Справа № 703/8001/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

представника СД ОСОБА_6 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_7 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла клопотання прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000715 від 29 жовтня 2025 року про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макіївка Смілянського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учня 9-б класу Смілянського НВК «Загальноосвітня школа І ступеня гімназія імені В.Т. Сенатора» Смілянської міської ради, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :

Прокурор Смілянської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про застосуванням примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000715 від 29 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 29.10.2025 близько 04 год 10 хв, перебуваючи на автомобільній стоянці за адресою: АДРЕСА_2 , при раптово виниклому умислі, спрямованому на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасового використання транспортного засобу, не прагнучи до обернення його на свою або інших осіб користь, підійшов до автомобіля марки «ЗАЗ 110207», реєстраційний номер НОМЕР_1 зеленого кольору, 2006 року випуску, власником якого, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є ОСОБА_9 , який знаходився припаркований на вказаній стоянці, без дозволу та відома останнього, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та те, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відчинення дверей та запуску двигуна за допомогою ножиць, привів у дію двигун внутрішнього згоряння механічного транспортного засобу автомобіля та розпочавши рух вказаним транспортним засобом, поїхав на ньому в с. Макіївка, Черкаського району Черкаської області, де залишив його до моменту виявлення працівниками поліції.

Він же, 31.10.2025 близько 08 год 50 хв, перебуваючи на автомобільній стоянці за адресою: вул. Євгена Саражі, буд. 24, м. Сміла, Черкаська область, вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 сірого кольору, 2005 року випуску, власником якого, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є ОСОБА_10 . Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасового використання

транспортного засобу, не прагнучи до обернення його на свою або інших осіб користь, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та те, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відчинення дверей та запуску двигуна за допомогою ножиць, привівши у дію двигун внутрішнього згоряння автомобіля, розпочав рух вказаним транспортним засобом, поїхав на ньому. Рухаючись по вулиці Ротондівській в напрямку вул. Святопокровська в м. Сміла, не справившись з керуванням транспортним засобом, здійснив зіткнення з іншим припаркованим автомобілем.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримуючи своє клопотання зазначила, що ОСОБА_8 є неповнолітнім, вперше вчинив суспільно небезпечне діяння, не досягши віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, після вчинення щиро розкаявся.

Потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, направили суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи без їх участі, претензій матеріального характеру не мають.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_8 - його мати ОСОБА_5 просила суд задовольнити клопотання прокурора та передати сина під її нагляд.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_4 просив суд задовольнити клопотання прокурора про застосування до його підзахисного примусових заходів виховного характеру.

Представник служби в справах дітей та представник сектору ювенальної превенції клопотання прокурора підтримали, вважають за доцільне застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_8 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері.

Неповнолітній ОСОБА_8 , наданих в судовому засіданні під час розгляду клопотання, наведених вище фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорював, свою вину визнав і погодився із заявленим прокурором клопотанням про застосування стосовно нього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері.

Крім повного визнання ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, його винуватість підтверджується:

- даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення від 29 жовтня 2025 року;

- даними протоколу огляду місця події від 29 жовтня 2025 року та фототаблицями зображень до нього, якими зафіксовано місце вчинення суспільно-небезпечного діяння;

- даними протоколу огляду місця події від 31 жовтня 2025 року та фототаблицями зображень до нього, якими зафіксовано місце виявлення викраденого автомобіля «ЗАЗ 110207», реєстраційний номер НОМЕР_1 зеленого кольору біля будинку №17 по вул. Заводська, в с. Макіївка Черкаського району Черкаської області;

- даними протоколу перегляду відеозаписів від 26 листопада 2025 року, згідно яких зафіксовано рух автомобіля «ЗАЗ» по вул. Незалежності в м. Сміла Черкаської області;

- даними висновку товаро-транспортної експертизи від 19 листопада 2025 року, № СЕ-19/124-25/15932-АВ, згідно яких ринкова вартість автомобіля «ЗАЗ 110207», д/н НОМЕР_3 , 2006 року, станом на 29 жовтня 2025 року слала 51065,72 грн;

- даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення від 31 жовтня 2025 року;

- даними протоколу огляду місця події від 31 жовтня 2025 року та фототаблицями зображень до нього, якими зафіксовано місце вчинення суспільно-небезпечного діяння;

- даними протоколу огляду місця події від 31 жовтня 2025 року, фототаблицями зображень до нього, якими зафіксовано місце виявлення викраденого автомобіля «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 сірого кольору на вул. Ротондівська в м. Сміла Черкаської області;

- даними схеми дорожньо-транспортної пригоди від 31 жовтня 2025 року, якими зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 на вул. Святопокровська в м. Сміла Черкаської області;

- даними протоколу перегляду відеозаписів від 26 листопада 2025 року,згідно яких зафіксовано рух автомобіля «ЗАЗ», д/н НОМЕР_2 по вул. Саражі в напрямку центру м. Сміла, де на вул. Святопокровска, автомобіль потрапив у ДТП;

- даними висновку товаро-транспортної експертизи від 20 листопада 2025 року, № СЕ-19/124-25/15933- АВ, згідно яких ринкова вартість автомобіля «ЗАЗ 110307»ЗНГ , д/н НОМЕР_2 , 2005 року, станом на 31 жовтня 2025 року слала 34501,95 грн.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши письмові матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Відповідно до ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ст. 97 КК України, неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з п.п.2, 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру, серед іншого, у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього та передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру"

передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 "Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, зазначеним у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що винуватість неповнолітнього ОСОБА_8 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України доведена судовому засіданні в повному обсязі.

Згідно з свідоцтвом про народження НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції 21.06.2011 року, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матір`ю є ОСОБА_5 , яка не заперечує, щоб син був переданий під її нагляд.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_8 , суд враховує дані про його особу, який за місцем навчання та проживання характеризуються позитивно, на обліку в секторі ювенальної поліції, а також на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не досяг 16 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 289 КК України до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 14 років, до нього слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та відповідно до положень ст. 498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, передавши його під нагляд матері ОСОБА_5 .

Вказані примусові заходи виховного характеру сприятимуть його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17) зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, в тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

При цьому, як зазначено у висновку Об`єднаної палати ККС Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №203/241/17, стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винуватою у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), крім витрат пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Тому, на підставі ч.3 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати за проведення транспортно-товарознавчих експертиз в сумі 8914 грн. належить віднести на рахунок держави.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, ст.22, ст.97, ст.105, ч.1 ст. 286 КК України, ст. 292, 369-372, 498, 500, 501 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Клопотання прокурора Смілянської окружної прокуратури Черкаської області задовольнити.

Застосувати примусові заходи виховного характеру у кримінальному провадженні

№0000715 від 29 жовтня 2025 року до неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макіївка Смілянського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учня 9-б класу Смілянського НВК «Загальноосвітня школа І ступеня гімназія імені В.Т. Сенатора» Смілянської міської ради, у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_3 .

Обмежити дозвілля і встановити особливі вимоги до поведінки неповнолітнього, зокрема: заборонити перебувати за межами місця проживання без супроводу дорослих в період часу з 21:00 год до 06:00 год.

Роз`яснити ОСОБА_8 про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового кримінального правопорушення.

Попередити матір неповнолітнього ОСОБА_8 ОСОБА_5 про відповідальність, у разі порушення взятого на себе зобов`язання.

Строк застосування примусового заходу виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_8 - встановити 1 рік.

Процесуальні витрати за проведення транспортно-товарознавчих експертиз в сумі 8914 грн. віднести на рахунок держави.

Речові докази: автомобілі «ЗАЗ 110207», реєстраційний номер НОМЕР_1 та «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які передані власникам на зберігання, залишити їм за належністю, звільнивши їх від зобов`язань по зберігальних розписках, а два DVD-R диски, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Ухвалу на виконання направити ССД та органу ювенальної превенції за місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_8 .

Апеляція на ухвалу може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя : ОСОБА_11