Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7796/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/11/26
Категорія ст.303 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року

Житомирський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомир апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.12.2025, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність Житомирської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 09.06.2025,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.12.2025 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність Житомирської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 від 09.06.2025.

Слідчий суддя в оскаржуваному рішенні зазначив, що підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою від 09.06.2025 немає, оскільки у заяві ОСОБА_7 не зазначено об`єктивних даних та обставин, які могли б свідчити про вчинення зазначеними в повідомленні особами (суддями, нотаріусами, працівниками органів поліції та прокуратури) кримінально-караних діянь та не надано жодних відомостей про підтвердження такого. Слідчий суддя посилається на відповідні положення ст. ст. 214, 303 КПК України, Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, яке затверджено наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 №298 та судову практику Верховного Суду, яка вказує, що внесенню в ЄРДР підлягають не будь-які відомості, а лише ті, які об`єктивно вказують на конкретну подію кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 25.12.2025 подав апеляційну скаргу. Мотивує її тим, що ухвала слідчого судді від 16.12.2025 є незаконною та необґрунтованою, постановленою з ігноруванням вимог ст. ст. 91, 92, 214 КПК України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в зв`язку з чим обмежує право заявника на справедливий суд. Вказує, що ст. 214 КПК України імперативно передбачає внесення відомостей до ЄРДР, а їх оцінка та обгрунтованість має надаватися слідчим вже в межах кримінального провадження. Вказує на невідповідність практики Верховного Суду, на яку посилався слідчий суддя, вказаній справі. Тому просить дану ухвалу скасувати та постановити нову, якою зобов`язати внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 09.06.2025.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав, навів доводи, аналогічні тим, що зазначені в апеляційній скарзі. Додатково вказав, що оцінку змісту його заяви має надати ДБР, слідчі поліції, але не слідчий суддя при розгляді його скарги. Просив скаргу задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо доводів апеляційної скарги, оскільки в заяві від 09.06.2025 заявник не навів жодних доводів, які б вказували на наявність ознак скоєння кримінальних правопорушень, зміст заяви зводиться до незгоди заявника з судовими рішеннями та рішеннями працівників правоохоронних органів та нотаріуса.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 09.06.2025 черговим прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 складено протокол прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення особами, які приймали участь в пособництві у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайстві), вчиненому організованою групою в особливо великому розмірі, у службовому дробленні, тобто складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а саме вчинене нотаріусами 2-ї Житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , суддею Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_11 , суддями апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , суддями Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , дізнавачем СД Житомирського РУП-2 в Житомирській області ОСОБА_17 , суддями Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_20 .

Відомостей про внесення зазначеної заяви до ЄРДР в матеріалах справи не міститься.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, яке затверджено наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 №298, передбачено, що до реєстру вносяться відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, кримінально-процесуальне законодавство передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, але не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень, а лише тих, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не зобов`язує слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі мінімальних відомостей про можливу наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Зважаючи на доводи скарги заявника, слід зауважити, що обов`язок уповноважених осіб на фіксацію та реєстрацію відповідних заяв та повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та початок досудового розслідування обумовлений необхідністю належного реагування відповідних державних органів на виявлення подій, що містять ознаки злочинів. Отже, певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані (а не суто гіпотетичні, надумані чи уявні), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. При цьому, навіть якщо заявник прямо назве певне діяння кримінальним правопорушенням, то це не означатиме автоматично, що подія кримінального правопорушення насправді мала місце, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

Даний підхід підтримує і Верховний Суд у своїй практиці.

Так, відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Крім того, як виснував Верховний Суд у постанові від 30.09.2021 у справі № 556/450/18, слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Саме тому слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. В разі ж відсутності таких даних, слідчий, прокурор з метою недопущення вказаних негативних наслідків не повинні вносити такі відомості до ЄРДР (Ухвали Вищого антикорупційного суду від 07 жовтня 2022 року у справі № 991/4166/22, провадження № 1-кс/991/4185/22 та від 13 жовтня 2022 року у справі № 991/4442/22, провадження № 1-кс/991/4459/22.

Суд погоджується з доводами слідчого судді, що фактично в заяві ОСОБА_7 вказує на вчинення злочину нотаріусом, суддями та працівниками поліції в зв`язку з втручанням у його право власності шляхом ухвалення незаконних, на думку заявника, рішень та вчинення протиправних, на думку заявника, дій.

Проте, до заяви не було додано жодних письмових доказів на підтвердження заяви, право на що надає п.2 ч.2 ст. 60 КПК України, з яких би вбачалось існування події кримінальних правопорушень, про які зазначав заявник, а доводи заявника зводяться до посилань на невірне вирішення цивільно-правовових спорів щодо нерухомого майна.

Щодо змісту заяви заявника в частині внесення відомостей до ЄРДР відносно суддів в зв`язку з розглядом справ з участю заявника, то колегія суддів додатково бере до уваги також висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013, де зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10, 11).

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Згідно з п.п. 66-68 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010, тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості. Лише держава може домагатися цивільної відповідальності судді, подавши скаргу до суду у разі, коли цей суддя повинен був присудити компенсацію. Тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Тобто незгода з рішеннями суддів за відсутності інших будь яких відомостей про існування події злочину не створює достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а право власності заявника може бути захищене в цивільно-правовому порядку.

Таким чином, орган досудового розслідування надав належну правову оцінку поданій заяві від 09.06.2025, в якій відсутні доводи про існування об`єктивної сторони складу кримінальних правопорушень, а самі описані обставини не містять відомостей, що дають підстави вважати, що могло бути вчинено діяння, передбачене кримінальним законом.

Що стосується посилань заявника на Узагальнення ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.01.2017, то вказаний лист не є нормативним актом, не є обов`язковим для суду та носить рекомендаційний характер.

З урахуванням викладених обставин та правової оцінки матеріалів скарги, колегія суддів вважає, що бездіяльність уповноваженої особи Житомирської окружної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР була належним чином обґрунтована, а рішення слідчого судді про відмову в задоволенні скарги ґрунтується на вимогах закону та встановлених у справі фактах.

Тобто доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 214, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.12.2025, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність Житомирської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 від 09.06.2025 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