Справа № 127/3071/26
Провадження №11-сс/801/155/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2026 р. про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого СВ ( з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 26.01.2026 р.

за участю сторін провадження:

заявника: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2026 року у задоволенні скарги ОСОБА_6 , на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 26.01.2026 року відмовлено.

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2026 року, постановити нову ухвалу, якою визнати бездіяльність уповноважених осіб четвертого СВ ТУ ДБР протиправною, зобов`язати уповноважену особу ДБР внести відомості до ЄРДР за його заявою від 26.01.2026 року, зобов`язати повідомити заявника про внесення відомостей у встановленому законом порядку.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що ухвала слідчого судді винесена з порушенням КПК України та неправильним застосуванням практики Верховного Суду.

На думку заявника внесення відомостей до ЄРДР є обов`язком органу досудового розслідування.

Слідчий суддя не мав права вимагати доведення «обгрунтованості заяви», оскільки предметом розгляду скарги в порядку ст. 303 КПК України є виключно факт подання заяви, факт невнесення відомостей до ЄРДР у встановлений строк.

Суд послався на те, що скриншот електронного направлення заяви «не підтверджує» її подання, однак КПК України не встановлю виключної форми подання заяви, а електроне звернення.

Також суд обмежився формальним посиланням на позицію органу досудового розслідування, що суперечить завданню судового контролю у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, думку заявника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею ст.303 КПК України передбачено оскарження бездіяльності дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ст. 214 КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, лише тих, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, але не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 26 січня 2026 року о 01:30 годині ночі направив заяву до Четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький через ТУ ДБР у м. Хмельницькому та ДБР у м. Києві про можливі кримінальні правопорушення працівників ГУНП у Вінницькій області.

Вищезазначене ОСОБА_6 підтвердив під час апеляційного розгляду та пояснив, що з ТУ ДБР у м. Хмельницькому , ДБР у м.Києві відповіді про скерування його заяви на четвертий СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому не отримував.

Приймаючи рішення за скаргою ОСОБА_6 , слідчий суддя, керуючись нормами КПК України, перевіривши зміст скарги, прийняв до уваги лист заступника керівника четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький ОСОБА_7 , згідно якого станом на 11.02.2026 року у відповідності до даних Системи електронного документообігу (СЕДО), заява ОСОБА_6 від 26.01.2026, на адресу ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький не надходила, врахував, що ОСОБА_6 отримував листи, які датуються груднем 2025 та січнем 2026 року та стосуються розгляду попередньо поданих заяв ОСОБА_6 щодо можливих вчинень кримінальних правопорушень та не відносяться до предмету спору у вказаній скарзі.

При цьому слідчий суддя дав оцінку твердженням ОСОБА_6 про те, що 28 січня 2026 року, тобто фактично через один робочий день після подання заяви, він отримав письмові відповіді у паперовій формі через АТ «Укрпошта», а саме: листи, надані від імені Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР, який має дислокацію у м. Вінниці, при цьому два листи є повністю ідентичними за змістом та були вкладені в один конверт, окремо лист про направлення матеріалів до ГУНП у Вінницькій області для «службової перевірки», лист ТУ ДБР у м. Києві, який підтверджує відсутність внесення відомостей до ЄРДР.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи лист заступника керівника четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, ОСОБА_7 погоджується з висновком суду першої інстанції, що поскільки заява ОСОБА_6 не надходила до Четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, тому відсутня бездіяльність в розумінні ст. 303 КПК України.

Крім того, як встановлено з пояснень ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 безпосередньо до четвертого СВ ( з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому не направляв.

Отже, оскільки до четвертого СВ ( з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому заява ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення не надходила, то фактично оскаржуваної заявником бездіяльності слідчого, яка полягала б у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР немає.

Слідчим суддею не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, на що є посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_6 .

Таким чином, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та скасування законної й обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.

Апеляційний суд також бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, спрямованим на забезпечення ефективності системи правосуддя.

З огляду на наведене, прийняте слідчим суддею рішення відповідає вимогам ст. ст. 303, 306-307 КПК України, є законним і обґрунтованим, тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2026 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого СВ ( з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 26.01.2026 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4