Справа №295/1208/24
УХВАЛА

09.02.2026 року м. Житомир

слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді про самовідвід, -

встановив:

головуючим суддею Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід у розгляді кримінальне провадження № 0000231 від 22.02.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (справа № 295/4788/24) та № 0000009 від 01.01.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (справа № 295/Г208/24), об`єднані ухвалою суду від 19.01.2026 в одне провадження, якому присвоєно № 295/1208/24.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що 19.01.2026 у справі № 295/1246/23 суддею постановлено ухвалу про залишення без задоволення подання Богунського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області про звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Богунського районного суду м. Житомира від 31.03.2023, у зв`язку з закінченням іспитового строку, оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення під час іспитового строку нових кримінальних правопорушень, судове провадження стосовно яких перебуває у провадженні судді справа № 295/1208/24. Дана обставина на думку судді . може викликати сумніви у неупередженості або об`єктивності судді.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, про розгляд заяви повідомлялися. Дослідивши заяву про самовідвід, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Неупереджений судовий розгляд є одним із завдань кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ст. 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з ч. 1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Аналіз ст. 75 КПК України, дозволяє прийти до висновку, що підстави для відводу (самовідводу) можна поділити на дві групи. Наявність підстав першої групи повинна автоматично тягнути за собою відвід (самовідвід) судді (п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 75 КПК України), друга група підстав потребує оцінки з точки зору наявності або відсутності неупередженості суду та конфлікту інтересів (п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України).

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до яких об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») закріплює принцип, за яким кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи безстороннім судом. Для розуміння неупередженості суду базовим є індивідуальний підхід, запропонований у практиці ЄСПЛ, відповідно до якого розрізняють:

- суб`єктивну неупередженість, що оцінюється з урахуванням особистих переконань, уподобань і поведінки конкретного судді;

- об`єктивну неупередженість, що перевіряється шляхом встановлення того, чи забезпечив сам суд, а також конкретний склад суду в справі, незалежно від поведінки будь-кого з його членів, достатні гарантії для виключення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості суду.

У такому розумінні неупередженість має не лише існувати фактично (суб`єктивний критерій), однак має забезпечуватися також її розумна видимість (reasonable appearance). ЄСПЛ виходить із того, що суб`єктивна неупередженість суду вимагає, щоб суддя був вільним від особистої упередженості, персональних уподобань чи заінтересованості, вона презюмується, доки не надані докази протилежного (рішення ЄСПЛ «Газета Україна-центр» проти України», рішення у справі «Ferrantelli et Santangelo проти Італії»).

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Таким чином, аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є одночасне існування як суб`єктивного, так і об`єктивного критеріїв. Тобто суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді. Для відводу судді в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості, певних прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Обґрунтовуючи заяву про самовідвід, суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_3 посилається на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме на інші обставини, які викликають сумнів у її неупередженості. Зокрема, такими обставинами зазначає, що суддею постановлено ухвалу про залишення без задоволення подання Богунського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області про звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Богунського районного суду м. Житомира від 31.03.2023, у зв`язку з закінченням іспитового строку, оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення під час іспитового строку нових кримінальних правопорушень судове провадження стосовно яких перебуває у провадженні судді.

Оскільки суддя не вказує, що наявність такої обставини перешкодить винесенню об`єктивного рішення у справі, а сама по собі відмова у задоволенні подання через наявність нового кримінального провадження яке на даний час передано судді, відсутність розгляду суддею та дослідження доказів у новому кримінальному провадженні не створює обставин, які можуть викликати сумнів в неупередженості судді, якщо сама поведінка і дії судді, або будь-які інші докази при розгляді нового кримінального провадження поставлять під сумнів безсторонність судді, а таких доказів слідчим суддею не встановлено, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про самовідвід.

Керуючись, ст. ст. 7, 8, 22, 75, 80-82, 107, 369-372, 392 КПК України, суд,_

постановив:

у задоволенні заяви про самовідвід відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1