КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/1401/2025 Доповідач: ОСОБА_2
судді судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
за апеляційними скаргами прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , представника ТОВ «Компанія «Авіста-Інвест» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції керувався положеннями п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, п.5 ч.1 ст.49 КК України (в редакції на момент вчинення злочинів), та зазначив, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що вони, маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, в період з 2006 року (більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) по 14.06.2013 вчинили шахрайські дії відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ТОВ «Компанія «Авіста-Інвест» в особливо великих розмірах.
Судом встановлено, що інкриміновані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінальні правопорушення вчинені 26.12.2006, 17.12.2008, та 03.09.2008 саме тоді, коли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заволоділи майном, а саме грошовими коштами потерпілих, шляхом зловживання довірою за попередньою змовою групою осіб.
Так, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за епізодом заволодіння коштами ОСОБА_4 закінчився відповідно 26 грудня 2021 р.; за епізодом заволодіння коштами ОСОБА_5 - 17 грудня 2023 р.; за епізодом заволодіння коштами ТОВ «КОМПАНІЯ «АВІСТА-ІНВЕСТ» - 03 вересня 2023 р.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочинів, строк притягнення до кримінальної відповідальності за які сплив, обвинувачені не заперечували проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і дали згоду на звільнення їх від кримінальної відповідальності, а тому дійшов висновку про те, що клопотання про звільнення підлягає задоволенню, особи - звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закриттю.
25 грудня 2025 року ухвалою Київського апеляційного суду задоволено апеляційні скарги прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , представника ТОВ «Компанія «Авіста-Інвест» - адвоката ОСОБА_7 . Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року - скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування постановленого рішення судом апеляційної інстанції зазначено, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про сплив строків давності притягнення обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, оскільки неправильно визначив момент закінчення кримінального правопорушення, а відтак і початок перебігу строку давності, що призвело до безпідставного звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі п.5 ч.1 ст.49 КК України та закриття кримінального провадження.
Однак, з наведеним вище рішенням більшості колегії суддів не погоджуюся та висловлюю окрему думку з наступних підстав.
Вважаю, що суд першої інстанції правильно визначив момент закінчення інкримінованого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, виходячи зі змісту пред`явленого обвинувачення.
З викладеного формулювання обвинувачення вбачається, що умисел обвинувачених був спрямований на заволодіння саме грошовими коштами потерпілих шляхом обману та зловживання довірою.
Отже, інкримінований ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України закінчений з моменту отримання можливості розпоряджатися обвинуваченими грошовими коштами потерпілих.
Подальші дії, зокрема ті, що полягали в укладенні 14.06.2013 року договору купівлі-продажу між ПП «Ерідан» та ТОВ «Алькор», внаслідок чого нежитлові приміщення загальною площею 1019,8 кв. м. перейшли у власність ТОВ «Алькор» як одного з товариств, створених ОСОБА_8 з метою реалізації схеми шахрайського заволодіння майном ТОВ «Компанія «Авіста-Інвест», не змінюють моменту закінчення інкримінованого злочину.
Зазначені обставини не були сформульовані стороною обвинувачення як самостійний епізод заволодіння майном і не утворюють нового складу кримінального правопорушення, а тому не можуть впливати на визначення початку перебігу строку давності. Вони є похідними від первісного заволодіння грошовими коштами та способом подальшого розпорядження ними, що відповідно до правової природи шахрайства не переносить момент закінчення злочину на більш пізню дату.
Відповідно до ст. 190 КК України шахрайством є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Особливості шахрайства полягають у тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, добровільно передає винному майно або право на майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього. Тому обман або зловживання довірою за часом передує передачі майна або права на майно і викликає у потерпілого усвідомлення правомірності такої передачі. Таким чином, обман чи зловживання довірою виступають як спосіб ззовні законного, за згодою потерпілого отримання майна або придбання права на майно. Закінченим шахрайство вважається з моменту заволодіння майном або придбанням права на майно.
Так, ознаки вчиненого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочину, які суд зазначив в ухвалі, і які полягають у протиправному заволодінні коштами, шляхом обману потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ «Компанія «Авіста-Інвест», а також у добровільній передачі потерпілими грошових коштів, є ознаками саме об`єктивної сторони шахрайства.
За таких обставин перебіг строку давності, визначеного п.5 ч.1 ст.49 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення злочину), слід обчислювати з моменту фактичного заволодіння грошовими коштами.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення) є особливо тяжким злочином.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції на момент вчинення злочинів), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
З обвинувального акту слідує, що інкриміновані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінальні правопорушення вчинені 26.12.2006, 17.12.2008, та 03.09.2008 саме тоді, коли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заволоділи майном, а саме грошовими коштами потерпілих, шляхом зловживання довірою за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за епізодом заволодіння коштами ОСОБА_4 закінчився 26 грудня 2021 р.; за епізодом заволодіння коштами ОСОБА_5 - 17 грудня 2023 р.; за епізодом заволодіння коштами ТОВ «КОМПАНІЯ «АВІСТА-ІНВЕСТ» - 03 вересня 2023 р.
На момент розгляду судом кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , передбачений законом строк давності притягнення їх до кримінальної відповідальності за злочин, у якому вони обвинувачуються сплинув, оскільки з часу їх вчинення до винесення судового рішення минуло більше п`ятнадцяти років. У зв`язку з цим, під час судового розгляду захисники обвинувачених заявили клопотання про їх звільнення від кримінальної відповідальності.
Сплив строків давності є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 року (справа № 730/67/16-к) за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
За викладених обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.190 КК України, на підставі п.5 ч.1 ст.49 КК України (в редакції на момент вчинення злочинів) у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закриттю, а відтак апеляційні скарги прокурора та потерпілих підлягали залишенню без задоволення.
Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2