Справа № 344/3507/22
Провадження № 1-кп/344/571/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретарів с/з: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.199, ч.1 ст. 204 КК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, передбаченого п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України на підставі ст.284 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Верховного Суду скасовано Ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року та ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2023 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначене провадження передано судді ОСОБА_1 .

Ухвалою від 17 липня 2025 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав до суду клопотання про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Захисник зазначив, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчився, оскільки підозру ОСОБА_5 було оголошено 27 березня 2018 року, однак обвинувальний акт було скеровано до суду тільки 10 березня 2022 року, тобто поза межами строку досудового розслідування.

В обґрунтування клопотання вказав, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 складено 27 березня 2018 року, саме цю дату орган досудового розслідування вважає датою повідомлення ОСОБА_5 про підозру. 04 квітня 2018 року слідчим за погодженням з прокурором винесено постанову про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001156 від 23.03.2018 року та оголошення підозрюваного ОСОБА_5 в розшук.

18 червня 2018 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду скасовано постанову слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджену прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 .

Таким чином, на думку захисника, строк з дня повідомлення про підозру ОСОБА_5 - 27.03.2018 року до дня скасування слідчим суддею постанови про зупинення кримінального провадження - 18.06.2018 року, який складає 82 дні, враховуються у строки досудового розслідування. Отже, починаючи з дати постановлення вищезазначеної ухвали слідчим суддею, тобто з 18.06.2018 року строк досудового розслідування вважається таким, що сплив та відповідно не міг бути поновлений, що в свою чергу вказує на незаконність подальших постанов про продовження строку досудового розслідування прокурором.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого підтримав заявлене ним клопотання з підстав, викладених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника, просив суд його задовольнити.

У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі, зазначивши, що строк досудового розслідування з дня повідомлення особі про підозру закінчувався 30.07.2018 року, тому постанова керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури від 30.07.2018 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 винесена без порушень процесуальних строків. Заявив клопотання про перевірку в підготовчому судовому засіданні на предмет законності постанови слідчого від 04.04.2018 року про зупинення провадження та оголошення ОСОБА_5 у розшук, а також ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від18 червня 2018 року. Підтвердив, що надав суду всі необхідні для вирішення клопотання докази, зокрема і докази того, що 21.03.2018 року підозрюваний перетнув кордон, а тому постанова про зупинення досудового розслідування є законною та обґрунтованою.

Вмотивованих заперечень щодо необхідності перевірки судом обґрунтованості і достовірності наявної в процесуальних документах інформації саме під час судового розгляду від прокурора не надходило. В судовому засіданні прокурор погодився з вирішенням заявленого стороною захисту клопотання саме в підготовчому судовому засіданні, оскільки вважав, що як застережень для дослідження доказів на підтвердження обґрунтованості клопотання так і застережень для дослідження доказів на підтвердження заперечень на клопотання не має. Вказав, що жодних трудностей в наданні всіх необхідних доказів на підтвердження своїх заперечень на клопотання в підготовчому судовому засіданні в сторони обвинувачення не виникло.

Ч.5 ст.219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Відтак, строк досудового розслідування від 19.04.2023 не рахується.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши долучені ними документи, ознайомившись з обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

В силу п.4 ч.3 ст.219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчинені злочину.

Згідно зі статтею 113 КПК процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК).

Нормами частини 4 статті 115 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

У постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 344/6630/17 Верховний Суд констатував, що закон пов`язує закінчення досудового розслідування з ухваленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акта чи відповідного клопотання. У § 1 гл. 24 КПК України розкриваються відповідні форми закінчення досудового розслідування.

Як зазначено у постанові Верховного Суду, справа № 711/3111/19 «перевірка судом першої інстанції у підготовчому провадженні дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291, 293 КПК, а також виконання ним приписів статті 219 КПК в частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування є передумовою набуття підозрюваним у вчиненні злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я особи, процесуального статусу обвинуваченого стосовно якого, відповідно до частини 1 статті 337 КПК, має здійснюватися судовий розгляд.

