Справа № 589/4355/23
Провадження № 1-кп/589/184/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2021 року близько 21 год 45 хв. ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «GEELY» моделі «EMGRAND 7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Р-65 «КПП Миколаївка - Семенівка - Н.Сіверський - КПП Катеринівка, з боку м. ІІІостка Сумської області.

Перебуваючи в районі буд. 70 по вул. Зоряний шлях в с. Богданівка, Шосткинського району, Сумської області, ОСОБА_8 зневажив безпекою дорожнього руху, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, за умови фактичної видимості проїзної частини завчасно не виявив на проїзній частині пішохода, тому своєчасно не прийняв негайних заходів до зменшення швидкості руху і допустив наїзд на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в свою чергу знаходився у нерухомому стані на проїзній частині в порушення вимог пунктів 4.1, 4.4, 4.14 «а» ПДР України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 115 від 17.08.2021 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої хребтово-спинномозкової травми грудного відділу із забоєм спинного мозку і крововиливом над твердою мозковою оболонкою на рівні 5-6 хребця, яка ускладнилася висхідним набряком спинного і головного мозку, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Відповідно до зібраних в кримінальному провадженні доказів та висновку судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/119-21/11830-ІТ від 28.10.2021 ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «GEELY» моделі «EMGRAND 7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, введених в дію з 01.01.2002), передбачених пунктами:

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Допущені водієм ОСОБА_10 порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та спричиненні смерті потерпілому ОСОБА_9 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений частково визнав свою вину. Підтвердив, що здійснив наїзд на людину, однак, зазначив, що не мав можливості уникнути ДТП, оскільки потерпілого не було видно, ще й у порушення правил дорожнього руху потерпілий стояв на проїзній частині. Пояснив, що близько 23 год 00 хв. 26.05.2021 їхав з Шостки до Новгород-Сіверського зі швидкістю не більше 60 км/год. ДТП сталася в селі Богданка. За його словами, на вулиці було темно, а ділянка дороги не освітлювалася, попереду інших транспортних засобів не було. Коли назустріч їхав автомобіль, він перемкнув світло фар на ближнє. Він не бачив пішохода, оскільки на його одязі не було світлих чи світловідбивних елементів, і помітив його лише, коли той уже опинився на лобовому склі. Після цього він одразу зупинився, увімкнув аварійну сигналізацію, викликав швидку допомогу та поліцію. З його слів, потерпілий був у свідомості та намагався піти з місця події, однак, він не дозволив цього зробити, оскільки ще не було відомо, які травми той отримав. Також обвинувачений зазначив, що не погоджується з висновком експертизи щодо швидкості руху автомобіля, оскільки, за його словами, дослідження проводилося не з його транспортним засобом. Свою автівку він особисто доставив до поліції та помістив на штрафмайданчик. При цьому вказав, що слідчий експеримент з ним не проводився з невідомих йому причин. Крім того, він повідомив, що відвідував потерпілого в лікарні, однак, про те, що останнього виписали з лікарні не знав. За його словами, він оплачував лікування та надавав кошти на поховання - загалом приблизно 20-30 тисяч гривень, точної суми не пам`ятає. Також обвинувачений зазначив, що шкодує про те, що сталося і що потерпілий помер. Наголосив, що є батьком-одинаком, ще і доглядає за сестрою з інвалідністю, його будинок постраждав від обстрілів, тому матеріальне становище в нього вкрай тяжке. Просив суд суворо його не карати, не позбавляти волі та права керування транспортними засобами, бо він з донькою проживають в м. Новгород - Сіверську, що потерпає від обстрілів, і автівка потрібна, щоб швидко переміщуватись по місту, в тому числі і забирати доньку зі школи.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 показала, що загиблий був її братом. Про ДТП вона дізналася рано-вранці 27 травня 2021 року від односельчанки, яка працює медсестрею і знає її маму. Вона разом із мамою поїхала до лікарні, але до брата їх не пустили, бо він був у реанімації. Лікар сказав, що у нього забій легень й нирки, можливо пошкоджений хребет, і дав список ліків, які треба було купити. Обвинувачений з`явився у лікарні приблизно на третій день, сказав щоб вони збирали всі чеки, що вона і робила, а потім йому віддавала. У результаті він відшкодував витрати на лікування в реанімації (приблизно 10 - 11 тисяч гривень). Через десять днів брата перевели у звичайну палату, але стан залишався дуже тяжким. Він зміг сказати лише, що його збили на великій швидкості і після падіння він уже не зміг піднятися. Потім брата виписали додому, але не тому, що стало краще, а фактично, щоб він помирав вдома. Спочатку потерпіла разом із мамою доглядала за ним, міняла підгузники, бо він був лежачий. Згодом мама через стрес і втому захворіла та потрапила до лікарні, і потерпіла залишилася сама доглядати і за братом, і за мамою. За словами потерпілої, спочатку обвинувачений визнавав свою вину, просив надати згоду на зняття арешту з автомобіля, щоб продати його і відшкодувати їй шкоду. Але пізніше сказав, що авто в поганому стані і грошей у нього немає. Також вона зазначила, що обвинувачений дав 10 тисяч гривень, коли брат був у реанімації, після його смерті ще 10 тисяч гривень і приблизно 1500 гривень переказав на картку.

Щодо заявленого нею цивільного позову пояснила, що загиблий брат був для неї дуже близькою людиною, оскільки вони є двійнею. Вказала, що чоловіка вона не має, тому брат надавав їй постійну допомогу у вихованні сина, веденні господарства та вирішенні різних життєвих питань, і вона завжди зверталася до нього за підтримкою. Також зазначила, що після смерті брата померла їх мати, оскільки, за її словами, у останньої серце не витримало такого горя.

Крім показів учасників судового засідання, судом досліджені наступні письмові докази:

Електронний рапорт реєстрації, з якого вбачається, що 26 травня 2021 року о 21 год 46 хв. до служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що він 26 травня 2021 року о 21 год 45 хв. за адресою: АДРЕСА_2 вчинив наїзд на пішохода. /т.1 а.с.173/

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 26 травня 2021 року з фототаблицями та схемою до нього. Огляд розпочато о 22 год 40 хв. у похмуру погоду поблизу буд. № 70 по вул. Зоряний шлях у с. Богданівка Шосткинського району Сумської області. Дорожнє покриття на час огляду сухе, чисте, загальною шириною 7 м, призначено для руху у двох напрямках, число смуг для руху - одна, нерівності та пошкодження відсутні, час доби темний, ділянка не освітлена, відстань видимості з робочого місця водія не перевірялась, об`єктів, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху праворуч та ліворуч не виявлено. Протоколом зафіксовано розташування транспортного засобу, локалізацію його пошкоджень та уламків, слідів шин, розташування взуття та речей потерпілого, слідів речовини бурого кольору. Переміщення транспортного засобу до огляду не виявлено. З місця події вилучено: автомобіль марки «GEELY» моделі «EMGRAND 7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , пара кросівок, пара чобіт, полімерний пакет, полімерна стрічка (ручка від пакету), полімерний пакет (у якому знаходяться: кепка, труси 2 шт., футболка), штани, пара шкарпеток, кофта, парасолька. /т.1 а.с.174-183/

Висновок судово-медичної експертизи № 115 від 17 серпня 2021 року за результатами проведення експертизи трупа ОСОБА_9 , з якого вбачається, що смерть останнього настала від закритої тупої хребтово- спинномозкової травми грудного відділу з забоєм спинного мозку і крововиливом над твердою мозковою оболонкою на рівні 5-6-го грудного хребця, яка ускладнилася висхідним набряком спинного і головного мозку. Вказана травма спинного мозку кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Між тяжким тілесним ушкодженням та настанням смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Травматичний двобічний гемоторакс несе ознаки ушкодження середньої тяжкості. Рвана рана лівого плеча, забійні рани обличчя, садна верхніх та нижніх кінцівок, тулуба, крововиливи в м`які тканини нижніх кінцівок несуть ознаки легких тілесних ушкоджень. Усі тілесні ушкодження, встановлені на трупі ОСОБА_9 , виникли від місцевих ударних травматичних дій тупих твердих предметів (предмета), індивідуальні ознаки яких в даних ушкодженнях не відобразилися. Важкість і численність ушкоджень, розташування їх на протилежних поверхнях, висота розташування, наявність ознак струсу внутрішніх органів можуть свідчити про транспортну травму. Відповідно з характеру і локалізації виявлених ушкоджень на тілі потерпілого можливо зробити висновок, що у момент ДТП він знаходився у вертикальному положенні і був обернений до травмуючого його транспортного засобу задньою стороною тіла. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупу ОСОБА_9 , етиловий спирт не виявлений. Відповідно медичної документації при надходженні потерпілого ОСОБА_9 до лікарні етиловий спирт не виявлений. /т.1 а.с.184-187/

Висновок експерта № СЕ-19/119-21/6342-ІТ від 30.06.2021 за результатами проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу з фототаблицею до нього, з якого вбачається, що на період проведення експертного огляду автомобіля «Geely Emgrand 7» д.н.з. НОМЕР_1 встановлено, що його система рульового керування, робоча гальмівна система та ходова частина знаходилися у працездатному стані, технічних несправностей в них не виявлено. Системи зовнішнього освітлення автомобіля має технічну несправність, яка полягає у розломі правого кронштейна кріплення лівої фари головного світла, що супроводжується непередбаченими конструкцією заводу-виробника зміщеннями фари, відносно місця конструктивного кріплення. Виявлена несправність носить аварійний характер утворення та характерна для виникнення під час даної дорожньо-транспортної пригоди. /т.1 а.с.189-196/

Висновок судово-медичної експертизи № 173 від 19.08.2021за результатом проведення експертизи кросівок ОСОБА_9 з фототаблицями до нього, яким встановлено наявність на підошвах обох кросівок, окрім слідів природного зносу взуття, наявність у п`яткових частинах слідів ковзання-тертя, які утворилися в результаті ковзаючого руху підошви кросівок (взутих на кінцівки) об жорстку поверхню у напрямку спереду назад та справа наліво. Дані сліди могли утворитися в результаті ДТП на різних фазах і є загальними ознаками. За виявленими слідами не можливо достовірно встановити чи рухався потерпілий, або був у нерухомому стані, якою частиною тіла знаходився потерпілий до травмуючого його автомобіля на момент первинного контакту, неможливо. Ймовірно, що потерпілий у момент первинного контакту перебував у нерухомому стані, звернений передньою поверхнею тіла до автомобіля. Напрямок травмуючої дії спереду назад. /т.1 а.с.197-201/

Висновок судово-медичної експертизи № 159 від 26.08.2021 за результатами проведення експертизи штанів ОСОБА_9 , яким встановлено, що на штанях виявлено розрив, що утворився від перерозтягнення матеріалу штанів внаслідок тангенціального впливу - тертя об твердий предмет (поверхню) у напрямку знизу вгору та спереду назад. Дане пошкодження могло утворитися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Виявлене ушкодження не є специфічним, могло утворитися у різних фазах дорожньо- транспортної пригоди і не дає змогу визначити, якою частиною тіла знаходився потерпілий до травмуючого його автомобіля на момент первинного контакту та чи рухався він або був у нерухомому стані, але виходячи із морфологічних характеристик, виявлених у пошкодженнях, можна припустити, що в момент первинного контакту був звернений передньою поверхнею тіла до автомобіля. /т.2 а.с.202-204/

Висновок судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/119-21/9518-ІТ від 13.09.2021 з фототаблицею до нього, з якого вбачається, що місце наїзду автомобіля марки «GEELY EMGRAND 7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед розташуванням перших полімерних уламків , по ходу руху у цьому ж напрямку, але не далі 35,2 м від рівня орієнтиру, до якого проводилися виміри у повздовжній площині дороги. Більш точно визначити розташування місця наїзду на пішохода у вигляді геометричної точки експертним шляхом не надається можливим, оскільки виявлена в ході огляду слідова картина місця події не містить в собі достатньої кількості інформативних ознак. Виявлені механічні пошкодження на автомобілі характерні для утворення при контактуванні з пішоходом. /т.1 а.с. 206-213/

