СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/579/26
ун. № 759/1763/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001725 від 26.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 307, частиною другою статті 311 Кримінального кодексу України, а також за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частинами першою, другою, третьою статті 307, частиною другою статті 310 Кримінального кодексу України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001725 від 26.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 307, частиною другою статті 311 Кримінального кодексу України, а також за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частинами першою, другою, третьою статті 307, частиною другою статті 310 Кримінального кодексу України, про арешт майна, в якому прокурор просить накласти арешт на майно, а саме на домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , з прибудовами та надвірними будівлями і спорудами, розташованими на території домоволодіння, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , але яке фактично належить підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування та розпорядження ним.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001725 від 26.08.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 307, частиною третьою статті 311 Кримінального кодексу України, а також ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 307, частиною другою статті 311 Кримінального кодексу України, а також за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частинами першою, другою, третьою статті 307, частиною другою статті 310 Кримінального кодексу України.

В ході досудового розслідування встановлено, що на території Черкаської області діяла група осіб, яка займалася незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням, пересиланням з метою збуту та незаконним збутом особливо небезпечних психотропних речовин та прекурсорів в особливо великих розмірах.

21.05.2025 за результатом проведення слідчих (розшукових) дій повідомлено про підозру та затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 307, частиною третьою статті 311 Кримінального кодексу України.

Під час допиту у якості підозрюваного, ОСОБА_6 було надано інформацію стосовно того, що він придбав домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке використовував для незаконного виготовлення психотропних речовин. При цьому, відомості щодо зміни власника вказаного об`єкту нерухомості до відповідних реєстрів не вносив.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: будинок АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Однак, незважаючи на факт реєстрації права власності на вказаний будинок за ОСОБА_5 , орган досудового розслідування володіє об`єктивними даними про те, що вказаний будинок фактично належить саме підозрюваному, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_5 показаннями підозрюваного ОСОБА_6 .

Вказані показання свідчать про те, що фактичним власником зазначеного майна є саме підозрюваний ОСОБА_6 , а тому у органу досудового розслідування виникають підстави для звернення до суду з метою вирішення питання щодо арешту вказаного майна з метою забезпечення конфіскації як можливого виду покарання.

Санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення конфіскації майна як можливого виду додаткового покарання та запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на майно, фактичним власником якого є підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування та розпорядження, а саме на вищевказаний будинок.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказане майно із забороною користування та розпорядження ним, може призвести до його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, тобто фактично позбавить можливості конфіскації майна як можливого виду додаткового покарання.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у нього.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001725 від 26.08.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 307, частиною третьою статті 311 Кримінального кодексу України, а також ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 307, частиною другою статті 311 Кримінального кодексу України, а також за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частинами першою, другою, третьою статті 307, частиною другою статті 310 Кримінального кодексу України.

21.05.2025 за результатом проведення слідчих (розшукових) дій повідомлено про підозру та затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 307, частиною третьою статті 311 Кримінального кодексу України.

Під час допиту у якості підозрюваного, ОСОБА_6 було надано інформацію стосовно того, що він придбав домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке використовував для незаконного виготовлення психотропних речовин. При цьому, відомості щодо зміни власника вказаного об`єкту нерухомості до відповідних реєстрів не вносив.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: будинок АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Однак, незважаючи на факт реєстрації права власності на вказаний будинок за ОСОБА_5 , орган досудового розслідування володіє об`єктивними даними про те, що вказаний будинок фактично належить саме підозрюваному, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_5 показаннями підозрюваного ОСОБА_6 .

Вказані показання свідчать про те, що фактичним власником зазначеного майна є саме підозрюваний ОСОБА_6 , а тому у органу досудового розслідування виникають підстави для звернення до суду з метою вирішення питання щодо арешту вказаного майна з метою забезпечення конфіскації як можливого виду покарання.

Санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення конфіскації майна як можливого виду додаткового покарання та запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на майно, фактичним власником якого є підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування та розпорядження, а саме на вищевказаний будинок.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя дійшов висновку, про необхідність задоволення клопотання прокурора, шляхом накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , задля його збереження для цілей конфіскації майна як виду покарання, що застосовується до особи у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , з прибудовами та надвірними будівлями і спорудами, розташованими на території домоволодіння, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , але яке фактично належить підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування та розпорядження ним.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, без виклику яких постановлено ухвалу - протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1