Справа № 302/115/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/168/25 за апеляційною скаргою прокурора Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.02.2025.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений, непрацюючий, раніше судимий вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.12.2023 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, які відбуто, засуджений:

- за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Направлено ОСОБА_8 для проходження програми для кривдників на строк 06 (шість) місяців.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

02.11.2024 приблизно о 17 год 30 хв ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом на заподіяння психологічного страждання, перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , затіяв сварку зі своєю дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є мешканкою вказаного будинку, в ході якої ображав її нецензурними словами та кидав у неї сторонніми предметами, чим вчинив психологічне насильство над останньою, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

10.11.2024 приблизно о 18 год 50 хв ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом на заподіяння психологічного страждання, перебуваючи вдома за вищевказаною адресою, затіяв сварку зі своєю дружиною ОСОБА_10 , в ході якої ображав її нецензурними словами, чим вчинив психологічне насильство над останньою, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

01.12.2024 приблизно о 21 год 10 хв ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом на заподіяння психологічного страждання, перебуваючи вдома за вищевказаною адресою, затіяв сварку зі своєю дружиною ОСОБА_10 , в ході якої ображав її нецензурними словами, чим вчинив психологічне насильство над останньою, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

-2-

За вказані діяння постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03.12.2024 (справа № 302/1654/24) ОСОБА_8 притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у виді громадських робіт на строк 50 (п`ятдесят) годин.

Після чого, ОСОБА_8 на шлях виправлення та перевиховання не став, а 25.12.2024 приблизно о 23 год, перебуваючи за місцем проживання, маючи прямий умисел на заподіяння психологічного насильства, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин, у присутності малолітньої дитини, кричав і виражався нецензурними словами в адресу своєї дружини ОСОБА_10 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Своїми насильницькими діями, ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_10 систематичні психологічні страждання, що виразилися в словесних образах, приниженні, які викликали у потерпілої ОСОБА_10 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 , а також призначене йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, просить вирок змінити у частині застосування положень ст. 91-1 КК України та направити ОСОБА_8 для проходження програми для кривдників на строк три місяці. Посилається на те, що прийнявши рішення про направлення ОСОБА_8 для проходження програми для кривдників на строк 06 (шість) місяців, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до положень ч. 3 ст. 91-1 КК України, заходи, передбачені ч. 1 цієї статті можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_10 , неявка яких, з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що обвинувачений та потерпіла належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення судового засідання на інший термін та відомості про поважність причин їхньої неявки. Відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорювали всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, внаслідок чого суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченого і дослідженням тих доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

-3-

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 126-1 КК України кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин кримінального провадження, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч. 2 ст. 394 та ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення обвинуваченому покарання, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції правильно обрав вид та розмір покарання, проте при застосуванні до обвинуваченого обмежувальних заходів у виді проходження програми для кривдників, всупереч вимог ст. 91-1 КК України встановив строк застосування даного обмежувального заходу тривалістю шість місяців, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, є підставою для зміни судового рішення апеляційним судом.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.08.2019 у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 50 КК України метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Закон України від 07.12.2017 за № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» п. 3 ч. 1 ст. 1 визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що

-4-

вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ч. 10 ст. 26 вказаного Закону, у разі порушення кримінального провадження у зв`язку з вчиненням домашнього насильства, перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством або визнання винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів, визначаються КК та КПК України.

Статтею 91-1 КК України визначено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки, зокрема, визначені п. 5 вказаної статті - направлення для проходження програми для кривдників.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким, його наслідки, обставини що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, а також обтяжуючу покарання обставину - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, судом було враховано відношення обвинуваченого до вчиненого правопорушення та данні про його особистість, зокрема, те, що обвинувачений раніше судимий, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, одружений та має неповнолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, застосував обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство та направив обвинуваченого ОСОБА_8 для проходження програми для кривдників.

Разом з тим, застосовуючи щодо обвинуваченого обмежувальні заходи, відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України та, направляючи ОСОБА_8 для проходження програми для кривдників, судом визначено строк покладення такого обов`язку тривалістю 06 (шість) місяців, що є порушенням закону України про кримінальну відповідальність і свідчить про наявність порушень, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, тобто незастосування судом закону, який підлягає застосуванню що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України і є підставою для зміни судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції зміні, з направленням обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, для проходження програми для кривдників, на строк 03 (три) місяці.

-5-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.02.2025 щодо ОСОБА_11 змінити в частині застосування положень п. 5 ч. ст. 91-1 КК України.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити обвинуваченого ОСОБА_12 для проходження програми для кривдників строком на 03 (три місяці).

У решті вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.02.2025 щодо ОСОБА_12 залишити без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді