Справа № 953/3856/26
н/п 1-кс/953/1742/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2026 р. Слідчий суддя Київський районний суд м. Харкова ОСОБА_1 , вивчивши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000282, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова 30.03.2026 надійшла вказана скарга, в якій заявник просить визнати протиправною бездіяльність слідчого ОСОБА_3 щодо нерозгляду його клопотань; зобов`язати слідчого невідкладно внести до ЄРДР повну суму збитків - 2495327 грн. та відомості про потерпілу ОСОБА_4 ; зобов`язати надати йому оновлений Витяг з ЄРДР; у разі відсутності вищевказаних матеріалів у справі - ініціювати розслідування за ст. 357 КК України щодо осіб, відповідальних за їх збереження.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи скарги, приходить до висновку про необхідність повернення скарги, виходячи з наступного.

Суб`єктом оскарження за текстом скарги визначено Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 розділу ІІІ Кримінального процесуального кодексу України.

Разом із тим, територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора главою 26 розділу ІІІ КПК України не визначено.

Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності (п.5 ч.1ст.3 КПК України).

Згідно з положеннями п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

При цьому, до вказаних правовідносин положення ст. 32 КПК України не застосовуються, оскільки за змістом цієї статті та її місцем у структурі КПК України, положення цієї статті стосуються лише суду, який здійснює кримінальне провадження, як орган, що розглядає справу по суті, і не регламентує діяльність слідчого судді.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу норм КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування, а тому, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, зазначене правило застосовується й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (зокрема ч.1ст.306 КПК України).

За правилами ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

При цьому, органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство), за змістом ч.1 ст.38 КПК України, є: 1) слідчі підрозділи: органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Отже, системний аналіз положень п. 8 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 38 КПК України дає підстави для висновку, що органом досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні є сам правоохоронний орган, до складу якого входить відповідний підрозділ (Національна поліція України, Служба безпеки України, Національне антикорупційне бюро України, Державне бюро розслідувань), а не його підрозділ (управління, відділ), визначений у ч. 1 ст. 38 КПК України.

На підставі викладеного, з урахуванням принципу законності, який визначений у ч. 6 ст. 9 КПК України, слідчий суддя вважає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, у тому числі, щодо скарги на рішення слідчого, територіальна підсудність якої прямо не визначена законом, здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

З 01.03.2021 у зв`язку із реформуванням органів Державного бюро розслідувань, у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань почали діяти слідчі підрозділи (відділи), які розташовані у всіх областях України.

Як слідує з представлених до суду матеріалів скарги, заявник оскаржує бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000282.

Місцезнаходження органу досудового розслідування - Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, визначено за адресою: проспект Героїв Харкова, 145, місто Харків, 61068, що не відноситься до територіальної юрисдикції Київського районного суду м. Харкова.

За нормою ст. 26 КПК України слідує, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Виходячи з положень ст.ст. 22, 26 КПК України, на особу, яка подає скаргу, покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею факту того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді, скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, рішення, що підлягають оскарженню до слідчого судді.

Натомість, будь-яких процесуальних документів щодо адреси розташування Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, слідчому судді не представлено.

Отже, місце розташування слідчого підрозділу органу досудового розслідування та посадової особи, бездіяльність якої має намір оскаржувати заявник, не відноситься до територіальної юрисдикції Київського районного суду м. Харкова.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 2 статті 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил територіальної підсудності.

Слідчий суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000282, не підлягає розгляду Київським районним судом м. Харкова.

Таким чином, подана скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, що не позбавляє права звернення до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної підсудності якого знаходиться Другий СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташований у м. Полтаві, а саме до Салтівського районного суду м. Харкова.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 206 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000282 повернути заявнику з усіма додатками.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що повернення скарги не позбавляє права на повторне звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Оскільки ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка може її оскаржити, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1