ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

м. Фастів Київська область 17 березня 2026 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

з участю серетаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

за участю ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001434 від 26.12.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

ВСТАНОВИВ:

13.03.2026 року до Фастівського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна.

Як зазначено в клопотанні, Слідчим відділенням ВП-2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001434 від 26.12.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування установлено, що до ВП-2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява ОСОБА_4 з приводу шахрайського заволодіння грошовими коштами у сумі 150 000 доларів США.

Допитана потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що у вересні 2025 року, ОСОБА_4 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 вирішили придбати в Київській області земельну ділянку для здійснення будівництва будинку. Для цього переглянули ряд рекламних оголошень та звернули увагу на земельну ділянку, що розташовувалася у с. Гатне Київської області. Дане рекламне оголошення було розміщено на сайті OLX, а контактною особою значився брокер ОСОБА_7 , через яку в подальшому вели переговори щодо купівлі зазначеної земельної ділянки. Всі переговори щодо вартості земельної ділянки, купівлі земельної ділянки та порядку розрахунку велися з продавцем виключно через брокера Юлію.

В результаті переговорів з власником земельної ділянки, яким відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав значився ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , було узгоджено остаточну вартість земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:052:0155, загальною площа 0,1503 га. у сумі 150 000 доларів США готівковими коштами, які покупці повинні були сплатити продавцю під час нотаріального оформлення та посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

При цьому ОСОБА_8 висловив наполегливе прохання зазначити суму ціни зазначеної земельної ділянки в договорі 69 000 доларів США в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на момент укладання договору, мотивуючи це тим, що у нього це не перший продаж земельної ділянки в цьому році, і цим самим він прагне мінімізувати свої податкові зобов`язання, а решту суми 81 000 доларів США отримати від мене по письмовій розписці.

В результаті подальших переговорів була погоджена дата укладання угоди на 10.11.2025 року за адресою здійснення незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

10.11.2025 між ОСОБА_4 (Покупець) та ОСОБА_8 (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки (далі Договір), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:052:0155, загальною площа 0,1503 га., вказаний Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за №616, за нотаріально посвідченою згодою дружини продавця ОСОБА_10 та чоловіка покупця ОСОБА_6 .

Відповідно до умов Договору ціна земельної ділянки склала 2 896 495,80 грн., що є еквівалентом 69 000 доларів США. Під час нотаріального посвідчення зазначеного Договору, Покупець ОСОБА_4 у присутності свідків, особисто передала ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 150 000 доларів США, при цьому сума 69 000 доларів США була прописана в гривневому еквіваленті в Договорі, а на суму 81 000 доларів США - ОСОБА_8 в присутності тих же свідків надав покупцю ОСОБА_4 письмову розписку в отриманні зазначених коштів в рахунок придбання зазначеної земельної ділянки.

Після проведення відповідних реєстраційних дій приватний нотаріус ОСОБА_9 надала покупцю витяг з державного реєстру речових прав про те, що зазначена земельна ділянка відповідно до державної реєстрації Договору від 10.11.2025 належить ОСОБА_4 на підставі приватної власності, яку набуто відповідно до Договору від 10.11.2025.

Через декілька днів ОСОБА_4 звернулася до Гатненської сільської ради для отримання ряду узгоджувальних документів щодо придбаної земельної ділянки, де ОСОБА_4 повідомили, що зазначена земельна ділянка перебуває під арештом відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.11.2025 по справі №757/54608/25-к.

Відповідно до змісту ухвали Печерського районного суду м. Києва зазначається, що у провадженні Національної поліції України знаходиться кримінальне провадження №0000532 від 16.06.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, під час досудового розслідування якого встановлено, що на території м. Києва та Київської області функціонує злочинне угрупування, до складу якої входять службові та фізичні особи, в тому числі ОСОБА_8 та його дружина ОСОБА_10 , які здійснили незаконне привласнення приватної власності на підставі підроблених державних актів про право власності на земельні ділянки у селі Гатне Київської області.

Таким чином ОСОБА_8 , будучи достеменно обізнаним, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:052:0155, загальною площа 0,1503 га. йому не належить, заволодів чужим майном, а саме грошовими коштами у сумі 150 000 доларів США, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).

Крім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що 22.09.2015 Управлінням Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого ТОВ «ЕКЕР» землевпорядник - ОСОБА_11 , за замовленням ОСОБА_12 , зареєстровано земельну ділянку площею 0,1503 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка). Присвоєно кадастровий помер: :01:052:0226.14.02.2024 державним реєстратором ОСОБА_13 (Маловільшанська сільська рада, Київська обл.), на підставі договору купівлі-продажу № 1856 від 26.05.2011) посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_14 зареєстровано право власності на ділянку за ОСОБА_15 .

