КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/130/26 Головуючий у суді І-ї інстанції - ОСОБА_1
Справа № 401/1654/25 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 309 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

переглянула у письмовому провадженні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який представляє інтереси неповнолітнього потерпілого, скаржника ОСОБА_6 , ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.02.2026, якою відмовлено у задоволенні скарги представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , поданої на постанову дізнавача сектору дізнання ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 від 17.12.2025 про закриття кримінального провадження №000063, від 15.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді місцевого суду, у порядку ст. 303 КПК України, 09.01.2026 зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження звернувся скаржник ОСОБА_6 , він же малолітній потерпілий у межах кримінального провадження, в особі представника його інтересів адвоката ОСОБА_5 .

Зі змісту скарги: 17.12.2025 дізнавач сектору дізнання ОСОБА_7 виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000063 від 15.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 25 КК України, допустивши, на думку скаржника, грубі процесуальні порушення, невиконавши обов`язкових слідчих дій, визначених попередньою ухвалою слідчого судді від 27.08.2025, якою скасовано попередню постанову дізнавача про закриття кримінального провадження; слідством не виконано обов`язкові слідчих дій, як от не проведено допит малолітнього свідка ОСОБА_8 за участю представника потерпілого, не проведено слідчого експерименту за участю потерпілого, не проведено слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 , не призначено психологічну експертизу для оцінки намірів ОСОБА_9 , що є необхідним для встановлення умислу та правильної кваліфікації дій; вказує, що у разі доведення вини попри недосягнення в момент вчинення кримінального правопорушення віку кримінальної відповідальності до ОСОБА_9 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру.

Слідчим суддею розглянуто скаргу на постанову про закриття кримінального провадження і за наслідками такого розгляду постановлено відмовити у її задоволенні.

Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що: підставою для закриття провадження за ч. 2 ст. 125 КК України стала відсутність у діях малолітнього ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, а саме його суб`єктивної сторони умислу, а також що малолітній не є суб`єктом кримінального правопорушення; в рамках даного кримінального провадження органом досудового розслідування було вчинено необхідні процесуальні дії для встановлення фактичних обставин провадження, виконано надані прокурором вказівки, а також вжито передбачені законом заходи щодо збирання та оцінки доказів відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положень ст. 2 КПК України, та дізнавачем прийнято обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження; обставини викладені в скарзі адвоката ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги, а доводи скаржника зводяться до суб`єктивного тлумачення обставин та незгоди з результатами розслідування.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується потерпіла сторона у кримінальному провадженні, в інтересах малолітнього потерпілого, скаржника ОСОБА_6 , дане судове рішення оскаржене в апеляційному порядку адвокатом ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі на ухвалу слідчого судді ставиться вимога скасування ухвали слідчого судді і постанови дізнавача про закриття кримінального провадження, призначити подальше досудове розслідування вказаного кримінального провадження, в ході якого провести такі слідчі дії: допит свідка ОСОБА_8 при участі представника потерпілого, слідчий експеримент при участі потерпілого та свідка, призначити проведення психологічної експертизи з метою встановлення намірів ОСОБА_9 .

Свої вимоги обґрунтовує наступними доводами.

Вважає порушенням кримінального процесуального закону проведення допиту малолітнього свідка ОСОБА_8 за відсутності представника малолітнього потерпілого, не зважаючи на наявність клопотання про проведення такої слідчої дії при присутності представника потерпілого, що є порушенням вимог ч. 6 ст. 223 КПК України, що призвело до проведення допиту неповно й однобічно, позбавило потерпілу сторону задавати питання з метою уточнення обставин кримінального правопорушення, не проведення слідчого експерименту за участі свідка і потерпілого унеможливило встановлення умислу і механізму тілесного ушкодження, оскільки експертизи у кримінальному провадженні встановлюють лише факт ушкодження, а не механізм дії, експеримент міг би, на думку потерпілої сторони, спростувати «випадковість» дій щодо спричинення тілесних ушкоджень, також висновок про «короткочасність дії» базується на експертизі, без перевірки місця події, без урахування фізичних факторів в умовах спортивного залу, оцінка ж намірів ОСОБА_9 необхідна для кваліфікації дій останнього, у справах з малолітніми проведення психологічної експертизи необхідне для оцінки усвідомлення дій та намірів, тим більше, за умови суперечливих показань, експертиза могла би спростувати «випадковість» шляхом аналізу поведінки малолітнього, встановити мотиви, емоційний стан, усвідомлення ОСОБА_9 небезпеку лазера для зору, наявність агресії.

Будучи повідомленими про дату і час апеляційного перегляду у належний процесуальний спосіб та завчасно, учасники судового провадження в судове засідання не з`явились.

Від адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про проведення апеляційного розгляду за його відсутності, у клопотанні також висловлена процесуальна позиція на підтримку поданої апеляційної скарги (клопотання долучене до матеріалів скарги).

