та особа не здатна усвідомлювати суспільно-небезпечний характер своїх діянь.

Крім того внаслідок руйнування психічною хворобою вольової сфери людини, вона також не може керувати своїми діями, передбаченими законом, як суспільно небезпечними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в даному кримінальному провадженні суд першої інстанції правильно встановив медичний критерій, а саме наявність у ОСОБА_7 захворювання параноїдальна шизофренія з галюцинаторно-маячними розладами, порушеннями мислення по шизофренічному типу, для визнання його неосудним, спираючись на висновки амбулаторної та стаціонарної СПЕ. Дані висновки експертиз є достовірними доказами, оскільки виконані компетентними експертами, науково обґрунтовані застосованими засобами та методами дослідження, умовиводи експертів є логічними, повно і ґрунтовно проведено дослідження психічного стану ОСОБА_7 , дані, одержані під час дослідження і вписані в дослідницьку частину, відповідають підсумковому висновку експертизи.

Судом першої інстанції при цьому правильно взято до уваги, що ОСОБА_7 вперше попав в поле зору лікаря психіатра в 1992р. в п`ятирічному віці, та взятий на облік, у 12-річному віці знятий з обліку за незгодою матері. В 2001р. знов послідувало звернення до психіатра, після чого, зі слів ОСОБА_7 , прояви хвороби він відчув в 2014р.,а в 2019р. без його згоди внаслідок прояву психічного захворювання був госпіталізований до психіатричного закладу охорони здоров`я. після цього, починаючи з 2019р. ОСОБА_7 неодноразово стаціонарно лікувався у психіатричних закладах охорони здоров`я з діагнозом: Параноїдальна шизофренія. В 2022р. він внаслідок цього хронічного захворювання військово-лікарською комісією визнаний непридатним до військової служби в ЗСУ. З 01.01.2024р. ОСОБА_7 визнаний інвалідом ІІІ-ї групи безстроково із наявного у нього загального психічного захворювання.

Крім того судом першої інстанції правильно встановлений юридичний критерій (інтелектуальну та вольову ознаки), а саме що ОСОБА_7 під час позбавлення життя потерпілих не розумів справжні цілі своєї поведінки, а саме не розумів, що позбавляє їх життя, не усвідомлював фактичну сторону своїх дій. Також при цьому він не був здатен усвідомлювати суспільно-небезпечний характер своїх дій. Вольова сфера ОСОБА_7 зазнала такий ступінь руйнування внаслідок наявного у нього тривалого психічного захворювання, при якому він не міг керувати своїми діями при позбавлені потерпілих життя.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу що ОСОБА_7 мав великі проміжки часу, під час яких взагалі не приймав ніякого лікування при наявності у нього прогресуючого невиліковного хронічного захворювання.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_7 неосудною особою при позбавленні життя двох потерпілих на підставі сукупності двох вказаних вище медичного та юридичного критеріїв є законним та обґрунтованим, з урахуванням як двох висновків амбулаторної та стаціонарно-психологічної експертизи, так і інших доказів, досліджених та оцінених судом.

Тому доводи апеляційної скарги потерпілої, що можна стверджувати, що поведінка ОСОБА_7 носить зрозумілий, логічний характер, він не міг відповісти нічого конкретного, щодо характеру та змісту його маячні, вказував неконкретні згадки, що застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру не відповідає особі, яка під час судового розгляду не виявила будь-яких ознак захворювання «параноїдна шизофренія», та ствердження СПЕ № 88 від 24.10.2024р., що на час проведення експертизи ОСОБА_7 страждає хронічним психічним розладом у формі параноїдної шизофренії протирічить фактичним обставинам та поведінці ОСОБА_7 під час судового розгляду; що є нехарактерними ознаками такого захворювання; що інкримінований ОСОБА_7 злочин є особливо тяжким, і тому принцип невідворотності покарання не може бути виключений інакше, ніж за законом, не мають під собою підґрунтя, оскільки нічим не підтверджуються.

