Справа № 533/1056/25
Провадження № 1-кп/533/17/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000658, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.11.2025 за обвинуваченням:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження: селище Нова Галещина Козельщинського району Полтавської області; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; фактична адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; податковий номер НОМЕР_1 , у зареєстрованому шлюбі не перебуває; освіта повна вища; офіційно не працює; непогашених судимостей не має; групи інвалідності не має; учасником бойових дій не являється; статусу учасника АТО не має; має на утриманні неповнолітню дитину 2018 року народження, та матір, яка є собою з інвалідністю ІІ групи;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України (КК України),

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_5 , усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань, зумовлений певним з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиттям у сім`ї, у період часу з 02 лютого 2025 року по 05 листопада 2025 року, перебуваючи по АДРЕСА_1 , умисно, систематично вчиняв психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини, з якою спільно проживає в одному помешканні та пов`язаний спільним побутом, - ОСОБА_4 . Психологічне насильство виразилося у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, погрозах фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої.

1.Так, 02.02.2025 близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини, з якою спільно проживає в одному помешканні та пов`язаний спільним побутом, - ОСОБА_4 , що проявилося в ображанні нецензурної лайки потерпілої та штовханині.

Постановою Козельщинського районного суду Полтавської області від 12.02.2025 у справі № 533/124/25 за вчинення домашнього насильства ОСОБА_5 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

2.11.09.2025 близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини, з якою спільно проживає в одному помешканні та пов`язаний спільним побутом, - ОСОБА_4 , у присутності неповнолітнього сина ОСОБА_6 , що проявилося у висловлюванні нецензурної лайки та погрозах фізичною розправою.

Постановою Козельщинського районного суду Полтавської області від 30.09.2025 у справі № 533/797/25 за вчинення домашнього насильства ОСОБА_5 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2, ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

3.05.11.2025 близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини, з якою спільно проживає в одному помешканні та пов`язаний спільним побутом, - ОСОБА_4 , у присутності неповнолітнього сина ОСОБА_6 та малолітньої доньки ОСОБА_7 , що проявилось у висловлюванні нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою.

Відповідно до висновку експерта від 20.11.2025 № 1864 індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_4 не вказують на схильність потрапляти до ситуацій, пов`язаних зі небезпекою для її життя та здоров`я, що характеризує ознаки віктимної поведінки. У ОСОБА_4 існують підстави для констатації надлишкових перешкод, які утворилися у її життєдіяльності унаслідок дій ОСОБА_5 , які зумовили порушення звичного стереотипу її життєдіяльності, завдали утиску фундаментальним особистим цінностям та потребам підекспертної в особистому благополуччі та продуктивній життєдіяльності. З урахуванням індивідуально-психологічних особливостей особистості ОСОБА_4 ситуація, що досліджується за справою, є для неї психотравмувальною (стресогенною), що безпосередньо викликає психологічний дискомфорт, зумовивши тривалі та інтенсивні страждання, які існують до даного часу. Внаслідок дій ОСОБА_5 у ОСОБА_4 наявні тривалі, інтенсивні й негативні за своїми проявами психологічні (моральні) страждання, зміст яких локалізований у межах дослідженої ситуації.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства відносно колишньої дружини, з якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав повністю та беззаперечно вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, погодився з усіма фактичними обставинами справи, перелік яких наведено в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся.

ІІІ. Позиція потерпілого

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила фактичні обставини, що викладені в обвинувальному акті. Додатково пояснила, що обвинувачений її колишній чоловік постійно здійснює на неї психологічний тиск, ображає її при дітях, ніде не працює, раніше сильно бив. Вона не може більше терпіти утиски, не може нормально працювати через стрес, боїться йти додому, обвинувачений інколи зловживає алкоголем. Конфлікті ситуації виникають на фоні ревнощів, зловживання ним алкоголем, через те, що вона інколи затримується на роботі. Просила суд застосувати до обвинуваченого обмежувальні заходи.

ІV. Оцінка суду

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) суд уважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечували всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Установлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, викладені у формулюванні обвинувачення, визнаються судом доведеними.

Ураховуючи показання потерпілої, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, доведена у повному обсязі.

V. Призначення покарання за обвинуваченням, що визнано судом доведеним

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого відсутні.

Обставини, яка обтяжують покарання, передбачені ст. 66 КК України: вчинення кримінального правопорушення в присутності дитини.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК України бере до уваги:

- класифікацію кримінального правопорушення, згідно зі статтею 12 КК України яке відносяться до нетяжкого злочину (ст. 126-1 ККУ);

- ураховує наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів протиправної діяльності);

- особу винного - його вік, сімейний стан; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; не працює; має на утриманні неповнолітню дитину та матір, яка є особою з інвалідністю;

- обставини, які обтяжують покарання, та відсутність обставин, які пом`якшують покарання;

- наявність постійного місця проживання;

- думку прокурора та потерпілої щодо міри покарання у виді громадських робіт строком 240 годин;

- досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, згідно з якою ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб як середній.

Орган пробації уважає, що виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства можливе. На думку органу пробації, зважаючи на виявленні фактори ризику вчинення повторного правопорушення (криміногенні потреби), у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, доцільно, крім обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насилля».

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання за ст. 126-1 Кримінального кодексу України у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого обмежувальних заходів, суд враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер. Домашнє насильство є неприпустимим явищем.

При цьому, суд враховує фактичні обставини цього кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення щодо колишньої дружини, з якою продовжує перебувати у фактичних сімейних відносинах.

Так в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини протягом тривалого часу, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи та погіршення якості її життя.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству" програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 7 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Суб`єкт, відповідальний за виконання програм для кривдників, організовує та забезпечує проходження кривдниками таких програм. Кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах тендерної рівності, взаєморозуміння: взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

Положеннями ч. 1, ч. 3 ст. 91-1 КК України визначено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Потерпіла ОСОБА_4 є колишньою дружиною обвинуваченого, яка постраждала від домашнього насильства, тож відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особою, на яку поширюється дія законодавства про запобігання та протидії домашньому насильству. Домашнє насильство відносно неї вчинялося, у тому числі у присутності неповнолітніх на той час дітей.

Ураховуючи викладене та думку прокурора, потерпілої суд уважає за необхідне одночасно з призначенням покарання у виді громадських робіт застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 3 місці обмежувальні заходи, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме:

-заборонити обвинуваченому перебувати у місці спільного проживання з потерпілою, за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити обвинуваченому наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця, де потерпіла проживає, за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити обвинуваченому листуватися, телефонувати потерпілій, інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб;

-направити обвинуваченого для проходження програми для кривдників.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Документально підтверджені процесуальні витрати в даному кримінальному проваджені становлять загальну суму 12722 гривні 40 копійок витрати на залучення експерта, які слід стягнути з обвинуваченого на користь держави у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Заперечення обвинуваченого проти стягнення з нього витрат на експертизу з тих підстав, що не відносно нього проводилася експертиза та не він обирав експерта, суд відхиляє, адже за ч. 2 ст. 124 КПК України саме з обвинуваченого суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, у разі ухвалення обвинувального вироку.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається, зважаючи на призначену судом міру покарання.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. 51, 56, 65, 91-1, 126-1 КК України, керуючись ст. 124, ч. 3 ст. 349, ст. 368-371, 373-374, 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Застосувати до ОСОБА_5 строком на 3 місяці обмежувальні заходи, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме:

-заборонити ОСОБА_5 перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити ОСОБА_5 наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця, де ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити ОСОБА_5 листуватися, телефонувати ОСОБА_4 , встановлювати інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб;

-направити ОСОБА_5 для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» контроль за виконанням програми для кривдників покласти на орган місцевого самоврядування за місцем проживання обвинуваченого.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, - є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта та проведення експертизи у сумі 12722 гривень 40 копійок.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

На вирок можуть бути подані апеляції до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1