Вказана обставина (неявка учасників судового провадження) не перешкоджає здійсненню апеляційного розгляду, зважаючи на положення ст. 405 КПК України.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як визначає ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно із положеннями ч. 1, ч. 4 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування.

Закриття кримінального провадження регламентується статтею 284 Кримінального процесуального кодексу України: ч. 1 цієї норми закону встановлює, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо: п. 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

За змістом п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: п. 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчий суддя має перевірити законність прийнятої дізнавачем, слідчим, прокурором постанови про закриття провадження.

Якщо слідчим, прокурором закрито провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має зауважити, чи містить ця постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи дізнавача, слідчого, прокурора на їх спростування.

Як встановлено, дізнавачем СД ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 здійснювалося досудове розслідування у формі дізнання кримінального провадження №0000063 від 15.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КПК України.

У відповідності до матеріалів скарги: 03.03.2025 о 10:15 у спортивній залі КЗ «Ліцей «Перспектива» Світловодської міської ради неповнолітній ОСОБА_9 спрямував лазерний промінь у обличчя неповнолітнього ОСОБА_6 , спричинивши тілесне ушкодження (ушкодження зору).

За цим фактом сектором дізнання ВП № 1 (м. Світловодськ) розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України, у подальшому перекваліфіковане на ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 39 від 10.05.2025: спричинене неповнолітнім ОСОБА_9 неповнолітньому ОСОБА_6 тілесне ушкодження є легким з короткочасним розладом здоров`я тривалістю менше, ніж шість днів у вигляді макулопатії правого ока. Ушкодження не спричинило необоротних наслідків, могло бути спричинене дією лазерного проміню, у результаті короткочасного потрапляння такого проміню у праве око; механізм травми не передбачає багатократного чи цілеспрямованого впливу, достатньою є дія одноразового характеру слабкого лазерного пристрою; ушкодження є локальним, неглибоким, без порушення структури очного яблука та зору.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 15.07.2025 подала дізнавачу клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи для з`ясування характеру, ступеня тяжкості та можливих довгострокових наслідків ушкодження здоров`я її сину.

Постановою дізнавача від 21.07.2025 вказане клопотання залишено без задоволення.

У подальшому, 05.08.2025, дізнавачем сектору дізнання ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття даного кримінального провадження.

Означене рішення дізнавача оскаржене потерпілою стороною слідчому судді місцевого суду.

Ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.08.2025 задоволено скаргу представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, скасовано зазначену постанову, слідчий суддя виснував про необхідність призначення та проведення під час досудового розслідування судово-медичної експертизи для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, завданих неповнолітньому потерпілому.

На виконання судового рішення, начальником СД ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області 15.09.2025 винесено постанову про призначення повторної судово-медичної експертизи, проведення якої доручено експертам ДСУ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Проведеною комісійною судово-медичною експертизою, висновком експерта № 53 від 12.12.2025 встановлено наявність у потерпілого локальних морфологічних змін сітківки правого ока у вигляді парафовеолярного рубця, що відповідає фототоксичному ушкодженню і може бути зумовлене впливом інтенсивного джерела світла, виявлені морфологічні зміни мають обмежений характер, не залучають центральну фовеолу, мають малий розмір і не супроводжуються порушенням світлосприйняття.

Експертною комісією встановлено, що гострота зору правого ока потерпілого ОСОБА_6 збережена на рівні 1.0, як при первинному та послідуючих медичних оглядах, порушень бінокулярного зору, диплопії, порушень або зниження функцій зорового аналізатора, втрати працездатності не виявлено.

Вказані морфологічні зміни не потребують лікування.

Також експертна комісія відзначила відсутність критеріїв, за якими можливе віднесення отриманих потерпілим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень до середнього ступеня тяжкості.

В ході проведеного досудового розслідування у формі дізнання дізнавач отримав пояснення від неповнолітнього ОСОБА_9 , пояснення потерпілого ОСОБА_6 .

Досліджено електронне листування між учасниками події.

Дослідженим не підтверджено наявність умислу з боку ОСОБА_9 на спричинення ОСОБА_6 тілесного ушкодження.

Натомість встановлено випадковість потрапляння лазерним променем лазерної указки, якою грав ОСОБА_9 , в око потерпілого ОСОБА_6 , що сталося під час уроку, у спортивному залі школи.

Поясненнями ОСОБА_9 не заперечена можливість короткострокового випадкового потрапляння лазерним променем в око ОСОБА_6 .

Згідно із електронним листуванням, ОСОБА_9 вибачився перед потерпілим за цей випадок.

У відповідності до пояснень вчителя фізкультури ОСОБА_11 , конфліктів на уроці між учнями не було, зокрема, ОСОБА_9 поводився спокійно, агресії не виявляв.

Зібрані характеристики особи ОСОБА_9 , що свідчать на користь останнього.

