Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1023/26
Номер провадження 1-кс/711/327/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,

заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2026 до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси (документ сформований в системі «Електронний суд» 08.02.2026) надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання 05.11.2025 від ОСОБА_5 заяви від 05.11.2026 про кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.161, ч.2 ст.397, ч.4 ст.426-1, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України.

Скаргу мотивує тим, що 05 листопада 2025 року з заявою про взаємопов`язані кримінальні правопорушення передбачені ч.3 ст.161, ч.2 ст.397, ч.4 ст.426-1, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України, що є вчиненими стосовно нього кримінальними правопорушеннями, якими і йому заподіяно шкоду передбачену положеннями ч.1 ст.55 КПК України, він звернувся до керівника Черкаської обласної прокуратури, яку встановленим порядком подав до Черкаської обласної прокуратури через поштову скриньку прокуратури, та отримання якої адресатом підтверджується відповідними доказами, зокрема штампом про отримання з відповідними реквізитами, що містяться в лівому верхньому куті на першій сторінці наявного у нього другого екземпляру цієї заяви.

Однак, після отримання Черкаською обласною прокуратурою цієї заяви про кримінальні правопорушення передбачені ч.3 ст.161, ч.2 ст.397, ч.4 ст.426-1, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України від 05.11.2025, що стосується також і тяжких злочинів, вчинених в період воєнного стану організованою групою осіб за участю співробітників правоохоронних органів та військовослужбовців ЗС України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості відповідно до вимог ст.214 КПК України (далі ЄРДР) не внесені і досудове розслідування не розпочате.

Скаржник вважає, що таким невиконанням вимог ст.214 КПК України після отримання заяви про кримінальні правопорушення, порушені його законні права, у тому числі конституційні, законні інтереси як громадянки України, адвоката і заявника, якому сукупністю взаємопов`язаних кримінальних правопорушень, зазначених саме в цій поданій мною керівнику Черкаської обласної прокуратури заяві про кримінальні правопорушення від 05.11.2025 року заподіяно шкоду передбачену положеннями ч.1 ст.55 КПК України, і не лише моральну, що на даний час змушує його звернутись з цієї скаргою до слідчого судді для захисту та відновлення його прав та законних інтересів в порядку судового контролю і забезпечення законності.

Крім іншого обґрунтовується це наступним: по-перше: в цій, поданій ним заяві про кримінальні правопорушення передбачені ч.3 ст.161, ч.2 ст.397, ч.4 ст.426-1, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України міститься необхідна інформація про вчинення вище вказаних взаємопов`язаних кримінальних правопорушень, частина з яких віднесена до тяжких злочинів, що вчинені в період воєнного стану за участю службових осіб державних інституцій, якими заподіяно не лише моральну шкоду, передбачену ч.1 ст.55 КПК України, і не лише особисто йому, у тому числі реальність конкретних подій злочину: місце скоєння кримінального правопорушення; склад учасників (організованої групи осіб), якими вчинені ці суспільно-небезпечні діяння, що мають ознаки складу кримінальних правопорушень, у тому числі проти правосуддя; обставини скоєння і предмет злочину, а також інше (у т.ч. час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінальних правопорушень), а також відомості про реальну можливість отримати у передбаченому законом порядку відповідні докази, крім вже отриманих і повідомлених ним, при своєчасному внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування в кримінальному провадженні відповідно до визначеної процедури. Це необхідно для забезпечення захисту правосуддя та верховенства права в Україні в період воєнного стану, запобігання повторенню і продовженню вчинення вище зазначених кримінальних правопорушень причетними до них особами, тим більше недопущення і надалі залучення до їх вчинення службових осіб правоохоронних органів та військовослужбовців ЗСУ, у тому числі необхідності забезпечення виконання вимог пункту 1 статті 6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так і безпосередньо пов`язаних з цим його конституційних прав і законних інтересів, від кримінальних правопорушень, що можливо в порядку визначеної процедури - при належному виконанні вимог ст.ст.214, 2, 7 КПК України, у тому числі для забезпечення виконання вимог ст.129-1 Конституції України та запобігання злочинам, що визначено положенням ч.1 ст.1 КК України. Відповідно до положень ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Відповідно до положень ст.1 Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам. Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили. Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, що визначено ст.1 КПК України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Збирання доказів відповідно до положень ст.93 КПК України, здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом При цьому ст.91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що можливо лише після початку досудового розслідування, яке розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. відповідних Відповідно до положень ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування. Слідчий, дізнавач, прокурор, та інша службова особа, уповноважена на прийняття реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається; по-друге: крім вище зазначених положень кримінального процесуального законодавства України, що застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, при складанні і подачі мною заяви про кримінальне правопорушення також враховані не лише рішення ЄСПЛ, в яких містяться вмотивовані висновки з приводу обов`язків Високої сторони забезпечити легітимні очікування та ефективне розслідування, як і право особи на справедливий суд в кожному випадку, а й також висновки Великої Палати Верховного Суду, зокрема від 30.01.2019 року у справі №818/1526/18, як і Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 17.08.2023 р. №231 зі змінами, беручи до уваги, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі Положення).

