ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/756/26 Справа № 176/1218/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

прокурора: ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м. Кривий Ріг апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 березня 2026 року, по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР № 0000149 від 19.03.2026 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 16 травня 2026 року,-

ВСТАНОВИЛА:

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 березня 2026 року відмовлено у клопотанні старшого слідчого ВП № 5 Кам`янського РУП ГУНП ОСОБА_9 погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 2 місяці, тобто до 16 травня 2026 року.

У апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала є незаконною та необґрунтованою. Вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а ризики заявлені прокурором є реально існуючими, так як в ході досудового розслідування встановлено ряд ризиків, які обумовлюють застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 21 Конституції України встановлено, що усі люди вільні і рівні у своїй гідності та правах.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїй практиці підкреслював основоположний характер гарантій прав людини, що містяться в статті 5 Конвенції, оскільки вони призначені для зведення до мінімуму ризику свавілля та гарантування верховенства права.

Метою статті 5 Конвенції є захист особи від свавільного арешту і тримання під вартою, захист публічного порядку, який вимагає забезпечення покарання осіб, що вчинили злочин.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини усправах «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя районного суду зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі, прийнявши законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу має бути викладено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 177 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказував, що підозрюваний ОСОБА_6 у разі відсутності найсуворішого запобіжного заходу може переховуватися від органу досудового розслідування та впливати на свідків враховуючи суворість покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України. Також слідчий посилається на те, що підозрюваний після настання дорожньо-транспортної пригоди зник з місця події, залишивши в небезпеці потерпілого.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді ризик того, що підозрюваний можливо буде переховуватися від слідства та суду дійсно знайшов своє підтвердження з огляду на невідворотність покарання.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині того, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли свого відображення під час дослідження матеріалів кримінального провадження.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_6 може впливати на свідків та потерпілих прокурором апеляційному суду надано не було.

Так, після події кримінального правопорушення до моменту розгляду по суті клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_6 , будучи обізнаним з особами свідків та потерпілих жодних протиправних дій щодо останніх не вчинив.

Відповідно до досліджених апеляційним судом характеристик, підозрюваний ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, має визначене місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, призваний до лав ЗСУ, одружений, на утриманні має малолітнього сина, що вказує на міцні соціальні зв`язки.

У відповідності до вимог ст. 179 КПК України - особисте зобов`язання полягає у покладанні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього кодексу.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри і зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

За вказаних обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 березня 2026 року, по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР № 0000149 від 19.03.2026 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 16 травня 2026 року, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді