Провадження № 1-кп/554/564/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«25» березня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст. 189, ч.4 ст.190, ч.1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.190 КК України,

ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Полтави перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст. 189, ч.4 ст.190, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , у невстановленому в ході досудового розслідування місці та у невстановлений час придбав телескопічну палицю, яку почав зберігати.

02.09.2019, біля 2-го під?їзду будинку №103 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові за підозрою у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, о 15 годині 20 хвилин, затриманий ОСОБА_7 , у якого під час особистого обшуку виявлено та вилучено предмет, схожий на металеву палицю «телескоп», який згідно висновку судово-криміналістичної експертизи холодної зброї №11/336CE-19 від 26.09.2019 виготовлений за типом 5-секційної металевої телескопічної палиці, відноситься до неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом, який ОСОБА_7 незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_7 , не маючи спеціального дозволу, передбаченого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992, а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, незаконно носив при собі холодну зброю без передбаченого законом дозволу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 під час досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 263 КК України, як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 підтримав клопотання обвинуваченого.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, оскільки дійсно закінчились строки притягнення обвинуваченого ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення, даних про вчинення нових кримінальних правопорушень немає, оскільки обвинувачений постійно перебував під вартою, в розшуку обвинувачений також не перебував.

Інші учасники кримінального провадження не заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд, вислухавши клопотання обвинуваченого, думку захисника, прокурора, інших учасників кримінального провадження, які не заперечували проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

Відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: закрити провадження у випадках, встановлення підстав, передбачених п.п. 5-8, 10 частини 1 або частиною 2 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом (ч.1 ст. 286 КПК України).

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч.4 ст. 286 КПК України).

У відповідності до ч. ч. 3-4 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акту до суду.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 263 КК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального правопорушення визначається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності (ч.3 ст. 4 КК України).

Відповідно до обвинувального акту діяння, передбачене ч.2 ст. 263 КК України вчинене 02.09.2019 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 КК України (в редакції Закону на час вчинення діяння) залежно від ступеня тяжкості, злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Враховуючи санкцію ч. 2 ст. 263 КК України (в редакції Закону на час вчинення діяння), з урахуванням вимог ст. 12 КК України (в редакції Закону на час вчинення діяння) злочин, передбачений ч.2 ст. 263 КК України, залежно від ступеня тяжкості, належав до злочину середньої тяжкості.

З урахуванням вимог ст. 49 КК України (в редакції Закону на час вчинення діяння), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п?ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01.07.2020 року, внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 12 КК України.

Так, згідно ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 КК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Враховуючи санкцію ч.2 ст. 263 КК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року), з урахуванням вимог ст. 12 КК України, діяння, передбачене ч.2 ст. 263 КК України, залежно від ступеня тяжкості, належить до нетяжкого злочину.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.5 КК України, мало місце поліпшення становища ОСОБА_7 порівняно із попередніми редакціями ст. 12 КК, а також ч.2 ст. 263 КК України, що була чинною на час скоєння ним відповідного діяння, оскільки вказане діяння стало нетяжким злочином, в зв?язку із чим підлягають застосуванню положення ч.1 ст.5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

З вимог ч.ч. 1, 2 ст. 44 КК України вбачається, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п?ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п?ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Таким чином, зі змісту ст. 49 КК України вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності є обов?язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового розслідування або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину.

З аналізу вимог ст. ст. 12, 49 КК України можна дійти висновку, що ОСОБА_7 може бути звільнений від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 263 КК України, якщо з дня вчинення ним нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Враховуючи, що нетяжкий злочин, передбачений ч.2 ст. 263 КК України було вчинено ОСОБА_7 02 вересня 2019 року, то п?ятирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності, сплив 02 вересня 2024 року, відповідно.

Даних щодо того, що ОСОБА_7 ухилявся від досудового розслідування та суду чи вчинив нове кримінальне правопорушення, матеріали кримінального провадження не містять, прокурором на час розгляду клопотання не надано, а отже перебіг давності, з урахуванням вимог ч.ч.2,3 ст. 49 КК України, не зупинявся та не переривався, вказане кримінальне правопорушення не є особливо тяжкими злочинами проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за яким згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, обмежень, встановлених ч.5 ст. 49 КК України у даному кримінальному провадженні немає, що у своїй сукупності, із зазначеним вище, свідчить про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, на підставі ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження.

Суд, відповідно до положень ч.3 ст. 285 КПК України, роз`яснив обвинуваченому суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Також, обвинуваченому роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав та роз`яснив його право на проведення судового провадження у повному обсязі в загальному порядку.

Обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов?язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності (постанови Верховного Суду від 19 листопада 2019 року в справі № 345/2618/16, від 18 лютого 2025 року в справі № 712/8174/23).

Тож, враховуючи клопотання обвинуваченого, згоду обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, та інші вищевикладені обставини, суд вважає можливим задовольнити клопотання в частині звільнення ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 263 КК України від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 263 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Керуючись положеннями ст. ст. 2, 7, 9, 284, 285, 286, 288, 369-372 КПК України, ст. ст. 4, 5, 12, 44, 49 КК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження в цій частині - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 263 КК України закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Продовжити судове провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_12

Судді: ОСОБА_13

ОСОБА_14