Як з фототаблиць до протоколу огляду місця ДТП, так і з фототаблиць до вказаного висновку вбачається, що удар прийшовся в ліву передню частину авто (капоту), що з урахуванням напрямку руху транспортного засобу (з Шостки на Новгород-Сіверськ), свідчить, що пішохід ОСОБА_9 в порушення п. 4.1 ПДР знаходився на проїзній частині дороги.

Висновок за результатами проведення комплексної судово-медичної, медико-криміналістичної та трасологічної експертизи від 10 травня 2022 року, з якого вбачається, що згідно «Висновку експерта № 115» від 17.08.2021 року, за даними медичної документації та даними судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , виявлені тілесні ушкодження: голови - рани носа та верхньої губи: тулуба - закрита травма грудного відділу хребта (забій спинного мозку рівні 5-6-го грудних хребців з крововиливом під оболонки спинного мозку); крововилив в м`які тканини спини на рівні 5-6-го грудних хребців; крововиливи в клітковину воріт легень, під зовнішньою оболонкою гирла аорти, в області шлунково-печінкової зв`язки і дванадцятипалої- печінкової зв`язки, в область круглої зв`язки печінки, в ворота селезінки, забій серця (гістологічно); кінцівок - крововиливи в м!які тканини верхньої третини обох стегон по задній поверхні, крововиливи в м`які тканини обох гомілок по задній поверхні, синець передньої поверхні ділянки лівого колінного суглобу, рана нижньої третини лівого плеча. Враховуючи те, що смерть потерпілого настала через 44 дні після отриманої травми, не можливо достовірно відтворити локалізацію деяких тілесних ушкоджень (у медичній документації вказано «садна верхніх та нижніх кінцівок тулуба» без їх належного описання - розмірів, локалізації).

При медико-криміналістичній експертизі взуття (кросівок) потерпілого виявлено у п`ятковій частині обох кросівок однонаправлені паралельні, динамічні сліди ковзання- тертя, які утворилися внаслідок ковзаючого руху підошви кросівки об шорстку поверхню у напрямку спереду назад та справа наліво, що свідчить про направлення травмуючої сили ззаду наперед. Пошкодження на штанах є неінформативними і, згідно описання, ймовірно могли утворилися в процесі ДТП.

Враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень, локалізацію та характер механічних пошкоджень автомобіля «GEELY EMGRAND 7» р.н. НОМЕР_1 , локалізацію, характер та направлення слідів ковзання-тертя підошвенної частини обох кросівок, в момент наїзду ОСОБА_9 знаходився в вертикальному чи наближеному до нього положенні, повернутий задньою частиною тіла до транспортного засобу. Первинний контакт відбувся між задньою поверхнею гомілок потерпілого (крововиливи в м`які тканини задньої поверхні обох гомілок) та передньою нижньою частиною автомобіля «GEELY EMGRAND 7» р.н. НОМЕР_1 (пошкодження переднього номерного знаку та рамки кріплення переднього номерного знаку, розлом переднього бампера у верхній частині), з послідуючою взаємодією передньої частини капота та задньою поверхнею обох стегон, падінням тіла на капот та подальшим закиданням тіла (крововиливи в зв`язки внутрішніх органів, в клітковину воріт легень, забій серця, травма грудного відділу хребта на рівні 5-6 грудних хребців), на переднє вітрове скло та дах транспортного засобу (пошкодження переднього вітрового скла, склоочисників, деформація панелі даху автомобіля). В подальшому відбулося падіння тіла на дорожнє-покриття (рани обличчя, лівого плеча, синець ділянки лівого колінного суглобу, множинні садна верхніх та нижніх кінцівок, тулуба (за даними медичної документації).