Цим Положенням, на забезпечення виконання кримінального процесуального законодавства України, визначено не лише хто, коли і на підставі чого зобов`язаний внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування, а й які саме відомості мають бути внесені, що підтверджується змістом цих Положень, зокрема пунктом 1 глави 1 розділу 2, пунктами 1, 2 глави 3 розділу II.

Заяви чи повідомлення про кримінальні правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність (за виключенням випадків, коли таке попередження не можливо зробити з об`єктивних причин: надходження заяви, повідомлення поштою, непритомний стан заявника, відрядження тощо). іншим засобом зв`язку.

Враховано також, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомленні, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, а особами, які є уповноваженими на внесення вказаних відомостей до ЄРДР є також і прокурор. Враховано при цьому й висновки Касаційного кримінального суду, відповідно до яких підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки-для злочинів з матеріальним складом; по-третє: положення ст.214 КПК України не передбачають переадресацію навіть прокурором отриманої ним заяви про кримінальне правопорушення для розгляду будь якому органу, у тому числі органу досудового розслідування, прокуратурі нижчого рівня чи іншій, у тому числі спеціалізованій прокуратурі, і не лише в копії.

Проте, доручення повноважним прокурором Черкаської обласної прокуратури досудового розслідування взаємопов`язаних кримінальних правопорушень, небезпідставно та обґрунтовано зазначених в поданій мною заяві про кримінальне правопорушення, дійсно можливе, відповідно до положень ч.2 ст.218 КПК України. Однак це можливо лише після виконання прокурором вимог ст.214 КПК України, шляхом винесення відповідного процесуального рішення в конкретному кримінальному провадженні, що не може підмінятись листом чи повідомленням, тим більше до внесення відомостей до ЄРДР за результатами розгляду уповноваженою особою саме обраної ним прокуратури поданої ним безпосередньо до неї заяви про кримінальні правопорушення.

Заяви/повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не є зверненням громадян та не може розглядатись в порядку, визначеному ЗУ Про звернення громадян, а підлягає розгляду у строки та порядку, передбачені ст.214 КПК України. На це звернуто увагу прокурора в ухвалі слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.11.2025 у справі №711/10950/25, якою, після розгляду первинно поданої ним відповідно до положень ч.1 ст.303 КПК України скарги від 16.11.2025, та відповідної оцінки слідчим суддею і вище зазначеної поданої ним заяви про кримінальні правопорушення від 05.11.2025, і наданого в судовому засіданні 24.11.2025 представником Черкаської обласної прокуратури прокурором ОСОБА_6 листа начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 від 07.11.2025 за вих.20-668 вих-25, в межах поданої скарги, констатовано, що на день розгляду цієї справи (№711/10950/25) по його заяві про кримінальне правопорушення від 05.11.2025 будь-яке рішення уповноваженою особою Черкаської обласної прокуратури не прийнято, тобто не розглянуто у строки та порядку передбачених ст.214 КПК України.

Саме тому цією ухвалою від 24.11.2025, винесеною в порядку судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, якою лише частково задоволено його первинну скаргу від 16.11.2025 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, та лише зобов`язано уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури розглянути цю - подану ним саме 05.11.2025 заяву про кримінальні правопорушення передбачені ч.3 ст.161, ч.2 ст.397, ч.4 ст.426-1, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України, у строки та порядку визначені ст.214 КПК України, та про результати розгляду невідкладно повідомити заявника.