Аналізовано органом досудового розслідування й твердження потерпілої сторони про умисність дій ОСОБА_9 , булінг з його боку щодо потерпілого ОСОБА_6 .

Вказані твердження спростовані проведеним розслідуванням.

Булінг з боку ОСОБА_9 не підтверджений доказово та фактично, оскільки відсутні відповідні звернення батьків ОСОБА_6 з приводу таких дій, відсутні відповідні акти, рапорти, службові записки адміністрації навчального закладу щодо таких випадків, спростовані ці твердження й поясненнями свідків, педагога.

Крім того, проведено допит малолітнього свідка ОСОБА_8 , однокласника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що ОСОБА_9 , граючись із лазерною указкою, показував іншим учням класу її дію, внаслідок чого світловий промінь випадково потрапив на обличчя ОСОБА_6 . Останній після такої події не висловлював скарг, не звертався до вчителів, не просив допомоги. Свідок зауважив, що ОСОБА_9 не має агресії, не діяв в стані конфлікту, не погрожував, напружених ситуацій не було. Не підтвердив свідок і факт булінгу.

Допитана як свідок матір малолітнього свідка ОСОБА_8 ОСОБА_12 повідомила, що про факт ушкодження ока ОСОБА_6 їй стало відомо зі слів матері ОСОБА_6 , котра зателефонувала їй запитати, чи пам`ятає її син ( ОСОБА_8 ) події інциденту.

Проведено допит як свідка ОСОБА_13 , яка є класним керівником ОСОБА_6 , і повідомила, що конфліктних ситуацій між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 не існувало, жодних скарг, звернень або повідомлень про такі факти або факти булінгу не надходило. Обидва учні адекватні, неконфліктні, урівноважені.

В ході досудового розслідування зафіксовано, що на виклик дізнавача свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_12 для допиту, остання повідомила, що їй телефонувала ОСОБА_14 із вказівкою відмовитись від участі у слідчій дії, оскільки на допиті має брати участь представник потерпілої сторони (адвокат), і до «вирішення цього питання» слід відмовитись від участі у слідчій дії.

Вплив з боку потерпілої сторони зафіксований у протоколі допиту свідка ОСОБА_12 .

Встановивши вказане й відсутність умислу на спричинення малолітньому потерпілому тілесних ушкоджень, дізнавач зауважив, що у разі існування дійсного конфлікту, ОСОБА_9 , бажаючи спричинити ОСОБА_6 шкоду, міг застосувати прямий вплив на останнього, а не використовувати лазерну указку, застосування і вплив якої є не прогнозованим. Крім того, цей предмет (лазерна указка) не є забороненим і не є знаряддям агресії.

Отже, взявши до уваги здобуті докази, дізнавач виснував, що у діях ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а подія має характер необережної дитячої поведінки в умовах навчального процесу.

На підставі вказаного, дізнавач СД ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 17.12.2025 виніс постанову про закриття кримінального провадження №000063, від 15.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення.

Слід зауважити. що слідчий суддя, розглядаючи скаргу, подану на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, надав належної оцінки наведеним обставинам, також, не залишив поза увагою доводи потерпілої сторони, висловлені слідчому судді, що є, між тим, аналогічними тим, що їх зазначає потерпіла сторона в апеляційній скарзі.

Висновки слідчого судді з приводу процесуальної позиції потерпілої сторони та їх доводів щодо необхідності проведення допиту малолітнього свідка ОСОБА_8 при участі представника потерпілого, проведення слідчого експерименту за участю потерпілого та за участю свідка ОСОБА_15 , проведення психологічної експертизи для оцінки намірів ОСОБА_9 та наявності умислу належно і повно умотивовані в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

З такою юридичною оцінкою і мотивами слідчого судді, з огляду на наведене вище, колегія суддів погоджується, не піддаючи аналогічні доводи потерпілої сторони під час апеляційного провадження повторній оцінці, і погоджується із висновками слідчого судді місцевого суду про те, що у межах конкретного кримінального провадження органом досудового розслідування здійснені необхідні процесуальні дії для встановлення фактичних обставин провадження, вжито передбачених законом заходів щодо збирання та оцінки доказів відповідно до вимог ст. 94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами, також і з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, й дізнавачем прийнято обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження.

Відтак, беручи до уваги встановлені обставини, колегія суддів погоджується із постановою дізнавача про закриття кримінального провадження, вважаючи, що органом досудового розслідування дотримано вимоги ст. ст. 9, 40-1, 91, 110, 284 КПК України, та висновками оскаржуваної ухвали слідчого судді за наслідками розгляду скарги на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 406, 407, 412, 418, 419, 422, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який представляє інтереси неповнолітнього потерпілого, скаржника ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.02.2026, якою відмовлено у задоволенні скарги представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , поданої на постанову дізнавача сектору дізнання ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 від 17.12.2025 про закриття кримінального провадження №000063, від 15.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4