Справа № 587/3195/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 14 червня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, м. Суми, українця, громадянина України, одруженого, з професійно-технічною освітою, працюючого на посаді водія у ТОВ «Сумська паляниця», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні малолітню дитину, РНОКПП: НОМЕР_1 , перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 14 червня 2025 року близько 08:06 год. ОСОБА_5 косив траву поблизу свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час на мотоциклі під`їхав потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який живе по сусідству. ОСОБА_6 почавбесіду із ОСОБА_5 , з яким у останнього склалися тривалі сусідські неприязні відносини.

Під час розмови між чоловіками виник словесний конфлікт на підвищених тонах, під час якого ОСОБА_5 , тримаючи в руках косу, наблизився до потерпілого, у свою чергу ОСОБА_6 обома руками відштовхнув ОСОБА_5 від себе.

У подальшому, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень потерпілому, лівою рукою схопив ОСОБА_6 за комір верхнього одягу та з силою потягнув, після чого долонею правої руки наніс один удар в ділянку шиї потерпілого з лівої сторони та кулаком правої руки наніс один удар в ділянку обличчя потерпілого з лівої сторони.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_5 , потягнувши з силою потерпілого за верхній одяг, стягнув ОСОБА_6 з мотоцикла, в результаті чого, мотоцикл впав на землю. Після чого ОСОБА_5 кулаком правої руки наніс ще два удари в ділянку обличчя потерпілого.

У подальшому вищевказані дії були самостійно припинені ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 969 від 19 червня 2025 року під час обстеження ОСОБА_6 виявлено: в ділянці правого ока верхньої повіки синець неправильно овальної форми розміром 3,4x2,0 см синього кольору з пожовтінням по периферії. В ділянці шиї справа по боковій поверхні садно лінійної форми горизонтально орієнтоване розміром 1,0x0,2 см під кірочкою коричневого кольору з відшаруванням. В ділянці шиї зліва по бічній поверхні синець неправильно овальної форми розміром 4,0x2,5 см синього кольору з пожовтінням по периферії. Вказані тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Кількість травматичних впливів не менше трьох.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав та пояснив, що з потерпілим ОСОБА_6 вони є сусідами, будинки знаходяться поруч та є спільний паркан. 14 червня 2025 року близько 08 години ранку біля двору у АДРЕСА_2 він косив траву. Сусід ОСОБА_6 їхав на мотоциклі та зупинився, розпочав розмову. Упродовж 3-х років між їхніми сім`ями склались неприязні відносини. Напередодні був випадок, коли ОСОБА_6 на мотоциклі виїхав на зустріч їхньому автомобілю, внаслідок чого створив аварійну ситуацію. Тому вони почали розмову, навіщо ОСОБА_6 так вчинив. Після чого знову почались взаємні обвинувачення, образи, перепалка. В цей момент ОСОБА_6 вдарив його в область грудної клітки, після чого він відступив назад, відкинув у бік косу, щоб втримати рівновагу схопив ОСОБА_6 лівою рукою за одяг у районі плеча справа. Правою рукою наніс йому удар у район шиї чи голови. В цей час ОСОБА_6 схопив його, тримався за нього, потім відпустив назад. Мотоцикл впав і в них почалася сутичка. Він відчув біль у хребті, тому тримався за накидку потерпілого і намагався блокувати його дії. Більше ударів не наносив, під час сутички ніхто не падав. Косу випустив, коли потерпілий вдарив його двома руками. Експерт установив йому легкі тілесні ушкодження - синець на лівій частині грудної клітини. Також відкрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ст. 125 ККУ. Свою вину не визнав, бо мав захищатись від ударів ОСОБА_6 , який першим почав бійку. Вдарив він ОСОБА_6 лише один раз, потім лише стримував його дії. З висновками експертиз він не згоден, а саме із кількістю нанесених ударів. Чи були у потерпілого тілесні ушкодження до цього йому не відомо. Умислу завдати тілесні ушкодження в нього не було. Коли приїхала поліція, хвилин 20-30 він потерпілого не бачив. Запевнив, що був лише один удар.