Відповідно до висновку, зробленого Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в своїй постанові від 17.02.2025 року - суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні, з метою вирішення клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, має право дослідити додані до клопотання процесуальні документи, в тому числі рішення слідчого, прокурора, слідчого судді.

За наявності вмотивованих заперечень учасників провадження, перевірка обґрунтованості і достовірності інформації з таких процесуальних документів здійснюється судом під час судового розгляду.

Оскільки сторонами вмотивованих заперечень про необхідність дослідження доданих до клопотання процесуальних документів, в тому числі рішення слідчого, прокурора та слідчого судді в розпорядження суду не надано, суд вважає, що є всі підстави для розгляду заявленого захисником клопотання в підготовчому судовому засіданні.

Так, ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.199 та ч.1 ст.204 КК України, тобто нетяжкого та тяжкого злочинів, які не направлені проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування та повідомлення про підозру, 27 березня 2018 року в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 199 КК України.

Отже, двохмісячний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчувався 27.05.2018 року.

Судом встановлено, що 04 квітня 2018 року слідчим за погодженням з прокурором винесено постанову про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001156 від 23.03.2018 року.

18 червня 2018 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду вищезазначену постанову скасовано.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею включається у строки, передбачені цією статтею, крім випадків винесення такої постанови у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу.

Вирішуючи доводи прокурора про законність постанови слідчого про зупинення кримінального провадження від 04.04.2018 та незаконність ухвалою слідчого судді Івано Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.06.2018 суд приходить до наступних висновків.

Так, ухвалою слідчого судді Івано Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.06.2018 скасовано постанову слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджену прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001156 від 23.03.2017 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.199 КК України.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що при розгляді скарги не було представлено даних, що органом досудового розслідування перед винесенням постанови від 04.04.2018 були вжиті передбачені КПК України заходи щодо виклику підозрюваного ОСОБА_5 на вимогу слідчого. Тобто підозрюваний, не маючи даних про наявність таких вимог, не міг виконати такі вимоги слідчого, проте оголошений в розшук.

Також слідчий суддя зазначив, що з тексту оскаржуваної постанови встановлено, що слідчим було проведені всі слідчі та інші процесуальні дії, проведення яких є необхідним та можливим у даному кримінальному провадженні, у тому числі щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного що переховуються від органів слідства та його місцезнаходження невідоме.

Відповідно до ч. 2 ст. 280 КПК до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 281 КПК якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Тобто оголошення розшуку підозрюваного має передумови, дотримання яких є обов`язковим для слідчого чи прокурора. Зокрема, вказані суб`єкти повинні не лише формально здійснити виклик підозрюваного, але й дотриматися правил про належність такого виклику, які регламентовано ст. 135 КПК. Після надання оцінки усім відомостям щодо місцезнаходження підозрюваного слідчий чи прокурор вправі прийняти рішення про оголошення розшуку підозрюваного.

Як встановлено в підготовчому судовому засіданні за результатом дослідження документів підставою прийняття рішення про зупинення досудового розслідування стала неможливість встановити місце перебування підозрюваного, яка ґрунтувалась виключно на рапорті працівника поліції про відсутність ОСОБА_5 за місцем проживання, за результатами разового відвідування та інформації про те, що ОСОБА_5 21.03.2018 року перетнув кордон, що прокурором не оспорювалось, доказів протилежного суду не надано.

Відомостей про те, що саме підозрюваний ОСОБА_5 не з`являвся без поважних причин на виклик слідчого, що є однією із обов`язкових умов для оголошення у розшук відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК, не зазначено ні в постанові слідчого від 04.04.2018 року, як і не надано суду прокурором.

Також стороною обвинувачення не надано доказів того, що після вручення повідомлення про підозру 27.03.2018 року підозрюваний ОСОБА_5 викликався до органу досудового розслідування в спосіб визначений ст.135 КПК України. Наявні в матеріалах кримінального провадження корінці про виклик ОСОБА_5 на 28.03.2018 та 02.04.2018 року не є доказами належного виклику, оскільки на них відсутня інформація про те, що ОСОБА_5 отримав такі повістки особисто, як і відсутня інформація про те, що вони були вручені, для передачі підозрюваному ОСОБА_5 , під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Надаючи оцінку посиланню прокурора на те, що відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження інформації підозрюваний ОСОБА_5 21.03.2018 року перетнув кордон, а тому постанова про зупинення досудового розслідування була законною та обґрунтованою суд зазначає наступне.