Наявність однонаправлених, паралельних, динамічні слідів ковзання-тертя на підошві обох кросівок потерпілого, може вказувати, що в момент первинного контактування з транспортним засобом, ОСОБА_9 знаходився у нерухомому стані. /т.1 а.с.215-227/

Висновок судової автотехнічної експертизи від 28.10.2021 № СЕ-19/119-21/11830-ІТ з якого вбачається, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля «GEELY EMEGRAND 7» д.н. НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.2,12.3,12.4 Правил дорожнього руху України. Допустима, за умов видимості дороги 40,4 м в напрямку руху автомобіля «GEELY EMEGRAND 7» д.н. НОМЕР_2 , швидкість складає 70,9 км/год. За умов руху автомобіля «GEELY EMEGRAND 7», д.н. НОМЕР_1 зі швидкістю, яка відповідає встановленій видимості дороги 40,4 м, водій автомобіля «GEELY EMEGRAND 7» д.н. НОМЕР_1 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди.

За умов руху автомобіля «GEELY EMEGRAND 7» д.н. НОМЕР_1 з допустимою швидкістю в межах населеного пункту; водій автомобіля «GEELY EMEGRAND 7» д.н. НОМЕР_1 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди. За умов руху автомобіля «GEELY EMEGRAND 7» д.нг. НОМЕР_1 з допустимою швидкістю в межах населеного пункту, в діях, водія автомобіля «GEELY EMEGRAND 7» д.н. НОМЕР_1 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. Якщо автомобіль «GEELY EMEGRAND 7» д.н. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю більше ніж допустима в межах населеного пункту, але при цьому не перевищувала допустиму за умов видимості дороги (50-70,9км/год), то в діях водія автомобіля «GEELY EMEGRAND 7» д.н. НОМЕР_1 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, з яких невідповідності вимогам пункту, 12.3 ПДР знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. Оцінка дій пішохода спеціальних знань не потребує і тому може бути виконана слідчими органами або судом самостійно відповідно до вимог розділу 4 Правил дорожнього руху України. /т.1 а.с.229-232/

Протокол огляду від 15.09.2021 з фототаблицею, відповідно до якого предметом огляду були: автомобіль марки «GEELY» моделі «EMGRAND 7» реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки «GEELY» моделі «EMGRAND 7» реєстраційний номер НОМЕР_3 , наданий для проведення слідчих дій ОСОБА_12 . В ході огляду встановлено, що лампи фар головного світла обох автомобілів є аналогічними. /т.2 а.с.5-13/

Протокол слідчого експерименту від 16.09.2021 за участю свідка ОСОБА_13 , яка під час його проведення пояснила, що 26.05.2021 близько 21 год 45 хв. вона перебувала вдома за адресою: вул. Зоряний шлях, буд. 70, с. Богданівка, Шосткинський район. У вказаний час вона почула сильний стук на проїзній частині, після чого визирнула у вікно та побачила посеред дороги автомобіль із увімкненими фарами та аварійною світловою сигналізацією, який був направлений у сторону с. Пирогівка Шосткинського району Сумської області. Одразу після цього вона вийшла на вулицю, де побачила біля автомобіля чоловіка, який розмовляв по телефону, а також іншого чоловіка, який знаходився на правій частині проїзної частини у напрямку с. Пирогівка, лежав на спині та просив про допомогу. Вказала, що подія відбувалася у темну пору доби, погодні умови були похмурими, без опадів, дорожнє покриття було сухим, а вуличне освітлення на вказаній ділянці дороги було відсутнє. Погодні умови на час проведення експерименту відповідають тим, що були під час ДТП. Безпосередньо на місці події підтвердила свої показання та показала розташування автомобіля, місце, де вона почула звук удару, а також місця знаходження осіб, яких вона спостерігала після події. Під час слідчого експерименту було використано автомобіль марки «GEELY EMEGRAND 7» 2012 року випуску. Під час проведення слідчого експерименту за участю понятих та статиста було визначено відстань, з якої при увімкненому ближньому та дальньому світлі фар, під час руху транспортного засобу з робочого місця водія, стає можливим візуальне виявлення пішохода на проїзній частині. Під час слідчого експерименту була складена схема і додана до протоколу./т.2 а.с.14-18/

Протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 07.07.2021, згідно з яким він повідомляв, що нічого не пам`ятає про ДТП, у тому числі - як опинився у с. Богданівка. Останнє, що він пам`ятав - це те, що за день до цього був у гостях у матері. Потім частково пригадав, що йшов дорогою в темний час доби і відчув сильний удар ззаду, але не пам`ятає, звідки й куди йшов. До свідомості прийшов уже у лікарні. Під час допиту зазначив, що перебуває в тяжкому стані та через травму хребта не може вільно пересуватись. Повідомив, що був одягнений у темно-сірі спортивні штани, яскраво-синю футболку та кросівки. Також пояснив, що має І групу інвалідності по зору (лівим оком не бачить зовсім, правим бачить лише трохи на відстані). Переніс операцію на обох очах. /т.2 а.с.4/

Суд вважає, що у даній справі цей доказ є допустимим, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 23 КПК України визначено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, з диспозиції вказаної статті вбачається, що суд має право визнати допустимими докази, які не були ним безпосередньо досліджені, лише у виключних випадках, передбачених процесуальним законом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на час судового розгляду потерпілий помер, а тому його показання не могли безпосередньо сприйматися в судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає доцільним покласти в основу вироку дані протоколів.

Більше того, зазначений доказ узгоджується з доказами, які судом досліджувались безпосередньо та з дотриманням норм процесуального закону.

Порушень процесуального порядку при збиранні органом досудового розслідування доказів та їх відкритті стороні захисту судом не виявлено, а тому відсутні підстави для визнання доказу недопустимим.

Така правова позиція висловлена і колегією суддів Верховного Суду в постанові від 10 вересня 2020 року в справі № 766/19891/17.

З огляду на викладене суд бере до уваги зміст даного протоколу як факультативний доказ, що підтверджує об`єктивність інших доказів, досліджених судом.

Аналіз досліджених в судовому засіданні належних і допустимих доказів свідчить про доведення вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині.

При цьому твердження останнього, що він не міг виявити ОСОБА_14 та своєчасно зреагувати, спростовуються висновком судової автотехнічної експертизи від 28.10.2021, згідно якого обвинувачений мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, та протоколом слідчого експерименту від 16.09.2021, згідно якого при увімкненому ближньому та дальньому світлі фар, під час руху транспортного засобу з робочого місця водія, стає можливим візуальне виявлення пішохода на проїзній частині.

Зважаючи на вищезазначене, оцінюючи докази в сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 23.12.2005 року "Про практику застосування судам України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень, та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водії, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати якої померла в 2019 році, та проживає разом з сестрою - ОСОБА_16 , якій встановлена ІІ група інвалідності і остання потребує постійного стороннього догляду (а.с. 39, 49-50,54-55 т. 2)

Потерпіла та її представник наполягали на призначенні суворої міри покарання, оскільки обвинувачений не визнав своєї вини і не відшкодував у повній мірі завдану шкоду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що невизнання вини (і як спосіб захисту, і як переконання особи, виходячи з її суб`єктивної оцінки обставин події) є безумовним правом особи і не може трактуватись не на її користь, разом з тим, невизнання вини не виключає наявності співчуття до постраждалої особи, висловлення жалю з приводу наслідків події для потерпілого. Обвинувачений зазначив, що він шкодує з приводу того, що сталося і що ОСОБА_9 загинув, а наданими розписками (а. с. 43-46, 51 т.2) підтверджується, що ОСОБА_7 надавав кошти на лікування, тобто хоча б частково, але відшкодовував заподіяну шкоду.

Також суд враховує, що після ДТП обвинувачений залишався на місці події, викликав поліцію та швидку допомогу.

Крім того, суд враховує, що в порушення п.4.1, 4.4. пп а) п. 4.14 Правил дорожнього руху загиблий ОСОБА_9 рухався по проїзній частині дороги ближче до осьової лінії (а не по її краю чи узбіччю) в темну пору доби без світлоповертальних елементів (стрічки, наклейки, жилету, тощо) та в одязі, який не мав світлоповертальних елементів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд, згідно із ст. 66 КК України, визнає: активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню доньку, мати якої померла, та сестру з ІІ групою інвалідності, яка проживає разом з останнім та потребує постійного стороннього догляду, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючої покарання обставини, суд приходить до висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Потерпіла ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні заявила цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 40 090 грн матеріальної та 100 000 грн моральної шкоди.

Надалі було подано уточнену позовну заяву від 06.12.2024, в якій заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_7 40 090 грн матеріальної шкоди та 400 000 грн моральної шкоди, а також з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІДНА» 216 000 грн шкоди, пов`язаної з втратою годувальника, та 44 000 грн моральної шкоди.

Обвинувачений у судовому засіданні частково визнав цивільний позов потерпілої - у сумі 50 000 грн, зазначивши, що потерпіла раніше надавала розписки про відсутність до нього претензій.

ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІДНА» не висловило своєї позиції щодо заявленого позову та не надало відзиву на позов.

Вирішуючи цивільний позов, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно до полісу № АР/4475038 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 22.06.2020 ОСОБА_7 застрахував свою цивільну відповідальність у разі настання страхового випадку. Строк дії цього договору встановлений з 23.06.2020 до 22.06.2021. Згідно даного договору забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «GEELY EMEGRAND», номерний знак НОМЕР_1 , тобто автомобіль, на якому обвинувачений вчинив ДТП.

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася в період дії відповідного договору страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст.18 зазначеного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, у разі смерті потерпілої фізичної особи здійснює страхову (регламентну) виплату у зв`язку із втратою годувальника кожній особі, яка відповідно до Цивільного кодексу України в частині відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, та з урахуванням положень Сімейного кодексу України має право на таке відшкодування, у розмірі, що розраховується відповідно до Цивільного кодексу України в частині відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

У відповідності до ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується:

1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);

2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;

3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності;

4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;

5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Разом з тим, обов`язковою умовою для виникнення такого права є належне доведення факту перебування на утриманні.

Однак, потерпіла не надала доказів на підтвердження того, що вона перебувала на повному чи частковому утриманні у загиблого брата. У даному випадку доказуванню підлягає не лише сам факт родинних відносин, а й обставини, що особа перебувала на утриманні померлого та потребувала матеріальної допомоги.

Зазначена позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.07.2020 у справі № 756/8644/19 (провадження № 51-1637км20).

Водночас потерпіла не надала жодних документів, які б підтверджували її матеріальне становище, рівень доходів, а також матеріальне становище загиблого брата, що унеможливлює встановлення факту надання ним систематичної фінансової допомоги та її значення для забезпечення її життєвих потреб, з урахуванням ще й того, що останній був інвалідом І групи по зору.

У зв`язку з цим позовні вимоги в частині відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІДНА»» слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілої фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим).

Тобто право на відповідне відшкодування має виключно визначене законом, вичерпне коло осіб, до якого у даному випадку потерпіла не належить.

Відтак вимоги про стягнення моральної шкоди з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІДНА»» на користь ОСОБА_11 не підлягають задоволенню.

Відповідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправними діями щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин.

Зважаючи на те, що внаслідок необережних дій ОСОБА_7 , що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, потерпілому ОСОБА_9 були завдані тяжкі тілесні ушкодження, від яких він згодом помер, а ОСОБА_11 , рідна сестра загиблого, доглядала його після аварії, переживаючи душевний біль і страждання, і водночас змушена була доглядати за матір`ю, здоров`я якої погіршилося саме внаслідок цієї події, спричинення потерпілій моральної шкоди внаслідок втрати рідного брата є безсумнівним.