Не дивлячись на невизнання своєї вини ОСОБА_5 , суд вважає, що вина обвинуваченого підтверджується зібраними у справі доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він та ОСОБА_5 є сусідами, ще з початку війни в них виникли неприязні відносини, але до цього випадку були лише словесні конфлікти. 14 червня 2025 року близько 08 год. ранку він рухався на мотоциклі зі служби додому. Зупинився біля ОСОБА_5 з приводу випадку, що трапився напередодні цього дня. Тоді він їхав зі служби, а обвинувачений на автомобілі виїхав до центру дороги, чим створив аварійну ситуацію. 14 червня 2025 року він зупинився, щоб запитати, скільки він залишає місця для роз`їзду. ОСОБА_5 підвищив голос та наблизився до нього, сказав, щоб він зняв шолом, бо йому погано чути. Біля двору знаходилися дружина ОСОБА_5 , яка стояла з телефоном та знімала, і його батько. Потім вийшла його дружина з двору. Він назвав ОСОБА_5 сепаратистом, відштовхнув його долонями в плечі. Після чого ОСОБА_5 відкинув косу і почав рухатися до нього, а його батько пішов у бік його дружини. ОСОБА_5 схопив його лівою рукою за комір, а правою почав наносити удари по лівій стороні обличчя. Наніс десь 2 удари. Потім обома руками стягнув його з мотоцикла. Продовжував бити по обличчю, 2-3 удари з лівої сторони. У відповідь він не наносив йому удари, а спробував вирватися, бо переживав за свою дружину. Коли він його відпустив, він підібрав шолом, і разом із дружиною пішли додому, де чекали поліцію, яку викликала його дружина. Попередньо мирним шляхом не намагався врегулювати спір. ОСОБА_5 удари він не наносив, лише відштовхнув. Йому тілесні ушкодження спричинив ОСОБА_5 , з мотоцикла він не падав. Ударів було 4: 2 коли він був на мотоциклі (по обличчю), та 2 після того, як ОСОБА_5 стягнув його з мотоцикла (в район ока). Поранення на шиї було спричинено скоріш за все дощовиком. Є кримінальне провадження, де ОСОБА_5 потерпілий. Після цього конфліктів не було.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначила, що є дружиною ОСОБА_6 , зі ОСОБА_5 є сусідами. Пояснила, що 14 червня 2025 року близько 08 год. ранку в АДРЕСА_2 біля двору ОСОБА_5 виник конфлікт між її чоловіком та ОСОБА_5 . Вона чекала чоловіка додому, почула, що гавкають собаки та вийшла за двір. Побачила сусідів: обвинуваченого, його дружину, матір, батька та свого чоловіка. Вони розмовляли на підвищених тонах, після чого вона ввімкнула камеру. ОСОБА_8 (обвинувачений) сказав чоловіку, щоб той зняв шолом, дуже близько підійшов до нього. Чоловік його відштовхнув. ОСОБА_5 вдарив її чоловіка по обличчю правою рукою, наніс 2 удари (око та скроня лівого боку), а лівою схопив біля шиї. Потім стягнув з мотоцикла та продовжував бити. ОСОБА_9 , батько обвинуваченого, біг до неї з кулаками, і розмахував руками. Вона відійшла на безпечну відстань та зателефонувала до поліції. Початку виникнення конфлікту вона не бачила. До 14 червня 2025 року тілесних ушкоджень у її чоловіка не було, а вже після конфлікту зі ОСОБА_5 набрякло око, з`явилась подряпина на шиї.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначила, що є дружиною обвинуваченого. Пояснила, що 14 червня 2025 року зранку близько 08 год. біля їхнього двору чоловік косив траву, а вона займалася господарськими справами в садку. Під`їхав сусід ОСОБА_6 на мотоциклі. Почав кричати, лаятися. Вона вийшла з садка і включила камеру на телефоні. ОСОБА_6 був спочатку на відстані. Потім нахилився до чоловіка та вдарив його у грудну клітину двома руками. Чоловік похитнувся, відкинув косу і вхопився за светр потерпілого. Потерпілий шолом зняв вже після удару її чоловіка. Була сварка. Сусід вдарив чоловіка по голові. Чоловік наніс удар лівою рукою в ділянку шиї зліва. Потім вони схопилися, тримаючись за одяг. Крім них біля двору перебували її свекор та дружина ОСОБА_6 . Вони вийшли пізніше. Дружина потерпілого почала теж знімати відео. ЇЇ чоловік був одягнений в сорочці, на потерпілому був верхній одяг. У чоловіка з`явився синець на грудній клітині, обличчі. У потерпілого не було нічого. Чоловік вдарив його 1 раз, більше вона не бачила ударів, бо вони стояли до неї боком. Сусід наніс чоловіку 2-3 удари. З боку потерпілого були неодноразові погрози, тому вона знімала на камеру. Сусідка стояла з телефоном. Потім телефонувала. Після того, як приїхала поліція, у потерпілого побачила почервоніння під оком та, що око сльозилося. У чоловіка ушкодження побачила через день, поскаржився на біль у грудях, правій руці. Після цього конфліктів не було.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що є батьком ОСОБА_5 14 червня 2025 року близько 08 год. ранку він був у дворі. Під`їхав мотоцикл і заглох. Між ОСОБА_6 та сином почалася гучна розмова. ОСОБА_6 був на мотоциклі. Син підійшов та сказав: "Що ти мене провокуєш на ДТП". ОСОБА_6 був у шоломі, син сказав, щоб той зняв шолом. ОСОБА_6 зняв шолом і вдарив його сина в груди двома руками нижніми частинами долонь. Той поточився, ледь не впав, тому схопив потерпілого за одяг. ОСОБА_6 підвівся і мотоцикл впав на землю. Вони стояли і тримали один одного. У руках сина нічого не було. Коли він вийшов, коса лежала під забором. Дружина його сина постійно перебувала біля них, знімала на телефон. Син та ОСОБА_6 були від нього метрів за 3-4. Розмирити він їх не намагався. Також прийшла дружина потерпілого, почала знімати на телефон та звати по телефону брата чоловіка на допомогу. Він зайшов у двір та викликав поліцію. ОСОБА_6 залишив мотоцикл біля його двору та пішов у свій двір. Приїхала поліція і їх допитали. ОСОБА_6 наніс сину 2 удари в груди. Син ударив правою рукою по лівій щоці потерпілого. Більше він ударів не бачив, бо пішов викликати поліцію. У сусіда ушкоджень не бачив.

Судом досліджено письмові докази, надані стороною обвинувачення.

Ураховуючи, що кримінальне провадження за ст. 125 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, то вказане вище провадження розпочате на підставі заяви потерпілого ОСОБА_6 від 14 червня 2025 року (а.с. 49).

Згідно з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_6 повідомив, що 14 червня 2025 року близько 08 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , сусід ОСОБА_5 в ході конфлікту завдав декілька ударів кулаком правої руки в ділянку обличчя та грудної клітини заявника, чим спричинив останньому тілесні ушкодження. ОСОБА_6 прохав притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 (а.с. 48).

Постановою першого заступника керівника Сумської окружної прокуратури від 16 червня 2025 року призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000116 за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 47).

З Акту судово-медичного обстеження ДСУ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 963 від 18 червня 2025 року вбачається, що під час обстеження ОСОБА_6 виявлено: в ділянці правого ока верхньої повіки синець, неправильно овальної форми розміром 3,4х2,0 см синього кольору з пожовтінням по периферії. В ділянці шиї справа по боковій поверхні садно лінійної форми горизонтально орієнтоване розміром 1,0х0,2 см під кірочкою коричневого кольору з відшаруванням. В ділянці шиї зліва по бічній поверхні синець неправильно овальної форми розміром 4,0х2,5 см синього кольору з пожовтінням по периферії (а.с. 50).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №969, розпочатої 18 червня 2025 року та закінченої 19 червня 2025 року, під час обстеження ОСОБА_6 виявлено: в ділянці правого ока верхньої повіки синець, неправильно овальної форми розміром 3,4х2,0 см синього кольору з пожовтінням по периферії. В ділянці шиї справа по боковій поверхні садно лінійної форми горизонтально орієнтоване розміром 1,0х0,2 см під кірочкою коричневого кольору з відшаруванням. В ділянці шиї зліва по бічній поверхні синець неправильно овальної форми розміром 4,0х2,5 см синього кольору з пожовтінням по периферії. Під час обстеження лікарями КНП СОР «СОКЛ» від 14 червня 2025 року виявлено: садно шийної ділянки праворуч. Вказане тілесне ушкодження у вигляді садна утворилось від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, про що свідчить характер ушкодження, та могло виникнути внаслідок нанесення долонею руки (пальців рук) по механізму ковзання тертя. Вказані тілесні ушкодження у вигляді синців утворились від дії тупого предмету, про що свідчить характер ушкодження, та могли виникнути внаслідок нанесення ударів руками, враховуючи їх характер та локалізацію. Кількість травматичних впливів не менше трьох. Вказані тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Зазначені ушкодження могли утворитися в термін, вказаний в постанові, що підтверджується стадією розвитку ушкоджень та даними медичної документації (а.с. 58).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 від 17 червня 2025 року потерпілий у присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 продемонстрував локалізацію та механізм нанесення ударів, що спричинили йому тілесні ушкодження (а.с. 51-54).