Так судом встановлено, що ОСОБА_9 21.03.2018 року дійсно перетнув кордон України в напрямку виїзду. Про те, на момент його виїзду за межі України він не набув статусу підозрюваного та відповідно жодних заборон для такого виїзду не було. Як видно з сформованого працівником поліції рапорту та відповіді з систем «Аркан», наявна в матеріалах кримінального провадження відповідь охоплює період з 18.03.2018 по 26.03.2018 року тобто період коли ОСОБА_5 ще не набув статусу підозрюваного. Поряд з тим прокурор не забезпечив суд інформацією щодо місця перебування ОСОБА_5 на момент оголошення йому повідомлення про підозру 27.03.2018 року та на момент винесення постанови про зупинення досудового розслідування 04.04.2018 року, а отже і не довів, що ОСОБА_5 ухилявся від досудового розслідування будучи вже в статусі підозрюваного, що є обов`язковою умовою для оголошення його в розшук та зупинення досудового розслідування.

Крім того судом встановлено, що сторона захисту в даному кримінальному провадження займала активну позицію, неодноразово зверталась до слідчого з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, крім того ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 16 квітня 2018 року слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області зобов`язано негайно надати на ознайомлення захиснику ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження №0001156 від 11.12.2017 року. Таким чином в підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що саме стороною обвинувачення створювалися перешкоди щодо реалізації своїх прав стороною захисту, а зупинення досудового розслідування носило формальний характер.

Окрім того, під час підготовчого судового засідання прокурор наводив доводи, в яких зазначав про відсутність підстав для закриття кримінального провадження і вважав ухвалу слідчого судді від 18 червня 2018 року незаконною лише з підстав, що вона постановлена уже після відновлення досудового слідства 07 червня 2018 року.

На переконання суду час постановлення ухвали слідчого судді жодним чином не впливає на її законність.

Також суд вважає за необхідне надати окрему оцінку постанові слідчого про зупинення досудового розслідування.

Так ч.1 ст.281 КПК України передбачено, що якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Відповідно до ч.2 вказаної статті про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про, що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З системного аналізу вимог вказаної статті суд приходить до висновку, що обов`язковою умовою для зупинення досудового розслідування з підстав передбачених 281 КПК України є оголошення розшуку підозрюваного яке оформляється або окремою постановою, або ж про оголошення розшуку підозрюваного вказується в постанові про зупинення досудового розслідування. Тільки після прийняття рішення про оголошення розшуку підозрюваного та зупинення досудового розслідування слідчий в своїй постанові зазначає про необхідність внесення відомостей про прийняті рішення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Без оголошення розшуку підозрюваного зупинення досудового розслідування з підстав визначених ст.281 КПК України не допускається.

Поряд з тим, слідчий ОСОБА_7 вказаних вимог КПК України не дотримався та в своїй постанові про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного, не вказав про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 , а тільки обмежився вказівкою про внесення відомостей про розшук підозрюваного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що за своєю суттю є технічною дією та не підміняє рішення про оголошення розшуку підозрюваного. Крім того з тексту постанови не зрозуміло відносно якого саме підозрюваного необхідно внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того відповідно до ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:

місце і час прийняття постанови;

прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;

мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст прийнятого процесуального рішення;

місце та час (строки) його виконання;

особу, якій належить виконати постанову;

можливість та порядок оскарження постанови.

Поряд з тим зазначена постанова про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук вимогам вказаної статті не відповідає, так з мотивувальної частини не зрозуміло який процесуальний статус був в ОСОБА_5 на момент її винесення та коли він його набув. Також в мотивувальній частині не зазначається про необхідність оголошення розшуку підозрюваного, як і не зазначається які саме слідчі та інші процесуальні дії у тому числі щодо встановлення місце знаходження підозрюваного виконані.

Що стосується резолютивної частини постанови то в ній не зазначено про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 , без чого зупинення досудового розслідування є неможливим.