Також є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність застосування до ОСОБА_7 як неосудної особи примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, оскільки він вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане із позбавленням життя двох потерпілих, та ОСОБА_7 за своїм психічним станом (прогресуюче невиліковне хронічне психічне захворювання параноїдна шизофренія) і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння (нанесення обом потерпілим ножем багаточисельної кількості ударів в область голови, обличчя, різних частин тіла, кінцівок) становить особливу небезпеку для суспільства.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілої, що висновок амбулаторної СПЕ № 88 містить інформацію, яка вказує на факт існування наркозалежності ОСОБА_7 , та документація, яка була надана для проведення судово-психіатричної експертизи, вказує на те, що ОСОБА_7 знаходився у 2019р. в реабілітаційному центрі для наркозалежних в м. Одеса, надалі близько року в реабілітаційному центрі в м. Київ, в той же час знаходився з 07.03.2019р. до 08.04.2019р. на стаціонарі в КП ДКПЛ ДОР (м. Дніпро), де йому був поставлений діагноз «гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії без зв`язку з гострим стресом», але вказаний діагноз не є «шизофренією» та не відноситься до хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки, які згідно ст.19 КК України є підставами для визнання особи неосудною, то вони також є надуманими, оскільки при проведенні амбулаторної та стаціонарної СПЕ експертами психіатрами досліджувався анамнез життя та хвороби ОСОБА_7 та при цьому були враховані вказані вище обставини.

Доводи апеляційної скарги потерпілої, що діагноз «шизофренія» ОСОБА_7 був поставлений в КП ДКПЛ ДОР у травні 2022р., після того як він був мобілізований до ЗСУ, та який після першого місяця перебування у війську почав демонструвати психічні розлади, при неодноразових індивідуальних бесідах скаржився на тривожний внутрішній стан, постійно вигадував нові історії, брехав (стор. 8 висновку), висловлював бажання покінчити життя самогубством, здійснив 28.04.2022р. навмисний постріл повз себе для імітування спроби самогубства, що вказує на продуманий розрахунок та відсутність імпульсивних дій; в той же час при проведенні СПЕ експертами не перевірявся можливий зв`язок стану ОСОБА_7 з наркозалежністю, від якої ОСОБА_7 лікувався протягом 2019р., що зазначено в медичній документації; згідно посилання висновку експерта за власним ствердженням ОСОБА_7 він з 16 років вживав канабіс, синтетичні психостимулятори, метадон, слідство при цьому не долучило до матеріалів справи, які були направлені на судову психіатричну експертизу, документів щодо реабілітації Свистунова у центрі наркозалежних у м. Одеса та з реабілітаційного центру в Києві, де ОСОБА_7 проходив лікування; саме відсутність вказаних документів медичного характеру не дає можливості отримати повну картину щодо психічного та фізіологічного стану ОСОБА_7 , також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки сукупністю документів, досліджених при проведенні обох СПЕ, а також поясненнями ОСОБА_7 з приводу своєї психічної хвороби, який не заперечував вживання у минулому наркотичних засобів та психотропних речовин, підтверджується, що під час дослідження психічного стану ОСОБА_7 була отримана повна картина його психічного та фізіологічного стану на момент вчинення суспільно небезпечного діяння.

Доводи апеляційної скарги потерпілої, що на необхідність додаткової експертизи ОСОБА_7 вказують також показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_13 в судовому засіданні, що вони є сусідами ОСОБА_7 за рік до подій бачили у нього у дворі жінку, на ім`я ОСОБА_14 , яка мешкала з ОСОБА_7 , при цьому ОСОБА_7 поводив себе нормально, а іноді неадекватно, оскільки той вживав наркотичні засоби, та він вчиняв неадекватні дії; свідок ОСОБА_15 показав в суді, що він підвозив ОСОБА_7 в день напередодні вбивства до будинку, де мешкали потерпілі, та бачив, як ОСОБА_7 ножем, який привіз з собою, вдарив у хвіртку з металопрофілю, та кричав «Женя», після того, як йому ніхто не відповів, та не вийшов, він сів до автомобіля, зачохлив ніж, та вони поїхали на автовокзал м. Слов`янськ, на його особисте питання ОСОБА_7 відповів, що його покинула жінка, вів себе збуджено, що відповідно міжнародним настановам лікування, запровадженим МОЗ України 29.12.2016р., № 00722 передбачена наступна діагностика психічних захворювань із фізикальним і лабораторним дослідженням, проте описова частина висновку експерта не містить деталізації щодо застосованих методик та не містить інформації щодо обстеження ОСОБА_19 з метою критичного оцінювання його стверджень, саме ці обставини та неоднозначні висновки СПЕ № 88 від 24.10.2024р. стали підставою для клопотання представника потерпілих щодо проведення повторної судово-психіатричної експертизи, яке було залишено без задоволення; що Постановою ПВС від 03.06.2005р. «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» звернуто увагу на те, що суди повинні критично оцінювати зазначені висновки з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й мотивованості, оскільки ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідних ухвалі, вироку, постанові судді; коли ж висновки експертиз є недостатньо зрозумілими, неповними або виникає потреба з`ясуванні додаткових питань, суд повинен викликати в судове засідання експерта-психіатра чи судово-медичного експерта, а за умов, коли висновок експерта буде визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або інакше викликає сумніви в його правильності - призначити додаткову чи повторну експертизу, але маючі суперечності та об`єктивні факти, які викликають сумнів у повноті та об`єктивності висновків судово-психіатричної експертизи, судом було винесено рішення про застосування примусових засобів медичного характеру, що фактично надає можливість уникнути справедливого покарання ОСОБА_7 , не мають під собою підґрунтя з таких підстав.

