Справа № 286/299/26
Провадження № 1-кс/286/124/26
У Х В А Л А

18 лютого 2026 року м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000319 від 02.09.2025 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна та просить накласти арешт на мобільний телефон марки «Realme C21-Y», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картою « НОМЕР_3 », належний ОСОБА_5 та мобільний телефон «Samsung Galaxy А26 5G», ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , з сім-картою « НОМЕР_6 », належний ОСОБА_6 , вилучені 15.02.2026 під час проведення огляду місці події в м. Овруч по вул. Богдана Хмельницького, 42 Овруцької територіальної громади Коростенського району Житомирської області, шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування майном, залишивши на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, мотивуючи тим, що у провадженні слідчого відділення ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000319 від 02.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

02.09.2025 з Коростенської окружної прокуратури надійшли виділені матеріали з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 09.06.2025 щодо сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України з корисливих мотивів.

15.02.2026 під час проведення огляду місці події в м. Овруч по вул. Богдана Хмельницького, 42 Овруцької територіальної громади Коростенського району Житомирської області, було виявлено та вилучено належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , мобільний телефон «Realme C21-Y», IMFІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , з сім-картою « НОМЕР_7 » (упаковано до пакету NPU5072422), на якому виявлено вагому для слідства інформацію щодо організації та сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України.

Окрім цього, під час проведення вищезазначеного огляду у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , також було виявлено та вилучено належний останньому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A26 50», ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , з сім-картою « НОМЕР_6 », на якому також наявна вагома для слідства інформація, які були визнані речовими доказами.

Враховуючи те, що вищезазначені вилучені мобільні телефони по даному кримінальному провадженню являються речовими доказами та мають вагоме доказове значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні, а тому підлягають арешту відповідно до ст. 170 КПК України.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, але надали заяви, в яких просять розгляд справи проводити у їх відсутність. Клопотання просять задовольнити.

Власники майна: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, але надали заяви, в яких просять розгляд клопотання слідчого про арешт майна розглядати без їх участі. Щодо прийнятого рішення покладаються на погляд суду.

Врахувавши позиції слідчого та прокурора, та власників майна, наведені в їх письмових заявах, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 02.09.2025 внесено до ЄРДР відомості про те, що 02.09.2025 з Коростенської окружної прокуратури надійшли виділені матеріали з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 09.06.2025, в якому ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, щодо сприяння у незаконному переправленню осіб через державний кордон України з корисливих мотивів, яку було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000319 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.3 ст. 332 КК України.

Копія протоколу огляду місця події від 15.02.2026 свідчить, що 15 лютого 2026 року в період часу з 00 год. 05 хв. до 00 год. 50 хв. в службовому кабінеті №39 відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області у гр-н України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було вилучено мобільні телефони марки «Realme C21-Y», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картою « НОМЕР_3 », належний ОСОБА_5 та марки «Samsung Galaxy А26 5G», ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , з сім-картою « НОМЕР_6 », належний ОСОБА_6 .

Постановою слідчого від 16.02.2026 вказані мобільні телефони було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000011, приєднано до кримінального провадження та залишено на зберігання в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстав для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

В ст. 173 КПК України законодавець закріпив, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оцінюючи наявність підстав для накладення арешту, слідчий суддя з врахуванням досліджених матеріалів, долучених до клопотання, приходить до висновку, що слідчим доведено, що майно, вилучене 15.02.2026 в ході огляду місця події в службовому кабінеті №39 відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області у гр. України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , є речовими доказами та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на нього, це може призвести до подальшого пошкодження, відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Проте, враховуючи положення ч.11 ст.170, ч.4 ст.173 КПК України, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власників та з метою недопущення надмірного обмеження правомірного вільного володіння та користування майном при відсутності доказів про протилежне (відсутні докази про необхідність проведення будь-яких слідчих дій з майном), та при цьому з метою недопущення зникнення, знищення майна під час проведення досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку про передачу мобільних телефонів на відповідальне зберігання законним власникам та відповідно до висновку про часткове задоволення клопотання, що за встановлених обставин не вплине на дієвість та об`єктивність розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Поряд з тим, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Realme C21-Y», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картою « НОМЕР_3 », належний ОСОБА_5 та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А26 5G», ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , з сім-картою « НОМЕР_6 », належний ОСОБА_6 , які були вилучені 15.02.2026 в ході проведення огляду місця події, шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження та розпорядження майном, передавши їх на відповідальне зберігання власникам.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала слідчого судді набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1