Справа № 159/1362/26
Провадження № 1-кп/159/416/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11 березня 2026 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника потетрпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ковельської окружної прокуратури Волинської області у кримінальному провадженні № 0000027 від 10.01.2026 про продовження запобіжного заходу щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця місто Ковель, Волинської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ :

У судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Прокурор зазначає, що у зв`язку із закінченням 12.03.2026 терміну дії ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду щодо строку цілодобового домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_4 та при наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, є доцільним продовжити термін такого домашнього арешту.

Прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти ризику ухилення від з`явлення до суду, незаконного впливу на свідків, вчинення нових кримінальних правопорушень.

В судовому засідання прокурор клопотання підтримав із зазначених у ньому підстав.

Захисник обвинуваченого вважає, що ризики які зазначив прокурор не підтверджені, водночас сторона захисту не заперечує проти часткового задоволення клопотання прокурора та обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту. Захист звертає увагу суду, що обвинувачений повністю відшкодував завдані збитки потерпілим, примирився з ними, є молодою людиною та потребу соціальної інтеграції. Крім того обвинувачений визнає вину та щиро розкаюється.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свого захисника.

Представник потерпілого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 , підтвердила повне відшкодування шкоди потерпілому та підтримала позицію захисту.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження суд встановив таке.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.01.2026 слідчий суддя обрав ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на два місяці, яка залишена без змін ухвалою Волинського апеляційного суду від 19.01.2026.

Ухвала про обрання запобіжного заходу мотивована тим, що існують ризики ризики передбачені п. 1 ст. 177 КПК України. Наявність ризиків передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про які слідчий зазначав у клопотанні, суддя не встановив.

Як передбачено ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку річ чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиненню іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Одним із видів запобіжних заходів є домашній арешт (ст. 181 КПК України), який полягає в забороні особі залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоров`я особи; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 4) наявність постійного місця роботи або навчання; 5) репутацію особи; 6) її майновий стан; 7) наявність судимостей; 8) розмір майнової шкоди; 9) дотримання особою умов раніше застосованих до неї запобіжних заходів; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення та інше.

Кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду обвинувального акта, складеного щодо ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. В обвинувальному акті зазначаються фактичні обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України).

На підставі наведеного, наявність самого обвинувального акту, у якому міститься інформація про обставини вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, свідчить про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Суд ураховує, що діяння, інкриміновані ОСОБА_4 , відповідно до статті 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років.

Згідно з ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Суд також бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на момент розгляду справи офіційно не працевлаштований, не має утриманців, неодружений, зареєстрований,його молодий вік.

На підставі викладеного, суд враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , його молодий вік, відсутність у нього постійного доходу, можливість втечі збільшується та підтверджує існування ризику, встановленого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас прокурор, на переконання суду не довів, що виникли нові ризики. Які передбачені п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки вказаний запобіжний захід за своєю суттю не забезпечить постійного контролю за поведінкою обвинуваченого. Особи, яка заслуговує довіру і яка могла б поручитися за виконання обов`язків обвинуваченим, відповідно до ст. 194 КПК України, суд не встановив, про наявність коштів на заставу, обвинувачений суду не повідомив.

Водночас суд враховує, що обвинувачений на даний час фактично не має власних джерел доходу та перебуває на утриманні у своїх батьків. Обвинувачений має намір працевлаштуватися з метою забезпечення власних потреб та припинення перебування на утриманні родичів.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту фактично позбавляє його можливості працевлаштуватися та отримувати законний дохід, що у свою чергу не сприяє його соціальній адаптації та забезпеченню належного рівня існування.

Разом із тим суд бере до уваги, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом. На переконання суду, у даному випадку такі цілі можуть бути досягнуті шляхом застосування менш обмежувального запобіжного заходу, а саме домашнього арешту у певний період доби (у нічний час), який дозволить обвинуваченому працевлаштуватися, водночас забезпечивши контроль за його поведінкою у нічний час.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що зміна запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час буде достатньою та пропорційною для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та запобігти настанню ризиків передбачених пп. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також відповідатиме принципу застосування найменш обмежувального заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.176-183, 314-316, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту задовольнити частково.

Змінити раніше обраний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло, на домашній арешт із встановленням заборони залишати житло за адресою АДРЕСА_2 у період доби з 22.00 год вечора до 07.00 години ранку, на строк два місяці - до 11.05.2026 включно.

На час дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) не виїжджати за межі населеного пункту у якому проживає без дозволу суду;

2) прибувати за кожною вимогою суду;

3) не спілкуватися із свідками потерпілими у цьому кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що порушення покладених на нього судом обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого мають право з`являтись в житло, під арештом в якому обвинувачений перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора ОСОБА_3 та Ковельське районне управління поліції ГУНП у Волинській області.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1