З ілюстративної фототаблиці до протоколу слідчого експерименту від 17 червня 2025 року за участю потерпілого ОСОБА_6 вбачається, як йому було завдано першого удару кулаком правої руки в ділянку шиї зліва (фото 2). На фото 3 потерпілий демонструє, як йому було завдано другого удару кулаком правої руки в ділянку обличчя зліва. На фото 4 ОСОБА_6 демонструє, як йому було завдано третього удару кулаком правої руки в ділянку правого ока. На фото 5 ОСОБА_6 демонструє, як йому було завдано четвертого удару кулаком правої руки в ділянку носа справа. На фото 6 потерпілий ОСОБА_6 демонструє п`ятий удар кулаком правої руки в грудну ділянку справа (а.с. 55-57).

За наслідками проведення слідчого експерименту від 17 червня 2025 року у справі проведено додаткову судово-медичну експертизу №970 від 19 червня 2025 року, згідно з висновками якої у ОСОБА_6 виявлено: в ділянці правого ока верхньої повіки синець, неправильно овальної форми розміром 3,4х2,0 см синього кольору з пожовтінням по периферії. В ділянці шиї справа по боковій поверхні садно лінійної форми горизонтально орієнтоване розміром 1,0х0,2 см під кірочкою коричневого кольору з відшаруванням. В ділянці шиї зліва по бічній поверхні синець неправильно овальної форми розміром 4,0х2,5 см синього кольору з пожовтінням по периферії. Під час обстеження лікарями КНП СОР «СОКЛ» від 14 червня 2025 року виявлено: садно шийної ділянки праворуч. Характер та локалізація тілесних ушкоджень в ділянці обличчя, шиї у ОСОБА_6 можуть відповідати механізму їх виникнення, продемонстрованому ним в ході проведення слідчого експерименту. Тілесних ушкоджень в ділянці носа, грудної клітини виявлено не було (а.с. 59).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 від 17 червня 2025 року у присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 свідок продемонструвала локалізацію та механізм нанесення ударів, що спричинили ОСОБА_6 тілесні ушкодження (а.с. 73-76).

В ілюстративній фототаблиці до протоколу слідчого експерименту від 17 червня 2025 року за участю свідка ОСОБА_7 зазначено, як було завдано першого удару кулаком правої руки в ділянку шиї зліва потерпілому ОСОБА_6 . На фото 3 свідок демонструє, як було завдано другого удару кулаком правої руки в ділянку обличчя зліва потерпілому ОСОБА_6 . На фото 4 свідок демонструє, як було завдано третього удару кулаком правої руки в ділянку правого ока потерпілому. На фото 5 продемонстровано, як було завдано четвертого удару кулаком правої руки в ділянку носу справа потерпілому. На фото 6 свідок демонструє, як було завдано п`ятого удару кулаком правої руки в грудну ділянку справа потерпілому (а.с. 77-79).

За наслідками проведення слідчого експерименту від 17 червня 2025 року у справі проведено додаткову судово-медичну експертизу №971 від 19 червня 2025 року, згідно з висновками якої у ОСОБА_6 виявлено в ділянці правого ока верхньої повіки синець неправильно овальної форми розміром 3,4х2,0 см синього кольору з пожовтінням по периферії. В ділянці шиї справа по боковій поверхні садно лінійної форми горизонтально орієнтоване розміром 1,0х0,2 см під кірочкою коричневого кольору з відшаруванням. В ділянці шиї зліва по бічній поверхні синець неправильно овальної форми розміром 4,0х2,5 см синього кольору з пожовтінням по периферії. Під час обстеження лікарями КНП СОР «СОКЛ» від 14 червня 2025 року виявлено: садно шийної ділянки праворуч. Характер та локалізація тілесних ушкоджень в ділянці обличчя, шиї у ОСОБА_6 можуть відповідати механізму їх виникнення, продемонстрованому свідком в ході проведення слідчого експерименту. Тілесних ушкоджень в ділянці носа, грудної клітини виявлено не було (а.с. 80).

Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речей як речових доказів визнано в якості речового доказу оптичний диск DVD-R, загальним об`ємом пам`яті 4,7 Гб, із відеофайлом від 14 червня 2025 року, на який здійснено запис відео від 14 червня 2025 року (а.с. 61-63).

Під час перегляду відео файлу в судовому засіданні та з протоколу огляду відеозапису від 30 червня 2025 року вбачається, що на відео видно чотирьох осіб, серед яких три особи чоловічої статі, один з них перебуває у положенні сидячи на мотоциклі ( ОСОБА_6 ), поруч з ним особа чоловічої статі, який тримає в руках косу ( ОСОБА_15 ), позаду останнього чоловік похилого віку ( ОСОБА_12 ). Крім того, на відео видно особу жіночої статі, яка тримає мобільний телефон в лівій руці ( ОСОБА_10 ) (а.с. 64). На відео видно, як між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відбувається словесний конфлікт, в ході якого останні виражаються нецензурною лайкою в бік одного та спілкуються на підвищених тонах. ОСОБА_6 знімає шолом та рукавиці (а.с. 65). Далі ОСОБА_6 каже «начінаєм розбираться?», на що ОСОБА_5 відповів: «давай розбираться!». Відбувається ексалація конфлікту. На відео видно, як ОСОБА_6 , перебуваючи в положенні сидячи на мотоциклі, штовхає двома руками ОСОБА_5 (а.с. 66). Далі ОСОБА_5 викидає з рук косу на землю та хапає своєю лівою рукою за одяг спереду ОСОБА_6 . Тримаючи своєю лівою рукою за одяг спереду ОСОБА_6 , своєю правою рукою наносить один удар в ділянку потилиці ОСОБА_6 (а.с. 67). ОСОБА_5 схопив двома руками за голову ОСОБА_16 . Потім ОСОБА_5 вихопив своєю правою рукою цигарку з рота у ОСОБА_6 (а.с. 68) та наніс один удар кулаком правої руки з лівої сторони обличчя ОСОБА_6 , проте зі стопкадру відео файлу вбачається, що кулак обвинуваченого знаходиться біля правого ока потерпілого (верхнє фото а.с. 69). Далі видно, як ОСОБА_6 тримає ОСОБА_5 за одяг спереду та відвертається обличчям від останнього, а ОСОБА_5 двома руками схопив за одяг ОСОБА_6 (а.с. 69). ОСОБА_5 повалив на землю ОСОБА_6 разом із мотоциклом, а ОСОБА_12 (батько обвинуваченого) закриває руками камеру, на яку здійснювалась відеофксація події (а.с. 70) На відео видно, як ОСОБА_12 продовжує рухатись в напрямку камери, а на задньому фоні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжують бійку між собою (а.с. 71).

Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речей як речових доказів визнано речовим доказом оптичний диск СD-R із відеофайлом з місця події від 14 червня 2025 року (а.с. 83).

Під час перегляду відео файлу в судовому засіданні та з протоколу огляду відеозапису від 29 червня 2025 року вбачається, що на відео видно двох осіб чоловічої статі, один з них перебуває в положенні сидячи на мотоциклі ( ОСОБА_6 ), поруч з ним особа чоловічої статі, який тримає в руках косу ( ОСОБА_5 ) (а.с. 84). З відео також видно, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відбувається словесний конфлікт, в ході якого останні виражаються нецензурною лайкою в бік один одного та спілкуються на підвищених тонах. Потім до них підходить чоловік похилого віку ( ОСОБА_12 ), батько ОСОБА_5 (а.с. 85). Позаду від чоловіків підходить жінка, одягнена у халат рожевого кольору, в руках тримає мобільний телефон (дружина потерпілого - ОСОБА_7 ). ОСОБА_6 , перебуваючи в положенні сидячи на мотоциклі, знімає обома руками шолом зі своєї голови (а.с. 86). Між потерпілим та обвинуваченим продовжується словесний конфлікт, в ході якого останні виражаються нецензурною лайкою в бік один одного та спілкуються на підвищених тонах. ОСОБА_6 , сидячи на мотоциклі, обома руками здійснює поштовх в ділянку плечей ОСОБА_5 , з приводу того, що чоловіки назвали один одного «ти сєпар» (а.с. 87). Далі ОСОБА_5 викидає косу та долонею правої руки наносить удар в ділянку потилиці потерпілого з лівої сторони (а.с. 88). Також наносить один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 з лівої сторони. Далі ОСОБА_5 схопив за верхній одяг (накидку) ОСОБА_6 , після чого потягнув на себе, в результаті чого стягнув потерпілого з мотоцикла та мотоцикл відразу впав на землю (а.с. 89). Між чоловіками почалась метушня, в ході якої чоловіки тримають один одного за верхній одяг (а.с. 90). ОСОБА_12 рухається в напрямку камери, на яку здійснює відеофіксацію дружина потерпілого ОСОБА_7 (а.с. 91), конфлікт продовжується та вже між чоловіками почалась штовханина (а.с. 92). ОСОБА_5 правою рукою тримає потерпілого за верхній одяг. Потерпілий скидає із себе накидку у камуфляжному принті (а.с. 93), конфлікт продовжується. Потерпілий дістає з карману пачку цигарок та запалює одну. Відео завершилось (а.с. 94-95).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів оцінив з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Крім того, надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Під час судового розгляду встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є достовірними та достатніми, оскільки не суперечать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

Отже, судом поза розумним сумнівом встановлено, а стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, а саме заподіяв потерпілому умисне легке тілесне ушкодження.

При цьому суд відхиляє як неспроможні доводи сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого складу вищевказаного кримінального правопорушення та виправдання обвинуваченого, оскільки він діяв в умовах необхідної оборони.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

Отже, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК України ці умови полягають у такому:

1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави;

2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені Кримінальним кодексом України;

3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала;

4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається;

5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає;

6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

У контексті вказаного кримінального провадження суд констатує про відсутність суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілого та відсутність правових підстав для застосування обвинуваченим сили.

Як свідчать встановлені обставини справи, між потерпілим та обвинуваченим виник конфлікт напередодні з приводу створення аварійної ситуації на дорозі. Потерпілий вирішив поговорити з цього приводу, виник словесний конфлікт, спільні образи, звинувачення, в ході яких потерпілий першим штовхнув обвинуваченого, в руках у потерпілого не було предметів, які могли б нести загрозу для обвинуваченого, що не може кваліфікуватися як суспільно небезпечне посягання та не створює умов необхідної оборони для обвинуваченого. Тому замість спричинити удари потерпілому, ОСОБА_5 міг відійти і припинити конфлікт, викликати поліцію чи покликати інших людей на допомогу.

Більш того, обвинувачений, усвідомлюючи характер своїх дій, бажаючи настання наслідків, наніс декілька ударів потерпілому ОСОБА_6 по обличчю, що свідчить про спрямованість умислу ОСОБА_5 на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та підтверджує наявність в його діях складу інкримінованого правопорушення.

З доводами сторони захисту з приводу ненадання до матеріалів справи постанов дізнавача про проведення експертиз, відсутності медичної документації, на підставі якої проводились експертизи, та постанови про визнання речовими доказами вказаної медичної документації, що є наслідком недопустимості висновків судових експертиз, суд не погоджується з наведених підстав.

Визначення доказів міститься у ст. 84 КПК України. Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

На користь відповідних висновків свідчить зміст ст. 87 КПК, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання.

Згідно з частиною першою цієї статті недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

У постанові від 01 листопада 2022 року у справі 344/2995/15-к Верховний Суд зазначав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Також суд зазначав, що якщо доказ визнається недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, суд має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми, і має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.

За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

У висновку експерта №969 від 19 червня 2025 року зазначено, що проведення експертизи здійснено на підставі медичної документації потерпілого, наданої дізнавачем експерту.

Відповідно до ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Тобто отримання доказів дізнавачем шляхом направлення запитів до державних органів здійснено в порядку, передбаченому ст. 93 КПК України.

Натомість сторона захисту не надала підтвердження тому, що доступ до медичної документації не був здійснений лікарнею або потерпілим добровільно. Зокрема, потерпілий не висловлював жодних заперечень з цього приводу і його поведінка не свідчила про те, що він вважав свої права порушеними внаслідок отримання органами розслідування доступу до згаданої медичної документації.

За таких обставин у суду немає підстав вважати, що медична документація, надана експерту з порушенням процесуального закону.

Перевіряючи правильність оцінки висновку експерта з точки зору допустимості, суд виходить з наступного: висновок експерта є самостійним джерелом доказів (частина 2 статті 84 КПК), залучення експерта для проведення експертизи відбувалося на підставі постанови слідчого в порядку, передбаченому статтею 243 КПК; експерт є належним суб`єктом для проведення цього виду експертних досліджень і відповідає вимогам, що висуваються частинами 1, 2 статті 69 КПК та Законом України "Про судову експертизу"; експерт не здійснював за власною ініціативою збирання матеріалів для проведення експертизи; отримання ним медичної документації, зокрема, від дізнавача не призвело до істотного порушення прав та свобод людини, а також не вплинуло на достовірність отриманих висновків.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 552/1884/20.

У висновках експерта №969 від 19 червня 2025 року, №970 від 19 червня 2025 року, №971 від 20 червня 2025 року зазначено, що вони проведені на підставі постанови дізнавача, проте ненадання вказаних постанов до матеріалів справи не свідчить про необґрунтованість висновків, до яких дійшов експерт у вказаних висновках, та не є підставою для визнання вказаних висновків недопустимими доказами.

Постанови про призначення судових експертиз є процесуальними рішеннями дізнавача та є актами, які ухвалюються під час провадження, а не доказами в розумінні джерела доказів.

Відсутність в матеріалах справи медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 КПК України, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом. Такий висновок зробив Верховний Суд у справі №753/14134/19. Тобто відсутність в матеріалах справи консультативних висновків спеціалістів КНП СОР «СОКЛ» та КТ дослідження головного мозку потерпілого та постанов про визнання їх речовими доказами не може ставити під сумнів висновки експерта.

Оскільки захисник, не зазначив, які права його підзахисного порушені внаслідок відсутності медичної документації в матеріалах справи, не оформленої як речовий доказ, в ній міститься лише інформація що стосується потерпілого ОСОБА_6 , який не висловлював заперечень проти її розголошення в спосіб направлення медичної документації дізнавачем на експертизу, тому збирання доказів дізнавачем саме у такий спосіб не є порушенням норм КПК України та виправдовує таке втручання у права потерпілого на розголошення інформації про стан його здоров`я за відсутності заперечень з його боку.

А тому вказані докази, а саме висновок судово-медичної експертизи № 969 від 19 червня 2025 року та висновки додаткових експертиз № 970 від 19 червня 2025 року та №971 від 20 червня 2025 року, є допустимими в розумінні ст.87 КПК України.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, оцінюючи їх у сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконливого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення по відношенню до потерпілого ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 125 КК України.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Відповідно до ст. 65 КК України суд при призначенні покарання враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, компрометуючі матеріали на обвинуваченого відсутні, до адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_17 , 2017 року народження, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у справі не заявлено, судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (Отримувач платежу: ГУК Сум.обл/Сумський р/21081100 Код отримувача: 37970404 Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат) Рахунок отримувача: UA0018355 Найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи та інші санкції, номер справи).

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: оптичний DVD-R диск із відеозаписом події від 14 червня 2025 року та оптичний СD-R диск із відеозаписом події від 14 червня 2025 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1