ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/401/26
Провадження №1-кс/477/258/26
УХВАЛА

про арешт майна

30 березня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000027 від 18 лютого 2026 року про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2026 року до Вітовського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000027 від 18 лютого 2026 року про накладення арешту на майно, що було вилучене 23 березня 2026 року в ході проведення санкціонованого обшуку приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проходження військової служби ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що у провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 18 лютого 2026 року за №0000027 з попередньою правовою кваліфікацією за частиною третьою статті 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлений факт отримання водієм ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_6 та невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , поєднаним з вимаганням, 24 лютого 2026 року та 23 березня 2026 року неправомірної вигоди у загальній сумі 2400 доларів США за прийняття рішення щодо зняття ОСОБА_7 з обліку військовозобов`язаних осіб, які знаходяться у розшуку за порушення правил мобілізаційного обліку.

23 березня 2026 року в межах вказаного кримінального провадження проведено обшук приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проходження військової служби ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час якого було виявлено та вилучено речі та документи згідно переліку.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор звернувся з даним клопотанням.

У судове засідання прокурор ОСОБА_4 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора в частині накладення арешту на вилучену під час обшуку мобільну та комп`ютерну техніку.

Заслухавши думку представника ІНФОРМАЦІЯ_5 , перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000027 від 18 лютого 2026 року, з попередньою кваліфікацією за частиною третьою статті 368 КК України за фактом, можливого вимагання військовослужбовцем територіального центру комплектування та соціальної підтримки за попередньою змовою зі службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади чи службового становища, що підтверджується витягом з цього кримінального провадження від 24 березня 2026 року.

Під час досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_5 , який дізнавшись про те, що ОСОБА_7 являється військово зобов`язаною особою та перебуває в розшуку за ТЦК, виник злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди разом із невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому залучивши до протиправної діяльності сержанта 3 категорії групи персоналу ОСОБА_6 , якому розповів деталі свого злочинного плану, на що останній добровільно погодився..

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 під час розмови зі ОСОБА_8 , висунув вимогу про надання йому особисто неправомірної вигоди в сумі 2 000 доларів СІІІА за прийняття завідомо незаконного рішення про зняття ОСОБА_7 з обліку військовозобов`язаних осіб, які знаходяться у розшуку за порушення правил мобілізаційного обліку.

24 лютого 2026 року о 12:13 год. ОСОБА_8 діючи під контролем правоохоронних органів, передав на вимогу ОСОБА_5 частину неправомірну вигоду в сумі 1200 доларів США за вирішення питання щодо зняття ОСОБА_7 з обліку військовозобов`язаних, за порушення правил мобілізаційного обліку.

В подальшому, 23 березня 2026 року, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на вимагання та отримання неправомірної вигоди, зустрівся з ОСОБА_8 у заздалегідь обумовленому місці напроти АЗС «ВОГ», що розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Ігоря Бедзая, 12, де отримав другу частину неправомірної вигоди в сумі 1 200 доларів США за прийняте рішення щодо зняття ОСОБА_7 з обліку військовозобов`язаних осіб, які знаходяться у розшуку за порушення правил мобілізаційного обліку

Після одержання вказаної неправомірної вигоди, протиправні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 припинені правоохоронними органами та останніх затримано у порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

24 березня 2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням.

23 березня 2026 року, у межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області, проведено обшук приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проходження військової служби ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, було виявлено та вилучено речі та документи згідно переліку.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 24 березня 2026 року, вилучене, в ході проведення обшуку приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000027 від 18 лютого 2026 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих органом досудового розслідування доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За викладеного вбачається, що на майно, яке було вилучено у ході обшуку приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 може бути накладено арешт незалежно від того, кому належить вилучене майно, за умови наявності у вилученого майна, ознак, передбачених статтею 98 КПК України.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із одержанням службовою особою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді від 02 березня 2026 року слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, зокрема документів, мобільних телефонів, належних особам, причетність яких до вчинення кримінального правопорушення перевірялася органом досудового розслідування.

Наявність підстав для вилучення документів, зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, вбачається із відомостей, що містяться безпосередньо в протоколі обшуку від 23 березня 2026 року, згідно з яким в ході проведення обшуку виявлено документи та речі на відшукання яких, в тому числі, надано дозвіл ухвалою слідчого судді.

Постановою слідчого вищевказані документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні як такі, що мають ознаки речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки фактично зберігають відомості, що згідно з частиною першою статті 98 КПК, можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Оцінюючи можливість використання як доказів вилученого майна, слідчим суддею враховується те, що інформація яка міститься на вилучених під час обшуку документах, може бути використана як докази під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема містити відомості щодо перебування ОСОБА_7 на обліку; визначати об`єм посадових обов`язків осіб, повідомлених про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що вказує на відповідність вилучених документів критеріям, зазначеним у статті 98 КПК та доцільність накладення на нього арешту.

Як встановлено слідчим суддею, вилучені документи не мають жодної істотної цінності, корисних властивостей, їх вилученням не завдається майнової шкоди володільцям, такі дії не містять ознак втручання у володіння особою майном.

Вирішуючи питання з приводу накладення арешту на вилучену під час обшуку мобільну та комп`ютерну техніку, то на думку слідчого судді така техніка могла бути використана як знаряддя чи засіб вчинення кримінального правопорушення, та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

Зокрема, інформація, яка міститься на вилученій комп`ютерній та мобільній техніці, може мати суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується (містити відомості про осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо).

Прокурором доведено існування обґрунтованої підозри, щодо вчинення злочину такої тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту.

Оскільки, вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК, так як можуть містити інформацію та відомості, які можуть бути використані в якості доказу факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а для досягнення мети збереження цього майна як речових доказів та для виконання завдання із запобігання їх приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження є необхідним застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна та встановлення заборони користування та розпорядження цим майном, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість поданого клопотання, що має наслідком його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 23 березня 2026 року, під час проведення обшуку приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проходження військової служби ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме на:

-мобільний телефон марки «Iphone 16», чорного кольору, імеі НОМЕР_1 з сім картою НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон, марки «Samsung М52» імеі1: НОМЕР_3 імеі2: НОМЕР_4 з сім картою НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ;

-мобільний телефон марки «Iphone 16», імеі НОМЕР_7 з сім картою НОМЕР_8 ;

-журнал обліку протоколів про адміністративні правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 січня 2026 року по 02 березня 2026 року на 96 арк.;

-журнал обліку протоколів про адміністративні правопорушення з 02 березня 2026 року на 96 арк.;

-журнал обліку відвідувачів від 09 жовтня 2025 року на 63 арк.;

-робочий блокнот з рукописним текстом;

-ноутбук марки «МАСВООК АІR S/n GXGQ26IA91WFV» сірого кольору;

-флешка, марки «Kingston» з відомостями з робочого комп`ютера ОСОБА_9 ;

-копію витягу з наказу №203 від 24 серпня 2025 року на ім`я ОСОБА_5 на 1 арк.;

-копію витягу з наказу №51 від 01 березня 2025 року на 1 арк. на ім`я ОСОБА_10 ;

-копію витяту з наказу №236 від 01 жовтня 2025 року на 1 арк. на ім`я ОСОБА_6 ;

-копію витягу з наказу №474 від 16 грудня 2025 року на ім`я ОСОБА_11 на 1 арк.;

-функціональні обов`язки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 на 12 арк.;

-аркуш формату А4 з бази АІТС «Оберіг» на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на 1 арк.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_12