490/2041/26 23.03.2026
н/п 1-кс/490/1293/2026
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене 16.03.2026 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , у межах кримінального провадження № 0000022 від 04.02.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368-4, ч. 1 ст. 368 КК України.

В обґрунтування клопотання вказано, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000022 від 04.02.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368-4, ч. 1 ст. 368 КК України.

16.03.2026 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 проведено санкціонований обшук , під час якого виявлено та вилучено:

-купюру ззовні схожу на 100 доларів США, серії та номеру KL57103661A;

-блокнот з обкладинкою чорного кольору в якому містяться чорнові записи;

Посилаючись на те, що вказане майно зберегло на собі сліди вчинення злочину, з метою забезпечення його збереження, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення огляду із залученням спеціалістів, криміналістичних експертиз,прокурор просить про накладення арешту.

У судове засідання прокурор та власник майна не з`явилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Як встановлено з матеріалів клопотання, слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000022 від 04.02.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368-4, ч. 1 ст. 368 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 працює в Управлінні соціального захисту населення Вознесенської міської ради на посаді головного спеціаліста відділу соціальної допомоги, соціальних послуг та організаційно-контрольної роботи.

Так, працюючи на вказаній посаді у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, познайомилася з членом лікарсько-консультативної комісії КНП «Вознесенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_5 , який під час спілкування повідомив ОСОБА_4 про можливість використання ним своєї службової посади у вказаному Комунальному некомерційному підприємстві, з метою отримання неправомірної вигоди від місцевих жителів за прийняття рішень про затвердження та видачу фіктивних висновків лікарсько-консультативної комісії форми № 080-4/0, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я № 407 від 09.03.2021 року.

З цією метою, ОСОБА_4 відшукала невстановлену в ході досудового розслідування особу, яка з метою отримання висновку «Про наявність порушення функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього нагляду», надала для лікаря члена лікарсько-консультативної комісії ОСОБА_5 неправомірну вигоду в сумі 100 доларів США.

Так, 23.02.2026, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії, перебуваючи у приміщенні КНП «Вознесенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», за адресою: Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. 228-ї Стрілецької дивізії 26, діючи умисно з метою приховування своєї злочинної діяльності, через медсестру ОСОБА_6 , яка не була обізнана про злочинну діяльність вказаних осіб, передала медичні документи всередині яких знаходилась неправомірна вигода в сумі 100 доларів США для службовій особі - члену лікарсько-консультативної комісії вказаного комунального некомерційного підприємства ОСОБА_5 , який у подальшому використовуючи своє службове становище, затвердив та видав фіктивний висновок лікарсько-консультативної комісії № 81 від 23.02.2026 «Про наявність порушення функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього нагляду», відповідно до якого ОСОБА_7 безпідставно визнано такою, що потребує постійного стороннього догляду.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 сприяла отриманню службовою особою - членом лікарсько-консультативної комісії КНП «Вознесенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_5 неправомірної вигоди у сумі 100 доларів США.

В ході проведення досудового розслідування проведено негласну слідчу(розшукову) дію контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту в ході якого були використані грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США наступних серій та номерів: HF87362831D, KL57103661A, KF49476012A, HB40408584K, KB62339695L, KB72342647Q, HB50404287B, HL37446398G, HB08369494R, HB53063479L.

16.03.2026 за адресою: Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вул. Корольова 73, за місцем проживання ОСОБА_4 проведено санкціонований обшук, під час якого виявлено та вилучено:

-купюру ззовні схожу на 100 доларів США, серії та номеру KL57103661A;

-блокнот з обкладинкою чорного кольору в якому містяться чорнові записи;

16.03.2026 року постановою слідчого вказане майно визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна забезпечується з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у татті 98 цього Кодексу, зокрема є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч.2ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи, що вищевказане майно є речовими доказами у справі, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, містить у собі інформацію, яка має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні та відповідає критеріям речового доказу з огляду на обставини кримінального провадження, враховуючи положення ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України щодо завдання та мети арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що на нього, має бути накладений арешт з метою забезпечення його збереження та використання його у подальшому як доказ винуватості відповідних осіб.

Виходячи із даних матеріалів кримінального провадження, на цьому етапі провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою виконання завдань кримінального провадження, так як незастосування арешту в даному випадку може призвести до зникнення вказаного майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

З урахуванням наведеного, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 16.03.2026 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме:

-купюру ззовні схожу на 100 доларів США, серії та номеру KL57103661A;

-блокнот з обкладинкою чорного кольору в якому містяться чорнові записи.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала може бути скасована в порядку ст.174 КПК України за клопотанням власника, володільця майна, що не був присутнім під час розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1