Так, встановити психічний стан особи під час кримінального провадження мають повноваження тільки експерти психіатри, які володіють спеціальними знаннями в цій сфері. По зазначеному кримінальному провадженню було проведено дві СПЕ, одна з яких амбулаторна експертами-психіатрами м. Дніпра, друга стаціонарна експертами-психіатрами м. Львова, при цьому при проведенні стаціонарної СПЕ ОСОБА_7 тривалий час спостерігався експертами психіатрами, вивчалась його поведінка на підставі анамнезу його життя та хвороби, після чого зроблений аналогічний висновок щодо неосудності ОСОБА_7 під час вчинення суспільно небезпечного діяння внаслідок хронічного психічного захворювання прогресуючої параноїдної шизофренії.

Враховуючи це, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції про залишення без задоволення клопотання потерпілої про проведення додаткової СПЕ правильними та такими, що відповідають вимогам діючого КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілої, що ОСОБА_7 вказав на мотиви своєї поведінки - образа на жінку, яка його покинула, та була відсутня жодна згадка на будь-яку іншу мотивацію накшталт голосів в голові чи інших ознак маячні, що є характерним для приступів параноїдної шизофренії; також ОСОБА_7 під час допиту неодноразово вказував на те, що взагалі не пам`ятає, що відбувалося в день перед вбивством та до ранку наступного дня, що є нетиповим для параноїдної шизофренії, що підтвердив під час допиту і експерт ОСОБА_12 ; що матеріали справи містять інформацію, що ОСОБА_7 під час події злочину був в стані алкогольного сп`яніння, проте матеріали справи не містять даних про перевірку ОСОБА_7 на вміст в його крові наркотичних засобів, та слідством не перевірялась можливість перебування ОСОБА_7 під час вбивства під впливом наркотичних препаратів, то вони також не містять під собою підґрунтя, є надуманими, оскільки неодноразово судом першої інстанції досліджувались медичні документи з приводу психічного стану ОСОБА_7 , з яких вбачалось, що він, коли приймав ліки, мав покращення психічного стану. Крім того ОСОБА_7 не заперечував вживання перед подією суспільно небезпечного діяння алкогольних напоїв, що в свою чергу мало також негативний вплив на його психічний стан, та враховуючи проведення двох СПЕ щодо нього.

Доводи апеляційної скарги потерпілої, що висновок судово-психіатричного експертизи № 88 від 23.10.2024р. є незрозумілим, оскільки він містить ствердження про те, що поведінка ОСОБА_7 носила недоречний, неадекватний характер та була зумовлена наявними в нього хворобливими розладами, проте за показаннями свідка ОСОБА_15 . ОСОБА_7 діяв в день перед вбивством цілеспрямовано та його дії явно носили усвідомлений характер, при цьому він проявляв агресію неспонтанно, а щодо конкретної людини потерпілої ОСОБА_16 , при цьому будь-якої агресії щодо водія він не виявив, на запитання відповів зрозуміло; будь які свідчення щодо стану ОСОБА_7 під час вбивства відсутні, крім свідчень ОСОБА_17 , яка показала на існуючий послідовних характер дій ОСОБА_7 щодо переслідування потерпілої ОСОБА_16 , а саме розміщення вигаданої компрометуючої інформації щодо потерпілої ОСОБА_16 в мережі Інтернет, яку ОСОБА_7 розміщав цілеспрямовано, протягом тривалого часу виказував агресивну поведінку щодо ОСОБА_16 намагаючись підкорити її життя собі в повному обсязі, включаючи вимогу щодо зміни телефону, контролю її життя, влаштовував регулярні скандали на підставі ревнощів; що експертами не дано оцінки саме ствердженню про існування з боку ОСОБА_7 стійких ревнощів та проявів агресивності саме на підставі намагання підкорення життя ОСОБА_16 вимогам ОСОБА_7 , а навпаки, експертиза має ствердження, що мотивація ОСОБА_7 на виконання завдань слаба, потребує додаткової мотивації, недостатня цілеспрямованість, також є надуманими та не можуть бути прийняті до уваги з таких підстав.