Таким чином суд погоджується із висновками слідчого суді про те, що за наведених обставин оголошення розшуку підозрюваного та зупинення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні було здійснено з порушенням вимог статей 280, 281 КПК, а отже постанова слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні є незаконною.

За таких обставин, суд погоджується з доводами захисника про те, що строк досудового розслідування з 04 квітня 2018 року по 18 червня 2018 року враховується у строк досудового розслідування та приходить до висновку, що на час направлення прокурором обвинувального акту, а саме 10.03.2022 року сплинули строки досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положенням ст.2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ч. 1 ст. 21 КПК України гарантують кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Розумність строків - є однією із засад кримінального провадження, передбачених ст.7 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Разом з тим, прокурор фактично звернувся до суду (направив обвинувальний акт) лише 10 березня 2022 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду на супровідному листі.

Отже, законодавцем чітко визначено момент закінчення кримінального провадження, який визначається, як звернення до суду з обвинувальним актом, що має бути здійснено у строк, встановлений ст. 219 КПК України, та чого, в даному випадку не було своєчасно здійснено прокурором.

Суд звертає увагу на те, що строк досудового розслідування - не є простою формальністю. Передбачення процесуальним законом обов`язку прокурора якнайшвидше, але не пізніше визначеного законом процесуального строку після повідомлення особі про підозру звернутись до суду з обвинувальним актом або закрити кримінальне провадження - є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбаченого ст.7, ч.1 ст.21 КПК, що підтверджується усталеною практикою ЄСПЛ.

Велика палата ЄСПЛ у п. 68 рішення у справі Карт проти Туреччини (Kart v. Turkey, заява №8917/05) зазначила, що право на розгляд справи протягом розумного строку базується на необхідності гарантувати, що обвинуваченим доведеться залишатись занадто довго у стані невизначеності щодо результатів кримінальних звинувачень проти них.

Так само ЄСПЛ у п. 18 рішення в справі Вемхофф проти Німеччини (Wemhoff v. Germany, заява №2122/64) вказував, що чітка мета відповідного положення п. 1 ст. 6 Конвенції у кримінальних справах полягає у забезпеченні того, щоби обвинувачені особи не перебували занадто довго під обвинуваченням та обвинувачення було визначене.

Отже, особа не може необмежений час перебувати в стані підозрюваного - якщо публічне обвинувачення з будь-яких причин не має можливості визначити обвинувачення, склавши обвинувальний акт, та спрямувати справу до суду протягом визначеного законом строку - особа має бути звільнена від підозри.

Таким чином, такий процесуальний строк досудового розслідування - є одним із найважливіших проявів правового принципу верховенства права, який вимагає належної правової визначеності у такому особливо вразливому статусі людини як підозрюваний.

Тому, суд переконаний, що застосування передбачених законом наслідків пропуску такого строку як строк досудового розслідування навіть на один або кілька днів не є зайвим формалізмом оскільки: 1) строки досудового розслідування є граничними; 2) положення ч.5 ст.294 КПК України виключає можливість суду поновити строк досудового розслідування, що завершився.

Судом встановлено, що процесуальних дій щодо продовження передбаченого п.4, ч. 3 ст. 219 КПК України строку досудового розслідування до моменту його спливу, в даному кримінальному провадженні не здійснювалось.

З огляду на те, що судом встановлено наявність підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої п.10 ч.1ст.284 КПК України - у зв`язку із закінченням визначеного ст.219 КПК України строку досудового розслідування, що перешкоджає призначенню справи до судового розгляду, суд згідно з п.2 ч. 3 ст. 314 КПК України приймає рішення про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. 110,135,219,280,281, 284, 314 КПК України,суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України задовольнити.

Кримінальне провадження, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.199 та ч.1 ст.204 КК України - закрити.

Після набрання ухвалою законної сили заставу, внесену заставодавцем ОСОБА_10 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за ОСОБА_5 , відповідно до квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 13.06.2018 року на підставі ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.06.2018 року у сумі 176 200 (сто сімдесят шість тисяч двісті) гривень, 00 копійок повернути заставодавцю ОСОБА_10 .

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 13 лютого 2026 року о 14 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1