Проте, про результати розгляду цієї поданої ним саме 05.11.2025 заяви про кримінальне правопорушення, навіть після винесення слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси вище зазначеної ухвали від 24.11.2025 у справі №711/10950/25, йому стало відомо лише 22.01.2026, від його представника в справі №711/329/26, під час розгляду якої в судовому засіданні 22.01.2026 прокурором ОСОБА_8 лише і надані слідчому судді, для долучення до матеріалів цієї справи (№711/329/26) як докази, і саме тоді - в судовому засіданні, надані для ознайомлення його представнику, копії листа від 28.11.2025 №20-713вих-25 від імені прокурора ОСОБА_9 , та від 30.12.2025 №31-1070вих-25 від імені начальника відділу прокуратури ОСОБА_10 , наявністю яких у прокурора, навіть без будь-яких доказів ознайомлення з їх змістом його, вручення їх копії йому чи надсилання їх будь-яким поштовим відправленням, як заявнику, а також фактом ознайомлення з їх копіями його представника в цьому судовому засіданні, слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси обґрунтовано ухвалу від 22.01.2026 в справі №711/329/26, повний текст якої складено і проголошено лише 27.01.2026.

Саме зі змісту цих листів прокурора, за вказаних вище обставин, 22.01.2026 він дізнався про факт відмови прокурора внести в порядку визначеному ст.214 КПК України до ЄРДР відомості, що зазначені в його заяві про кримінальне правопорушення від 05.11.2025, про взаємопов`язані кримінальні правопорушення передбачені ч.3 ст.161, ч.2 ст.397, ч.4 ст.426-1, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України, вчинені в період воєнного стану організованою групою осіб за участю співробітників правоохоронних органів та військовослужбовців ЗСУ, за повідомлених ним в заяві обставин, а також, що ця відмова є безпідставною, необґрунтованою, як і попередній лист прокурора від 07.11.2025 за вих.20-668 вих-25 навіть немає нічого спільного з дійсним змістом поданої ним заяви про кримінальне правопорушення від 05.11.2025, яка відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Однак вище вказане безпідставно не враховано прокурором, який навіть всупереч фактам та обставинам, встановленим і зазначеним в ухвалі слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.11.2025 у справі №711/10950/25, продовжив безпідставно стверджувати в листах від 28.11.2025 та 30.12.2025, те, що подана ним заява про кримінальні правопорушення від 05.11.2025 надійшла до Черкаської обласної прокуратури нібито лише 06.11.2025 і не є повідомленнями про кримінальні правопорушення, у тому числі, що ніби то вона повторно розглянута в порядку ст.214 КПК України, і це також не відповідає дійсності, та є черговою ознакою свавілля та ігнорування прокурором не лише верховенства права.

Важливою обставиною є і той факт, що положення ст.214 КПК України не пов`язують виконання навіть прокурором, у визначений цими положеннями строк «не пізніше 24 годин..», обов`язку щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення після подання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, з наявністю чи відсутністю ухвали слідчого судді з цього приводу, винесеної за результатами розгляду скарги в порядку ч.1 ст.303 КПК України, як і з моментом ознайомлення повноважних осіб прокуратури, зазначених як виконавці цієї ухвали, з коротким чи повним текстом такої ухвали, чи з отриманням її копії.

Покладання слідчим суддею в ухвалі від 24.11.2025 у справі №711/10950/25 на уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури обов`язку не лише: «розглянути заяву ОСОБА_5 від 05.11.2025 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.161 ст.426-1, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України, ч.2 ст.397 у строки та порядку визначені ст.214 КПК України», а й також «про результати розгляду невідкладно повідомити заявника», навіть якщо невиконання цього судового рішення, що набрало законної, зазначеними у ньому повноваженими особами має ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.382 КК України, не є ні підставами для 6 порушення строку та порядку визначеного ст.214 КПК України, зокрема й без витребування її з Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборону Центрального регіону назад до Черкаської обласної прокуратури для виконання її повноважними особами цього судового рішення, ні доказом порушення заявником і скаржником визначеного ч.1 ст.304 КПК України строку подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу.

Стосується це, як і положення ч.1 ст.7, ч.6 ст.9 КПК України, і повторного подання такої скарги ним 02.02.2026, через систему «Електронний суд», що, з причин невиконання прокурором навіть вище зазначеного судового рішення, стало можливим лише після отримання 22.01.2026 заявником, за вище вказаних обставин, відомостей і доказів про наявність підстав для такого повторного звернення за судовим захистом, навіть якщо ці відомості і докази містяться лише у вище зазначених листах уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури, а не у рішенні прокурора, що мало відповідати вимогам частин 1 і 3 ст.110 КПК України.

Враховуючи це, та не вважаючи порушеним після 22.01.2026 строк визначений ч.1 ст.304 КПК України для повторного звернення за судовим захистом 02.02.2026 (у перший після вихідних робочий день), в поданій в порядку ч.1 ст.303 КПК України саме 02.02.2026, через систему «Електронний суд», скарзі він не порушував питання про поновлення строку передбаченого частиною першою ст.304 КПК України, що і стало підставою для винесення слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_11 ухвали від 03.02.2026 в справі №711/868/26 (номер провадження 1-кс/711/290/26), якою подану ним скаргу від 02.02.2026 повернуто скаржнику, з роз`ясненням права на повторне звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Копія цієї ухвали ним отримана 05.02.2026, в електронній розсилці процесуальних документів по справі №711/868/26 через систему «Електронний суд», що і обумовлює потребу йрнр звернення з цією черговою скаргою в порядку ч.1 ст.303 КПК України за судовим захистом (скрин розсилки додається Додаток № 7).

по-четверте: Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право засіб юридичного захисту в національному органі на ефективний , навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.5 ст.9 КПК). У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії»(Lelas v. Croatia) зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур , не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Суд вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів , наслідків, дає найбільший ефект.

Відповідно п.п.1.1 Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», затвердженого на засіданні Зборів суддів Вищого спеціалізованого суду України 23 грудня 2016 року, визначений ч.1 ст.214 КПК України слідчого обов`язок або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження. Таким чином, оцінка заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу кримінального правопорушення здійснюється після внесення відомостей кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань про слідчим чи прокурором, а не іншою особою, яка, відповідно до кримінального процесуального законодавства України, не наділена такими повноваженнями.

Проте і цього безпідставно не враховано прокурором, що перешкодило в розумні строки - після отримання від мене саме 05.11.2025 заяви про кримінальне правопорушення (злочини), внести до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України відповідні відомості і розпочати кримінальне провадження за повідомленими мною фактами суспільно-небезпечних діянь, які саме в такий спосіб намагається приховати дотичне до цього, та очевидно і до повідомлених в моїй заяві подій, керівництво Черкаської обласної прокуратури.

Про цю бездіяльність прокурора, після винесення слідчим суддею ухвали від 24.11.2025 в справі №711/10950/25, йому стало відомо 22.01.2026, за вище вказаних обставин - після судового засідання по справі №711/329/26, що безпосередньо стосувалась оцінки слідчим суддею невиконання чи неналежного виконання повноважними особами Черкаської обласної прокуратури судового рішення по справі №711/10950/25 (по його первинній скарзі в порядку ч.1 ст.303 КПК України від 16.11.2025), через призму доказів, наданих з цього приводу сторонами, та їх оцінки відповідно до вимог ст.94 КПК України.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3447-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. У справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium (рішення від 17 січня 1970 року, заява № 2689/65) ЄСПЛ висловлено позицію про те, що в демократичному суспільстві, у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (пункт 68 рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції" від 15 березня 2001 року). У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia) зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Тож, лише після отримання 22.01.2026 заявником, за вище вказаних обставин, відомостей і доказів про наявність підстав для такого - повторного звернення за судовим захистом, навіть якщо ці відомості і докази містяться лише у вище зазначених листах уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури та повідомлені заявнику лише в судовому засіданні по справі №711/329/26, з урахуванням ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 22.01.2026 в справі №711/329/26 та від 03.02.2026 в справі №711/868/26, виникла потреба звернутись до слідчого судді з цією скаргою в порядку ч.1 ст.303 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення , у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; Відповідно до положень ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Відповідно до положень ст.9 КПК України: 5. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. 6. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому, ефективним засобом захисту моїх прав і законних інтересів, зокрема від вище зазначеної бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, ним обрано оскарження її в порядку ч.1 ст.303 КПК України до слідчого судді для забезпечення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Одночасно, після подання ним заяви про кримінальне правопорушення від 05.11.2025 та первинної скарги від 16.11.2025 в порядку ч.1 ст.303 КПК України, за результатами розгляду якої винесено ухвалу від 24.11.2025 в справі №711/10950/25, з урахуванням ухвали від 03.02.2026 в справі №711/868/26 та закінчення, з вище зазначених поважних причин, строку, передбаченого частиною першою ст.304 КПК України, виникла потреба порушити перед слідчим суддею питання про поновлення цього строку з вище зазначених поважних причин, для забезпечення можливості реалізації мого права на судовий захист при зверненні з цією повторною скаргою в порядку ч.1 ст.303 КПК України.