Як наголошено вище, суд першої інстанції ретельно дослідив обидва висновки СПЕ та дійшов висновку про їх логічність, відсутність в них будь яких суперечностей, повність та всебічність досліджених експертами-психіатрами матеріалів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, яким в свою чергу був також досліджені мотивувальна частина цих висновків, які узгоджуються між собою, та в них надані вичерпні відповіді на питання, що стосується осудності ОСОБА_7 та необхідності застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілої, висновок експертизи не містить посилання на використання методик щодо виявлення можливої симуляції з боку ОСОБА_7 , та експерти взагалі не змогли надати пояснення щодо методик, які використовував запрошений психолог для з`ясування характерних рис, проте згідно п. 19 Наказу № 865 від 08.05.2018р. «під час проведення судово-психіатричної експертизи (СПЕ) з метою виконання певного експертного завдання експерти керуються актами законодавства України, галузевими стандартами у сфері психіатрії, затвердженими центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я; проводячи амбулаторну та стаціонарну СПЕ, експерт за потреби залучає психолога, дослідження має включати в себе обов`язкові елементи: дослідження особливостей перебігу когнітивних процесів (увага, пам`ять, мислення) не менше двох методик, спрямованих на дослідження одного процесу; дослідження індивідуально-психологічних особливостей - не менше двох методик. обсяг дослідження та вибір методик у кожному конкретному випадку визначає експерт (психолог).», проте під час допиту експертів ОСОБА_12 та ОСОБА_18 вони не могли вказати на те, чи виявлялася під час проведення експертизи можливість симуляції захворювання з боку ОСОБА_7 і взагалі не змогли послатися на методики, які були використані під час дослідження психологом, та який саме психолог був долучений до відповідної роботи; що під час досудового слідства та судового розгляду ОСОБА_7 не виявляв тих ознак, які зазначені у висновку СПЕ, а саме під час досудового слідства він не виявляв будь-яких ознак нерозуміння того, що він зробив, та під час дистанційного допиту свідка ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , виявляв до неї агресивність, не виявляв будь якого розкаяння у вчиненому, поводив себе емоційно-агресивно, по його поведінці було видно, що він розуміє, що вчинив, проте під час судового розгляду ОСОБА_7 демонстрував розкаяння, стверджував, що нічого не пам`ятає, але «якщо я це зробив мені шкода», при цьому на неодноразові звернення з боку представника потерпілих щодо того, розуміє він те, що відбувається, чи розуміє він запитання, чи зрозумілі йому права та обов`язки, він завжди відповідав логічно та погоджувався з тим, що він все розуміє та роз`яснень не потребує, при цьому ОСОБА_7 не знаходився під впливом будь-яких лікарських-препаратів препаратів, які б корегували його поведінку, не отримував їх під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи, то вони також не підлягають задоволенню, оскільки вони висловлюють оцінку висновків обох СПЕ з боку некомпетентної в сфері психіатрії сторони кримінального провадження без наведення конкретних доводів, які б прямо вказували на осудність ОСОБА_7 під час вчинення суспільно небезпечного діяння.

З аналогічних підстав не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги потерпілої, що можна стверджувати, що поведінка ОСОБА_7 носить зрозумілий, логічний характер, він не міг відповісти нічого конкретного, щодо характеру та змісту його маячні, вказував неконкретні згадки, що є нехарактерними ознаками такого захворювання.

Враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та без повного урахування усіх обставин справи, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали щодо ОСОБА_7 допущені неточності, які могли впливати на оскаржувану рішення, та про скасування ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 17.03.2025р., якою до ОСОБА_7 , за вчинення суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 115 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції не встановлено. Судове рішення суду першої інстанції є законним обґрунтованим та справедливим.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.03.2025р., якою у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за вчинення суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 1,4 ч. 2 ст. 115 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.03.2025р., якою у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за вчинення суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 1,4 ч. 2 ст. 115 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, особою, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді