Номер провадження: 11-сс/813/104/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби у кримінальному провадженні №0000087 від 15.08.2025 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.197-1 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2025 частково задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження №0000087 від 15.08.2025 року відносно ОСОБА_8 .

Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.01.2026 року, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у певний період доби, а саме з 22:00 год., до 06:00 год., наступного дня (крім випадків необхідності отримання медичної допомоги та прибуття в укриття, в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану).

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою такою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що застосування запобіжного заходу до підозрюваного у виді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_8 залишати житло у певний період доби, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків та забезпечить виконання завдання кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що слідчий суддя частково відмовляючи у застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , не правильно застосував вимоги ч. 4 ст. 194 КПК України, а також взагалі не взяв до уваги ч. 5 ст. 194 КПК України адже, як вбачається із описової частини ухвали, то прокурором під час розгляду вказаного клопотання були доведені усі зазначені ризики, якими обґрунтовувалось подане клопотання, що у свою чергу надає цілком обґрунтовану підставу слідчому судді застосувати саме той запобіжний захід з яким звернулась сторона обвинувачення.

Також зазначає, що слідчим суддею під час розгляду клопотання не звернуто уваги на наявний розмір встановленої майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_8 , розмір якої перевищує 20 млн гривень, що відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 178 КПК України є однією із обставин, яка враховується під час обрання запобіжного заходу.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 статті 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону цілком виконав, врахував їх при постановленні ухвали та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Наявність на даній стадії у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого та ніким з учасників не оспорюється, а тому не перевіряється апеляційним судом.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, однак не доведено існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197- 1 КК України, яке згідно із ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від одного до трьох років.

ОСОБА_8 є громадянином України, має місце реєстрації та постійне місце проживання в м. Одесі, є особою пенсійного віку, має ряд важких захворювань, а саме: Сапередміхурової залози рТ2сN1М0, ІV ст., Кл. гр. ІІІ, Тазова лімфокіста праворуч, ІБС, Дифузний кардіосклероз СН 0, ФК І.

Встановлені вище дані про особу підозрюваного, а також те, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, можуть свідчити про ступінь існування ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Водночас, надаючи оцінку заявленим в апеляційній скарзі прокурора доводам, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що під час апеляційного розгляду скарги прокурор не надав жодних доказів, які б підтверджували факт порушення підозрюваним ОСОБА_8 застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби та покладених на нього слідчим суддею обов`язків та підтвердив, що йому не відомі факти порушення підозрюваним застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Також судова колегія враховує, що підозрюваний ОСОБА_8 був присутнім під час розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення його становища, що в свою чергу характеризує його як особу, яка навпаки не намагається переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового арешту апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах та не доведені прокурором під час апеляційного розгляду скарги.

На думку апеляційного суду, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно підозрюваного більш суворого запобіжного заходу, а повинні оцінюватись в сукупності з іншими матеріалами провадження, а саме з обґрунтованістю підозри, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріалами, які характеризують особу підозрюваного.

Зважаючи на вище викладене, слідчий суддя, взявши до уваги обставини кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, дослідивши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, в повній мірі врахував особу підозрюваного та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладанням на останнього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Апеляційний суд враховує доводи прокурора про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний був врахувати розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_8 , водночас, зауважує, що за приписами п. 11 ч. 1 ст. 178 КПК України, якими прокурор обґрунтовує вказане, розмір майнової шкоди повинен оцінюватися в сукупності з іншими обставинами, перелік яких наведений у ст. 178 КПК України, що й було зроблено слідчим суддею.

Отже, на противагу доводів прокурора, апеляційний суд вважає, що в даному конкретному випадку фактор майнової шкоди, з огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини, не може слугувати підставою для застосування до ОСОБА_8 більш суворого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

При цьому, апеляційний суд також зауважує, що аналіз згаданої прокурором норми кримінального процесуального закону свідчить про те, що оцінці підлягає не тільки розмір шкоди, а ще й вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Крім того, цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні до підозрюваного ОСОБА_8 або до підприємства не заявлений.

Таким чином, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про обґрунтованість висновків слідчого судді про можливість застосування на теперішній час відносно підозрюваного ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.

Окрім того, орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання підозрюваним умов домашнього арешту звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Беручи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає доводи прокурора такими, що не знайшли свого підтвердження, а вказані обставини, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги свідчать про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 178, 181, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби у кримінальному провадженні №0000087 від 15.08.2025 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. ст. 197-1 КК України- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4