Справа № 932/1515/26
Провадження № 1-кс/932/978/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002609 від 30 січня 2026 року, стосовно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, не одружений, проходить військову службу за мобілізацією на посаді стрільця-снайпера 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , військове звання «солдат», раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2026 року до слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002609 від 30 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, стрільцем-снайпером 3 механізованого відділення, 1 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 17.06.2025 року о 20 годині 00 хвилин був відсутнім на місці розташування підрозділу в населеному пункті АДРЕСА_2 , (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), тобто самовільно залишив місце розташування військової частини НОМЕР_2 , командуванню про причини залишення частини ОСОБА_6 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, саме до 16.02.2026 року, коли був виявлений працівниками ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, пр. Пилипа Орлика, буд. 3 (Шевченківський район), внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

16 лютого 2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: допитами свідків, актом проведення службового розслідування, тощо.

Слідчий просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, обґрунтовуючи таку вимогу наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, вручені підозрюваному 16 лютого 2026 року о 18:01 год., що підтверджується розпискою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 , яка входить до складу групи слідчих у кримінальному провадженні на підставі постанови від 17 лютого 2026 рок, підтримав клопотання.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні частково заперечував проти вимог клопотання та пояснив, що, хоча фактично ОСОБА_6 і визнає факт вчинення кримінального правопорушення, але, на його думку, зазначені слідчим ризики є надуманими. Так, єдиним аргументом прокурора на підтвердження необхідності застосування до ОСОБА_6 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, але згідно з практикою Європейського суду з прав людини, це не може бути єдиною підставою. Ризик впливу на свідків абстрактний, оскільки тривалий час перебуваючи на волі ОСОБА_6 не вчиняв жодної спроби впливу на свідків. Крім того, свідки можуть бути допитані під час досудового розслідування в порядку ст. 225 КПК України слідчим суддею, що унеможливить зміну показань в подальшому. Ризик повторного вчиненні кримінального правопорушення також не обґрунтований, оскільки ОСОБА_6 раніше не притягувався до адміністративної або кримінальної відповідальності, тобто не є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень. Сторона захисну усвідомлює, що відповідно до вимог діючого законодавства до осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак все ж таки просив визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, що прямо не заборонено і належить до дискреційних повноважень слідчого судді або суду. Розмір застави поросив визначити мінімальний, оскільки більшу суму родина підозрюваного зібрати не зможе. Звернув увагу також на те, що підозрюваний хоча і не одружений, але має батьків, сестру, тобто у нього наявні міцні соціальні зв`язки, він бажає продовжити військову службу.

Підозрюваний ОСОБА_6 повністю підтримав пояснення свого захисника.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь в судовому засіданні, слідчим суддею встановлено таке.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Під час судового розгляду доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_6 може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено понесення винуватою особою покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

В той же час слідчий суддя вважає, що ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий в своєму клопотанні, не доведені, оскільки, по-перше, не надано будь-яких доказів на підтвердження наміру підозрюваного впливати на свідків у кримінальному провадженні; по-друге, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, відповідно до обґрунтування слідчого, пов`язаний виключно зі статусом підозрюваного (військовослужбовець), який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто не є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя вважає неможливим застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та встановленим у судовому засіданні, оскільки вони не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, на що вказують особистість підозрюваного, а також суворість покарання за кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Оцінено в сукупності також такі обставини: достатню обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному (у разі встановлення його вини) позбавлення волі на строк від 5 до 10 років; особу підозрюваного та стан його здоров`я є військовослужбовцем, відомості про перебування на обліку у медичних закладах відсутні; має міцні соціальні зв`язки, за місцем проходження служби зарекомендував себе негативно; раніше не судимий.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі підозрюваного ОСОБА_6 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам досудового розслідування, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, конструкція абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України не містить категоричної заборони визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , і покладає вирішення цього питання на суд або слідчого суддю, наділяючи його правом як визначати розмір застави у такому кримінальному провадженні, так і не визначати.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на характеристику особи підозрюваного ОСОБА_6 , враховуючи те, що він з 17 червня 2025 року знятий з усіх видів забезпечення та не отримує грошове утримання, слідчий суддя вважає за можливе визначити йому розмір застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 66560,00 гривень, поклавши на нього певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, що буде достатнім стимулом для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків у разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави. При цьому слідчий суддя не знаходить підстав для визначення застави підозрюваному у більшому розмірі, оскільки в такому випадку застава стане для нього непомірним тягарем.

Строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 необхідно визначити з урахуванням положень п. 2 абз. 3 ч. 1 ст. 219 КПК України та ч. 2 ст. 197 КПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Оскільки підозрюваний є військовослужбовцем, з урахуванням положень ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, тримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання повинно відбуватись на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176, 178, 182-185, 193, 194, 196-198 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в умовах гауптвахти на строк до 16 квітня 2026 року включно, взявши під варту в залі суду негайно.

Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп.

У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- прибувати за викликом до органу досудового розслідування, суду для участі в слідчих діях, судових засіданнях або брати участь в судових засідання дистанційно;

- утримуватися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню з приводу обставин кримінального правопорушення.

Визначити строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави 2 (два) місяці з дня її внесення, але не довше ніж кінцевий строк досудового розслідування.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1