Справа № 347/539/26
Провадження № 1-кс/347/134/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про відмову в задоволенні заяви про самовідвід)

05 березня 2026 року м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів в кримінальному провадженні №0000066 від 26.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад доводів заявника.

03.03.2026 року на адресу Косівського районного суду Івано-Франківської області надійшло клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів в кримінальному провадженні №0000066 від 26.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 140 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2026 року, визначено суддю ОСОБА_4 для розгляду вказаного клопотання.

04.03.2026 року суддя ОСОБА_4 заявив самовідвід від розгляду вказаного кримінального провадження. Заява про самовідвід мотивована тим, що при ознайомленні з клопотанням було встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 звернулася до Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області з письмовою заявою про те, що внаслідок неналежного виконання медичними працівниками КНП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » своїх професійних обов`язків їй спричинені тяжкі наслідки. Згідно клопотання слідчого ОСОБА_6 вбачається, що одним із медичних працівників вказано лікаря акушер гінеколога ОСОБА_7 .

Проте, лікар акушер гінеколог ОСОБА_7 вела вагітність та приймала пологи 10.07.2018 року у дружини ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_8 . У післяпологовий період дитина перебувала в коматозному стані, а згодом була госпіталізована до реанімаційного відділення м. Івано-Франківськ, де ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

За таких обставин, покликаючись на п.4 ч.1 ст. 75 КК України суддя ОСОБА_4 вважає, що розгляд ним клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів в кримінальному провадженні №0000066 від 26.02.2026 року може викликати сумніви в стороннього спостерігача в неупередженості судді при розгляді кримінального провадження.

Позиція учасників в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.

В судовому засіданні прокурор заперечила щодо задоволення заяви, вважала, що така не ґрунтується на вимогах КПК України, оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_4 оскаржував дії ОСОБА_7 , чи був ініціатором притягнення її до відповідальності. Крім того, в даному кримінальному провадженні нікому не оголошено про підозру, і розгляд клопотання про надання тимчасового доступу, не є розглядом кримінального провадження по суті, а відтак відсутні будь які сумніви в неупередженості судді, а заявлені ним обставини, не можуть бути підставою для задоволення заяви.

Перевіривши доводи заяви про самовідвід, матеріали кримінального провадження, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом.

В провадженні Косівського районного суду перебуває клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів в кримінальному провадженні №0000066 від 26.02.2026 року

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2026 року, визначено суддю ОСОБА_4 для розгляду вказаного клопотання.

04.03.2026 року суддя ОСОБА_4 заявив самовідвід від розгляду вказаного кримінального провадження. Заява про самовідвід мотивована тим, що при ознайомленні з клопотанням було встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 звернулася до Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області з письмовою заявою про те, що внаслідок неналежного виконання медичними працівниками КНП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » своїх професійних обов`язків їй спричинені тяжкі наслідки. Згідно клопотання слідчого ОСОБА_6 вбачається, що одним із медичних працівників вказано лікаря акушер-гінеколога ОСОБА_7 .

Проте, лікар акушер-гінеколог ОСОБА_7 вела вагітність та приймала пологи 10.07.2018 року у дружини ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_8 . У післяпологовий період дитина перебувала в коматозному стані, а згодом була госпіталізована до реанімаційного відділення м. Івано-Франківськ, де ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

За таких обставин, покликаючись на п.4 ч.1 ст. 75 КК України суддя ОСОБА_4 вважав, що розгляд ним клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів в кримінальному провадженні №0000066 від 26.02.2026 року може викликати сумніви в стороннього спостерігача в неупередженості судді при розгляді кримінального провадження.

Мотивована оцінка суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви про самовідвід.

Стаття 75 КПК України визначає виключний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Так, у своїй заяві, суддя ОСОБА_4 вказав, що при ознайомленні з клопотанням було встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 звернулася до Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області з письмовою заявою про те, що внаслідок неналежного виконання медичними працівниками КНП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » своїх професійних обов`язків їй спричинені тяжкі наслідки. Згідно клопотання слідчого ОСОБА_6 вбачається, що одним із медичних працівників вказано лікаря акушер гінеколога ОСОБА_7 .

Проте, лікар акушер-гінеколог ОСОБА_7 вела вагітність та приймала пологи 10.07.2018 року у дружини ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_8 . У післяпологовий період дитина перебувала в коматозному стані, а згодом була госпіталізована до реанімаційного відділення м. Івано-Франківськ, де ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

У відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності з п. 66 Рішення ЄСПЛ (Справа «Мироненко і Мартенко проти України, заява № 4785/02») безсторонність судді за усталеною практикою Суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Відповідно до об`єктивного критерію, визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

З огляду на те, що зовнішні прояви можуть мати певну важливість, ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»).

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Так, достатнім для відводу є обґрунтоване припущення, що суддя у силу дії певних чинників не зможе виглядати в очах незацікавлених спостерігачів безстороннім та неупередженим.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зайнятий з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язанні між собою («Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарии», а також «Екедемі Трейдинг Лтд» та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Суд звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватись навіть гіпотетичної можливості впливу на Європейський суд іноді визнається достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (рішення у справах «Белілос проти Швейцарії», «Очолан проти Турції»). Європейський суд застерігає, що навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд (рішення у справах «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії».

Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідним для гарантування рівності сторін перед судом (п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 КМ РЄ).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Разом з тим, суд констатує той факт, що саме по собі зазначення в причині самовідводу від розгляду клопотання тієї обставини, що лікар акушер гінеколог приймала пологи в дружини судді ОСОБА_4 , в даному випадку не є достатньою підставою для задоволення заяви про самовідвід судді. В матеріалах клопотання відсутні будь які докази того, що ОСОБА_4 , чи його дружина ОСОБА_8 були ініціаторами притягнення ОСОБА_7 до будь якого виду відповідальності, чи було встановлено її вину у смерті дитини. Крім того, на даний час розпочато досудове розслідування, яке перебуває лише на стадії збору інформації, зокрема надання доступу до медичних документів.

Сам по собі факт ведення вагітності дружини, не свідчить про неупередженість, оскільки згідно з законодавством суддя (суд) приймає рішення виключно на підставі закону.

Висновки суду щодо розгляду заяви про самовідвід.

Таким чином, оцінивши в сукупності норми процесуального законодавства та доводи в обґрунтування самовідводу, суд приходить до переконання, що, не має будь-яких обґрунтованих підстав вважати, що подальший розгляд, визначеним у встановленому порядку слідчим суддею унеможливить ухвалення цим судом законного та об`єктивного судового рішення, і відповідно безстороннього розгляду клопотання по суті.

Керуючись статтями 75, 76, 372 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви про самовідвід судді ОСОБА_4 від розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів в кримінальному провадженні №0000066 від 26.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 140 КК України - відмовити.

Матеріали клопотання 347/539/26, провадження 1-кс/347/132/26 повернути в канцелярію Косівського районного суду Івано-Франківської області для передання судді ОСОБА_4 для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1