Суд дійшов висновку, що надані обвинуваченим розписки про отримання коштів ОСОБА_11 стосувалися відшкодування витрат, пов`язаних із лікуванням ОСОБА_9 , оскільки дати зазначених виплат збігаються з періодом лікування останнього, чого сама потерпіла не заперечує і відповідну вимогу у позові не заявляє.

Що стосується заяви про відмову від цивільного позову, суд вважає, що така заява не позбавляє особу права звернутися до суду, якщо вона вважає, що її право порушене або шкода відшкодована не в повному обсязі. Крім того, потерпіла пояснювала, що обвинувачений обіцяв їй добровільно виплатити компенсацію, проте цього не відбулося, і у зв`язку зі зміною обставин вона була змушена звернутися з позовом.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер і обсяг заподіяних моральних та фізичних страждань, їх тривалість і, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає належною до відшкодування завданої моральної шкоди суму в 150 000 грн.

Також, відповідно до ст. 1201 ЦК України, підлягають відшкодуванню матеріальні витрати, понесені ОСОБА_11 на поховання та встановлення надгробного пам`ятника, у розмірі 40 090 грн. Зазначена сума підтверджується чеками, доданими до позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює страхову (регламентну) виплату особі, яка здійснила витрати на поховання та/або спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання йому документів на підтвердження таких фактів та витрат. Загальний розмір такої виплати стосовно одного померлого не може перевищувати 12 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і не залежить від сум, отриманих особою за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та соціальним забезпеченням.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961- IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Отже, з огляду на наведені норми законодавства та правову позицію Верховного Суду, у випадку, коли відповідальність завдавача шкоди була застрахована, обов`язок з відшкодування витрат на поховання в межах встановленого законом страхового відшкодування покладається саме на страховика.

Таким чином, витрати на поховання підлягають стягненню з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІДНА»»

Представник КНП «Шосткинська ЦРЛ» Шосткинської міської ради звернувся до суду з позовом, за змістом якого просить стягнути з обвинуваченого, завдану, внаслідок кримінального правопорушення, майнову шкоду в розмірі 11 532 грн 30 коп. (витрати на лікування потерпілого ОСОБА_9 в хірургічному відділенні у період з 26.05.2021 по 10.06.2021).

Обвинувачений в судовому засіданні цивільний позов КНП «Шосткинська ЦРЛ» Шосткинської міської ради не визнав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК Українимайнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оцінивши заявлений цивільний позов, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що така шкода знаходиться в прямому причинному зв`язку із вчиненим обвинуваченим кримінальним правопорушенням, її розмір є доведеним, а тому у відповідності до ст. 1166 ЦК України, враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що цивільний позов підлягає задоволенню.

Клопотань про застосування запобіжного заходу не надходило і суд не вбачає підстав для їх застосування.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді, підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_11 з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІДНА»» в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди - 40 090 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_11 з ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 150 000 грн.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Цивільний позов Комунального некомерційного підприємства «Шосткинська центральна районна лікарня» Шосткинської міської ради до ОСОБА_7 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Комунального некомерційного підприємства «Шосткинська центральна районна лікарня» Шосткинської міської ради () матеріальну шкоду в розмірі 11 532 грн 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 6 178 грн 32 коп. в рахунок відшкодування вартості проведених експертиз.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 травня 2021 року у справі № 589/2169/21 (провадження №1-кс/589/723/21), в частині пари кросівок, пари чобіт, полімерних уламків з проїзної частини, що були вилучені в ході проведення огляду 26.05.2021.

Речові докази:

-автомобіль «GEELY» моделі «EMGRAND 7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий ОСОБА_7 , залишити останньому;

-полімерна стрічка (ручка від пакету), полімерні уламки, кепка, труси (2 шт), полімерний пакет без ручки, футболка захисного кольору, штани, пара шкарпеток, кофта, парасолька, фуфайка, чоловічі штани, кросівки, чоботи, що передані на зберігання до камери речових доказів Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області - знищити;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Обвинуваченому, потерпілій, захиснику роз`яснюється право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1