17.09.2024 у зв`язку з наміром поділу об`єкта нерухомого майна, право власності на вказану ділянку припинено. Підстава поділ, зафіксований приватним нотаріусом ОСОБА_16 (Фастівський районний нотаріальний округ, Київська обл.), індексний номер рішення: 75137419.

12.09.2024 Відділом № 3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу, розробленої ФОП ОСОБА_17 , зареєстровано дві нові земельні ділянки: :01:052:0114 - площа 0,0752 га витяг 3 ДЗК 0114 та :01:052:0115 площа 0,0751 га витяг з ДЗК 0114.

19.09.2024 обидві ділянки зареєстровані у власність ОСОБА_15 . Того ж дня передані за договорами дарування ОСОБА_8

24.02.2025 у зв`язку з об`єднанням ділянок :01:052:0114 та :01:052:0115 їх існування припинено, на їх основі створено нову земельну ділянку з кадастровим номером: :01:052:0123 площею0,1503 га, місце розташування: АДРЕСА_3 .

В період з 24.02.2025 по 30.05.2025 відбувся повторний поділ ділянки на дві нові земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:052:0130 площею 0,0751 га та :01:052:0131 площею 0,0752 га.

Відповідно до із інформацією з ДЗК від 30.05.2025 вказані земельні ділянки зареєстровані на підставі технічної документації ФОП ОСОБА_17 , землевпорядник ОСОБА_17 07.10.2025 земельні ділянки з кадастровими номерами об`єднано та присвоєно кадастровий номер: :01:052:0155.

Згідно із реєстровим речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :01:052:0155 право власності зареєстровано за ОСОБА_4 .

03.03.2026 надійшло клопотання потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_4 про накладення арешту на належне їй на праві власності майно, а саме земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:052:0155, загальною площею 0,1503 га.

Прокурор у клопотанні зазначає, що у відповідності до чинного Кримінального процесуального законодавства України тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження, а тому вони мають обґрунтувати необхідність застосування заходів його забезпечення.

Враховуючи те, що в діях не встановлених осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказану земельну ділянку (п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ст.131 КПК України, арешт майна є одним з заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для третіх осіб.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: земельна ділянка з кадастровим номером :01:052:0155, площею 0,1503 га, дата реєстрації 10.11.2025 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 616, виданий ОСОБА_9 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; власником є ОСОБА_4 .

Згідно інформації про державну реєстрацію обтяжень № 62469105 від 25.11.2025 згідно ухвали Печерського районного суду м. Київ від 04.11.2025 № 757/54608/25-к накладено арешт нерухомого майна земельна ділянка кадастровий номер: :01:052:0155, загальна площа 0,1503 га.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Застосовуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого у даній ситуації передбачає ч. 3 ст. 170 КПК, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

При цьому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Отже, чинним КПК не заборонено з метою збереження речових доказів накладати арешт на майно у кримінальному провадженні, коли у ньому нікому, в тому числі й тим, на чиє майно накладається арешт, не повідомлено про підозру.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст.173 КПК України).

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

При розгляді клопотання встановлено, що земельна ділянка площею 0,1503 га із кадастровим номером :01:052:0155, є об`єктом кримінально протиправних дій за фактом вчинення яких здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001434 від 26.12.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та постановою слідчого СУ ГУНП в Київській області від 13.03.2026 вона визнана речовим доказом.

Прокурором обґрунтовано, що застосування заходу забезпечення арешт земельної ділянки площею 0,1503 га із кадастровим номером :01:052:0155, надасть, зокрема запобігання можливості її використання, відчуження, поділу, зміни конфігурації.

З урахуванням обставин, що розслідуються у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що таке обмеження прав власності на земельну ділянку площею 0,1503 га із кадастровим номером :01:052:0155, шляхом накладення арешту, відповідає розумності та співрозмірності завданням кримінального провадження, одним з яких відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України є захист її власника та держави від кримінального правопорушення, в даному випадку у вигляді незаконного відчуження, зміни, поділу земельної ділянки в інтересах третіх осіб.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Із зазначених основоположних завдань кримінального судочинства вбачається, що орган досудового розслідування зобов`язаний вжити всіх заходів для відновлення порушеного права, в даному випадку на право власності.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що незастосування заборони на зазначену земельну ділянку може призвести до її відчуження, передачі або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати проведенню досудового розслідування в даному кримінальному провадженню, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Накласти арешт на майно, а саме на земельну ділянку площею 0,1503 га із кадастровим номером :01:052:0155, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони здійснення дій щодо права на відчуження, розпорядження вказаної земельної ділянки, дій пов`язаних з виділом, поділом, об`єднанням, реєстрацію та перереєстрацію пав власності, вчинення інших правочинів.

Копію ухвали направити до Фастівської окружної прокуратури для негайного виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня проголошення повного тексту ухвали до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено 23.03.2026 року

Слідчий суддя ОСОБА_1