Справа № 331/2470/26
Провадження № 1-кс/331/700/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000102 від 19.01.2026 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194, ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, по кримінальному провадженню №0000102 від 19.01.2026 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, у невстановлений час але не пізніше 14.02.2026 громадяни України ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , та з іншою на даний час невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Телеграм» ідентифікатори ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 », усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, перебуваючи за адресою: за адресою: м. Запоріжжя, вул. Центральна, буд. 5, виконуючи попередній план про спільне вчинення злочину відповідно до якого ОСОБА_5 , здійснював відеофіксацію підпалу а ОСОБА_4 здійснював безпосередньо підпал, усвідомлюючи, що автомобіль котрий був припаркований поряд експлуатується Силами оборони України, використовуючи заздалегідь пристосовану для підпалу ємність із запальною сумішшю невстановленого складу, та мобільний телефон, здійснили обливання передньої частини автомобіля в тому числі лобове скло та капот транспортного засобу марки «Mitsubishi L200», номерний знак НОМЕР_1 іноземної реєстрації з VIN-кодом: НОМЕР_2 , в камуфльованому кузові, що належить командиру екіпажу безпілотних літальних комплексів - командиру відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти безпілотних авіаційних комплексів механізованого батальйону сержанту ОСОБА_7 , здійснили підпал вказаного автомобілю, викликавши тим самим його займання та пошкодження.

14.02.2026 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_8 від 12.02.2026 проведено обшук квартири за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого вилучено предмети, які мають вагоме значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме: спортивні штани чорного кольору з написом «Gоldi» розмір М з забрудненням, куртка чорного кольору з одного боку, на іншій стороні у клітинку фірми «Nike», мобільний телефон марки «iphone 7plus» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так вилучене майно має значення для кримінального провадження, оскільки містить відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та може бути використане як доказ під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду, а також необхідні для встановлення об`єктивної істини, як передбачено ст.2 КПК України, а також висвітлюють фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

14.02.2026 постановою слідчого вищезазначені предмети та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а також запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення або відчуження.

Вилучене майно отримано під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді, якою прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення відповідних речей та документів, а тому таке майно не має статусу тимчасово вилученого у розумінні ст. 167 КПК України.

Крім того, положення ч. 7 ст. 236 КПК України передбачають право слідчого та прокурора під час проведення обшуку вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. При цьому речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл в ухвалі про проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученим майном.

Так, зокрема у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 31.05.2021 у справі № 646/3986/19, де зазначено, що слідчий суддя під час вирішення питання про арешт майна має перевірити наявність підстав та мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

На даний час, враховуючи що на вказаних предметах можуть міститись докази, виявлення та фіксація яких передбачає застосування спеціальних знань, в органу досудового розслідування є необхідність провести експертизи.

Зазначені вище речі мають вагоме значення для досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та відповідно до критеріїв ст. 84 та

ст. 100 КПК України можуть бути використані як доказ протиправної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення заходів кримінального провадження, зокрема з метою збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі вищевикладеного просить суд клопотання задовольнити. Накласти арешт на майно шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження та з метою забезпечення збереження речових доказів, яке було вилучене 14.02.2026 під час обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на: спортивні штани чорного кольору з написом «Gоldi» розмір М з забрудненням, куртка чорного кольору з одного боку, на іншій стороні у клітинку фірми «Nike», мобільний телефон марки «iphone 7plus» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У зв`язку з наявністю ризиків, розгляд клопотання про арешт майна, вилученого за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , просить провести без виклику ОСОБА_9 , у якого було вилучено вказане майно.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності, слідчого, прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, взявши до уваги заяву слідчого, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А « 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 16, 21, 93, 98-100, 117, 131, 132, 167, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000102 від 19.01.2026, за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194, ч. 1 ст. 114-1 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження та з метою забезпечення збереження речових доказів, яке було вилучене 14.02.2026 під час обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на:

-спортивні штани чорного кольору з написом «Gоldi» розмір М з забрудненням;

-куртка чорного кольору з одного боку, на іншій стороні у клітинку фірми «Nike»;

-мобільний телефон марки «iphone 7plus» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя: ОСОБА_1