З урахуванням викладеного вище, скаржник просить відповідно до вимог ст.214 КПК України, зобов`язати уповноважену особу Черкаської обласної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості, зазначені в заяві про кримінальне правопорушення від 05.11.2025.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_5 скаргу підтримав та пояснив, що розуміючи свавілля відносно нього, ототожнення його із його клієнтом, 04.11.2025 його було затримано дільничним офіцером поліції, який переступив закон та його протоколи були розглянуті і скасовані. Отримавши заяву про кримінальні правопорушення працівники Черкаської обласної прокуратури зобов`язані внести відомості до ЄРДР та перевірити обставини. Підтримує скаргу в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги. Вказав, що скаргу датовано 05.11.2025 та надійшла до прокуратури в трьох видах. Її зареєстровано 06.11.2025, яка ще повторно надійшла електронною поштою. Керуючись наказом Генерального прокурора, враховуючи, що особою, яка вчинила ймовірно кримінальне правопорушення було скеровано до Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони у трьох видах. Вважає, що в жодній із трьох заяв відсутні дані про обставини вчинення кримінальних правопорушень. Бездіяльність щодо невнесення відомостей була предметом розгляду слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси, 24.11.2025 було зобов`язано розглянути заяву про кримінальне правопорушення. Що було зроблено, враховуючи позицію Верховного суду та відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР, у зв`язку із відсутністю підстав. Просить відмовити у задоволенні скарги.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав скаргу по всіх пунктах, які були подані до суду щодо заяви про кримінальні правопорушення від 05.11.2025. В якій слідує, що 04-05.11.2025 відносно адвоката ОСОБА_5 було вчинено ряд кримінальних правопорушень. 24.11.2025 слідчий суддя частково задовольнив скаргу щодо заяви про кримінальні правопорушення від 05.11.2025 та зобов`язав розглянути її. Однак, ці матеріали були відправлені до Черкаської спеціалізованої прокуратури, що свідчить, що матеріали заяви були відсутні в оригіналах, що унеможливлювало її розглянути. Тому наявні фальсифікації щодо імітації розгляду заяви про кримінальні правопорушення. Перевірка доводів заяви можлива тільки після внесення відомостей до ЄРДР. Слідчому судді надано три протоколи та підтвердження їх скасування, що вказує, що протизаконні дії дійсно вчинялися відносно скаржника. ОСОБА_5 повідомив, що є адвокатом, однак на це ніхто не звернув увагу, він провів тривалий час в ТЦК безпідставно. Таким чином, особа була безпідставно затримана працівниками поліції за участі військовослужбовців ТЦК. З урахуванням викладеного вище, підтримує скаргу і просить її задовольнити в порядку ст.303 КПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали додані до скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України, - слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.2 ст.214 КПК).

Слідчий, прокурор або інша службова особа уповноважена на прийняття й реєстрацію заяви чи повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти й зареєструвати таку заяву або повідомлення. Відмова у прийняття та реєстрації заяви або повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК).

Відповідно до Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року №9-49/0/4-17, - під час розгляду скарг на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, слідчим суддям необхідно враховувати, що КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР відомостей на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Разом з тим слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин щодо ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК, не достатньо об`єктивних даних навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. Якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст.284 КПК.

Також, наявна правова позиція ВП ВС у справі щодо юрисдикції спору, де Палата також прийшла до висновку, якщо із звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до статті 284 КПК України.

Постанова ВП ВС від 23 січня 2019 року у справі номер 456/544/18 - https://reyestr.court.gov.ua/Review/79472794

Тобто, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК, що і оскаржується заявником.

