Справа 127/4255/26
Провадження 1-кс/127/1737/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000080 внесеного до ЄРДР 06.02.2026, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що слідчими ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000080 від 06.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що близько 15 години 20 хвилин 06.02.2026 водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою М-30, на ділянці об`їзної дороги м. Вінниці, у напрямку м. Немирів, неподалік кафе «Левада», допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину дороги справа наліво по ходу руху автомобіля у невстановленому місці.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 від отриманих травм загинув на місці пригоди.

Під час огляду місця події слідчим вилучено: автомобіль «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , який поміщено на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих ТЗ ГУНП у Вінницькій області, що за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32; свідоцтво про реєстрацію вищевказаного ТЗ серії НОМЕР_2 , яке приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Зазначений автомобіль та документи долучено до кримінального провадження, у якості речових доказів.

Згідно п. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України: «Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку».

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України: «У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу».

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України, права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України: «Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення».

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на майно, яке визнано речовим доказом та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Підставою тимчасового вилучення майна, згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України є те, що вказані транспортні засоби містять відомості на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Підставами для арешту майна відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України є наявність розумних підозр, які свідчать про те, що вказаний автомобіль, є доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилучених речових доказів у кримінальному провадженні, а саме вилученого транспортного засобу.

Якщо речові докази будуть перебувати у користуванні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні у кримінальному провадженні, або до нього буде доступ сторонніх осіб існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, а його втрата у свою чергу може призвести до втрати доказової бази у кримінальному провадженні.

У матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль та речі мають суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, що потребує накладення на них арешту: існує реальна загроза зміни або знищення слідової інформації, яка наявна на теперішній час на них (шляхом виконання ремонтних робіт чи знищення транспортних засобів); для встановлення слідів характерних при зіткненні та технічного стану транспортних засобів потрібні спеціальні знання, що потребує призначення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз, висновки яких можна отримати лише при безпосередньому дослідженні транспортних засобів експертом, а вразі неналежного його зберігання існує загроза втрати або знищення слідової інформації, що міститься на них.

У зв`язку з цим, єдиною доцільною процесуальною дією, яка може бути ефективною для запобігання використанню, перетворенню, передачі, відчуженню вилученого майна (автомобіля), а також знищенню слідової інформації, що міститься на ньому (що в свою чергу негативно вплине на ефективність досудового розслідування), з метою збереження речових доказів та подальшого забезпечення відшкодування збитків є накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме вилучені під час огляду транспортні засоби у вигляді заборони їх відчуження, розпорядження та використання.

На підставі вищевикладеного, прокурор просила слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судове засідання прокурор не з`явилася, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання, а також надала заяву про розгляд клопотання у її відсутність. Клопотання підтримала у повному обсязі.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про причини неприбуття суд не повідомила, тому відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання розглядається у її відсутність.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої та другої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що вищезазначений транспортний засіб являється джерелом доказів, при дослідженні яких необхідно буде встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також в подальшому виникне необхідність у проведенні ряду експертиз, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на вилучене в ході огляду місця ДТП від 06.02.2026 майно, оскільки воно має значення речових доказів та доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця ДТП від 06.02.2026 майно у вигляді заборони його відчуження, розпорядження та використання, а саме на:

- автомобіль «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , який поміщено на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих ТЗ ГУНП у Вінницькій області, що за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32; свідоцтво про реєстрацію вищевказаного ТЗ серії НОМЕР_2 , яке приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Зобов`язати прокурора повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Арешт майна може бути скасований підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником, законним представником, іншим власником або володільцем майна, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, за їх клопотанням до суду про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя