ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/314/26 Справа № 205/995/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 23 січня 2026 року про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, маючий на утриманні матір ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 23 січня 2026 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 23 березня 2026 включно та у відповідності з положеннями ч. 5 ст.1 94 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , обов`язки:

1)прибувати до кабінету слідчого, прокурора за вимогою слідчого, прокурора;

2)заборонено підозрюваному ОСОБА_8 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 ;

3 )повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим.

Попереджено підозрюваного ОСОБА_8 , що у разі невиконання вказаного запобіжного заходу до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав на наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що підтверджується, зокрема зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Встановлено доведеність ризику переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, тому існує ризик, що підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання у разі визнання його винним, яке відповідно до діючого законодавства пов`язане із позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважав доведеним ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого, так як ОСОБА_8 в подальшому може як у спосіб погроз застосування насильства, вмовлянь незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки їх показання мають ґрунтовне значення у кримінальному провадженні.

При визначенні запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, що на утриманні підозрюваного є матір ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку ЛКК стан її здоров`я потребує постійного стороннього догляду, діагноз енцефалопатія ІІ складного ґенезу, цукровий діабет ІІ середнього ступеню, хибний суглоб шийки правого стегна (2017).

Також слідчим суддею зазначено, що прокурором у судовому засіданні не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, у зв`язку із чим до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який є достатнім запобіжним заходом для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що оскаржена ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що слідчим суддею не було належним чином враховано, що ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку із чим останній може переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зазначає, що ОСОБА_8 не має постійного офіційного місця роботи, що вказує на відсутність достатнього соціального важеля впливу, який міг утримувати підозрюваного за місцем проживання та від переховування від слідства та суду.

Сторона обвинувачення вказує, що слідчим суддею не було належним чином враховано, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, мотивом вчинення даного кримінального правопорушення є саме спроба втечі від співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою ухилитись від мобілізації, що не виключає той факт, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, також враховуючи збройну агресію рф на території України. Зазначає, що наявні підстави вважати, що ОСОБА_8 може впливати на свідків та потерпілого, так як, йому відоме місце проходження служби свідків та потерпілого, з метою зміни їх показань.

Стверджує, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання встановлених ризиків та наявність у підозрюваного постійного місця проживання та те, що на його утриманні перебуває його мати також не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, заперечували проти доводів прокурора та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказамипідтверджується, що слідчим відділом СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУ НП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000088, від 22 січня 2026 року., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що є тяжким злочином, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

22 січня 2026 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, та не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі. З аналогічних міркувань не досліджується питання наявності встановлених слідчим суддею ризиків переховування підозрюваного від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого.

Одночасно колегія суддів звертає увагу на те, що встановлені судом ризики випливають головною мірою із самого факту можливого притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, а відтак не є особливо вагомими.

Твердження прокурора про виключну вагомість встановлених щодо ОСОБА_8 ризиків і можливість їх усунення виключно шляхом тримання його під вартою колегія суддів вважає непереконливими. Так, слідчим суддею в достатній мірі було враховано як тяжкість вчиненого злочину так і суворість покарання, яке загрожує підозрюваному, а висновок про те, що вказані обставини самі по собі не можуть бути підставою для істотного обмеження прав та свобод ОСОБА_8 , є ґрунтовним та узгоджується із практикою ЄСПЛ, відповідно до якої міркування суворості ймовірного покарання самі по собі не є достатньою підставою для тримання підозрюваного під вартою.

Аналізуючи доводи прокурора щодо можливості усунення встановлених щодо підозрюваного ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, виключно шляхом тримання останнього під вартою, колегія суддів не вважає їх обґрунтованими, оскільки ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання в м. Кам`янське, де проживає разом з матір`ю ОСОБА_9 , 1955 р.н., яка потребує постійного стороннього догляду через діагноз енцефалопатія ІІ складного ґенезу, цукрувий діабет ІІ середнього ступеню, хибний суглоб шийки правого стегна (2017), за якою він одноособово здійснює догляд, тобто підозрюваний обтяжений вагомими соціальними зв`язками та зобов`язаннями.

Крім того, своєю належною процесуальною поведінкою він довів дієвість обраного відносно нього запобіжного заходу з огляду на те, що станом на час апеляційного розгляду підозрюваний перебуває під домашнім арештом 18 днів, і стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, неявки за викликом, або про те, що з будь-яких інших міркувань фактично застосований до нього запобіжний захід виявився недостатньо дієвим.

У зв`язку із вищенаведеним, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 23 січня 2026 року про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4