Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 532/308/15-к

провадження № 51-6180ск18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 17 лютого 2026 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

встановив:

Пирятинський районний суд Полтавської області вироком від 03 травня 2024 року: ОСОБА_5 :

- визнав невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 377 КК України, та виправдав на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, кримінальне провадження в цій частині закрив;

- засудив за ч. 3 ст. 27, підпунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного йому майна;

ОСОБА_4 :

- визнав невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 377 КК України, та виправдав на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, кримінальне провадження в цій частині закрив;

- засудив за ч. 4 ст. 27, підпунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного йому майна;

ОСОБА_6 :

- визнав невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та виправдав на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, кримінальне провадження в цій частині закрив;

- засудив за підпунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахував у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі:

- ОСОБА_5 з 02 вересня 2014 року до 12 липня 2017 року включно та з 20 липня 2017 року до 03 травня 2024 року включно;

- ОСОБА_4 з 04 вересня 2014 року до 12 липня 2017 року включно та

з 20 липня 2017 року до 03 травня 2024 року включно;

- ОСОБА_6 з 02 вересня 2014 року до 03 травня 2024 року включно.

Ухвалив уважати ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 такими, що повністю відбули призначене за даним вироком основне покарання, у зв`язку з чим скасував відносно них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнив їх з-під варти в залі суду. До набрання вироком законної сили застосував до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Цивільні позови потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задовольнив частково.

Стягнув солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 3 000 000 грн кожній.

В іншій частині позову потерпілої ОСОБА_8 відмовив.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишив без розгляду.

Вищевказаний вирок прокурор, потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисники обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 - адвокати ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_14 оскаржили до суду апеляційної інстанції.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 17 лютого 2026 року вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 03 травня 2024 року стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 скасував та призначив новий розгляд в суді першої інстанції.

Прокурор, не погоджуючись із постановленим судом апеляційної інстанції рішенням, звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить його скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд дійшов таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 424 КПК України в касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову в застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження (ч. 2 ст. 424 КПК України).

Як убачається зі змісту касаційної скарги та наявних у матеріалах касаційного провадження копій судових рішень, Дніпровський апеляційний суд ухвалою

від 17 лютого 2026 року скасував вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 03 травня 2024 року стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та призначив новий розгляд у суді першої інстанції.

З огляду на те, що ухвала суду апеляційної інстанції не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, її оскарження відповідно до положень КПК України в касаційному порядку не передбачено.

Тобто прокурор подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в суді касаційної інстанції.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора необхідно відмовити.

Такий висновок Суду відповідає п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України в редакції Закону України від 02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (в частині правосуддя)» щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

ухвалив:

відмовити прокурору у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3