В судовому засіданні встановлено, що 05.11.2025 ОСОБА_5 до Черкаської обласної прокуратури була подана заява про кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.161, ч.2 ст.397, ч.4 ст.426-1, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України, в порядку ст.214 КПК України.

Листом начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 від 07.11.2025 за вих.20-668вих-25, повідомлено ОСОБА_5 про те, що його заяву від 05.11.2025, яка надійшла до Черкаської обласної прокуратури щодо кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.161, ч.2 ст.397, ч.4 ст.426-1, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України, направлено для розгляду в межах компетенції до Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

24.11.2025 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/10950/25) скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Зобов`язано уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури розглянути заяву ОСОБА_5 від 05.11.2025 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.161, ч.2 ст.397, ч.4 ст.426-1, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України, у строки та порядку визначені ст.214 КПК України, та про результати розгляду невідкладно повідомити заявника.

Листом прокурора відділу протидії порушення прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_12 за №20-713 вих-25 від 28.11.2025, повідомлено ОСОБА_5 про те, що його заява не є повідомленням про кримінальні правопорушення, оскільки викладені доводи щодо можливих протиправних дій працівників правоохоронних органів не містять жодних конкретних і об`єктивних даних та доказів, які б вказували на їх реальність. З огляду на наведене, підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаними фактами на даний час, не вбачається. Повторно також повідомлено, що для організації перевірки доводів скаржника щодо можливих протиправних дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 обласною прокуратурою копію його заяви скеровано до Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

29.12.2025 ОСОБА_5 , звернувся до керівника Черкаської обласної прокуратури з заявою про кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.382 КК України від 26.12.2025 щодо невиконання ухвали слідчого судді, зазначеної вище.

Листом від 30.12.2025 №31-4853-26 начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_13 , повідомлено ОСОБА_5 , про те, що на виконання ухвали суду від 24.11.2025 у справі №711/10950/25, яка надійшла до обласної прокуратури 27.11.2025, заяву ОСОБА_5 від 05.11.2025 розглянуто повторно та листом №20-713вих-25 від 28.11.2025 надано письмове роз`яснення чинного законодавства щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР з роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення.

22.01.2026 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суд м. Черкаси відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання 29.12.2025 заяви про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.382 КК України

Разом з тим, в судовому засіданні досліджений протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП №F 2479881 від 04.11.2025, протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП №5215/М/2025 від 05.11.2025, протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП №F3446528 від 05.11.2025, складенні відносно ОСОБА_5 .

Постановами від 08.11.2025 провадження у справах про адміністративні правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності події і складу адміністративних правопорушень.

Дослідивши відповіді, а також позицію представника Черкаської обласної прокуратури у судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_5 детально розписує вчинені дії, які вважає кримінальними правопорушеннями у сфері службової діяльності працівників правоохоронних органів, та наводить достатність даних для співставлення їх із дійсністю в законодавчо встановлений спосіб. Дійсно підтверджено затримання та перебування в центрі комплектування ОСОБА_5 , законність дій відносно якого можливе перевірення виключно в законний спосіб із внесенням відомостей до ЄРДР.

Уповноважений прокурор зобов`язаний внести відомості до ЄРДР невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або самостійного виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинення злочину.

Якщо прокурор сам вніс відомості до ЄРДР, він має не пізніше наступного дня передати наявні матеріали до відповідного органу досудового розслідування (поліції, ДБР, СБУ тощо) та доручити проведення розслідування.

Чинним законодавством не передбачена можливість збирання, дослідження та оцінка доказів для прийняття рішення поза межами кримінального провадження.

Оскільки при розгляді заяви ОСОБА_5 від 05.11.2025 про кримінальні правопорушення не було дотримано вимог ст.214 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.214, 303-310, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви ОСОБА_5 від 05.11.2025 про кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.161, ч.2 ст.397, ч.4 ст.426-1, ч.2 ст.365, ч.3 ст.371 КК України задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури, у відповідності до вимог ст.214 КПК України, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаною заявою ОСОБА_5 від 05.11.2025.

Повідомити заявника, як заінтересовану особу, за результатами розгляду його заяви, у законодавчо встановленому порядку.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст рішення складено та проголошено 19.02.2026.

Слідчий суддя: ОСОБА_1