Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2259/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/187/26
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №296/2259/26 в межах кримінального провадження №0000110 від 17.09.2025 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27.02.2026,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою залишено без задоволення клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 .

Задоволено клопотання сторони захисту. Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000110 від 17.09.2025 за ч.3 ст.369-2 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період часу, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 22- 00 години до 06-00 години наступної доби строком до 25.04.2026.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки визначені ч.5 ст.194 КПК України:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання, роботи;

-утримуватися від спілкування із підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та зі свідком ОСОБА_11

-при наявності здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон до органів Державної міграційної служби, про що документально повідомити слідчого, прокурора або суд;

Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_8 до 25.04.2026 (включно).

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою задовольнити клопотання у кримінальному провадженні №0000110 від 17.09.2025 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів (в межах строку досудового розслідування). При цьому, наголошує, що про наявність ризиків передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить, зокрема те, що санкція ч.3 ст.369-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, тобто, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 є тяжким та містить безальтернативну санкцію - позбавлення волі на тривалий період часу. Вважає, що бажаючи уникнути покарання підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та місце знаходження яких наразі органу досудового розслідування не відоме. Також, підозрюваний ОСОБА_8 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, з метою перешкоджанню всебічному, повному та неупередженому встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх, зокрема на свідків та іншого підозрюваного з якими він підтримував зв`язок у ході цієї злочинної діяльності. Оскільки кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, яка потребує з`ясування обставин вчинення злочину шляхом, зокрема, проведення допитів свідків, інших підозрюваних, вказаний ризик має високий ступінь імовірності. Враховуючи викладене, наголошує, що застосування до ОСОБА_12 більш м якої о запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе гарантувати належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним спробам перешкоджати кримінальному провадженню. Одночасно, рахує, що з огляду на характер інкримінованого кримінального правопорушення, для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України є доцільним визначити заставу, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання (зміну) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в визначений період доби, з покладанням відповідних обов`язків, не в повній мірі дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження №296/2259/26, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000110 від 17.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

У відповідності до змісту клопотання слідчого, у точно невстановлений досудовим розслідуванням день та час, однак не пізніше 27.11.2025 в ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, виник умисел направлений на прийняття пропозиції та одержання неправомірної вигоди для себе і третьої особи, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаний з вимаганням такої вигоди. Реалізуючи свій злочинний умисел, у період з 27.11.2025 по 18.02.2026 ОСОБА_10 у ході особистих зустрічей з особою залученою до конфіденційного співробітництва ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Коростишів, а також під час спілкування з останнім із використанням стільникового зв`язку у месенджері «WatsApp», прийняв від ОСОБА_11 пропозицію в одержанні неправомірної вигоди для себе і третьої особи, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави щодо внесення недостовірних відомостей до державного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», стосовно ОСОБА_11 , які фактично стануть підставою для несанкціонованого зняття даної особи з розшуку у вказаному реєстрі, визначивши при цьому суму грошової винагороди у розмірі 5600 доларів США, яку останній буде зобов`язаний передати за вчинення указаних неправомірних дій та висловив ОСОБА_11 вимогу у передачі йому вищевказаної суми грошових коштів. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у точно невстановлений досудовим розслідувань день та час, однак не пізніше 24.02.2026 ОСОБА_10 усвідомлюючи, що самостійно реалізувати вчинення кримінального правопорушення йому не вдасться, вирішив залучитись допомогою діючого військовослужбовця Збройних сил України - провідного інженера групи контролю якості військового представництва НОМЕР_1 Міністерства оборони України, капітана ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З цією метою, ОСОБА_10 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, день та час, однак не пізніше 24.02.2026 запропонував ОСОБА_8 одержати грошову винагороду, яка буде в майбутньому передана ОСОБА_11 за вплив ОСОБА_8 на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави щодо внесення недостовірних відомостей до державного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» стосовно ОСОБА_11 , які фактично стануть підставою для несанкціонованого зняття останнього з розшуку у вказаному реєстрі. У свою чергу ОСОБА_8 на вказану пропозицію погодився, і таким чином вступив у дану злочинну діяльність організовану ОСОБА_10 . Крім цього, з метою реалізації спільного злочинного умислу, ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, однак не пізніше 24.02.2026, будучи достовірно обізнаним з «Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, залучився допомогою невстановленої досудовим розслідуванням особи, уповноваженої на виконання функцій держави, з числа посадових осіб одного з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП) Збройних сил України, яка має доступ до державного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», з метою внесення у майбутньому недостовірних відомостей до державного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» стосовно ОСОБА_11 , які фактично стануть підставою для несанкціонованого зняття останнього з розшуку у вказаному реєстрі. Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, 24.02.2026, близько 15 год. 50 хв., ОСОБА_8 , у ході особистої зустрічі з ОСОБА_11 поблизу магазину «Фора», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Кирила Осьмака, 16, прийняв пропозицію та згідно попередньо висловленої вимоги одержав від останнього частину від загальної суми неправомірної вигоди, у розмірі 3000 доларів США, що відповідно до курсу Національного Банку України станом на 24.02.2026 становить 129 894 гривень. Не припиняючи реалізації спільного злочинного умислу, 25.02.2026, близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_10 , у ході особистої зустрічі з ОСОБА_11 на території автозаправної станції «КЛО», яка розташована по вул. Київська, 151 ум. Коростишеві, згідно попередньо висловленої вимоги одержав від останнього залишкову частину неправомірної вигоди у розмірі 2600 доларів США, що відповідно до курсу Національного Банку України станом на 25.02.2026 становить 112 488 гривень, після чого злочинна діяльність ОСОБА_10 та ОСОБА_8 була припинена шляхом їх затримання у порядку ст.208 КПК України.

25.02.2026 у відповідності до ст.ст.276-278 КПК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

26.02.2026 заступник начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетним до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя також вказав, що слідчим на підставі доказів, долучених до клопотання, доведено обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, доведено відповідні процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України (переховування від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, як і вчинити незаконний вплив на свідків), разом з цим, не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, з врахуванням зазначеного, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у визначений період доби, з покладанням процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає, що заявлені стороною обвинувачення ризики неможливо усунути при застосуванні такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991року, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, тобто, відповідно до вимог ст.12 КК України, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з конфіскацією майна.

В даному випадку, апеляційний суд вважає, що характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 у вказаному кримінальному провадженні, має значну суспільну небезпечність. Вище зазначене, як і суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винним, свідчать про існування на час постановлення ухвали обґрунтованих підстав для висновку про існування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, в даному випадку, є висока вірогідність того, що при застосуванні альтернативної міри запобіжного заходу підозрюваному, останній може незаконно впливати на відповідних учасників провадження - свідків, з метою зміни показів, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню.

Апеляційний суд вважає доведеним і процесуальний ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з урахуванням того, що вчинення підозрюваним правопорушення відбулося з можливим залученням певної кількості інших осіб, які на даний час не встановлені, повне коло осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, як і факту того що всі речові докази органом досудового розслідування не виявлено та не вилучено.

За встановлених обставин, слід взяти до уваги і наявність можливої перешкоди з боку підозрюваного здійсненню кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі, шляхом не явки до органу досудового розслідування, вчинення всіх можливих дій спрямованих на знищення чи приховування інформації, котра має істотне значення для встановлення всіх фактичних обставин провадження.

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення доведено про існування ризиків зазначених в клопотанні слідчого, а саме: переховування від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення незаконного впливу на свідків, як і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, за встановлених в ході досудового розслідування обставин, а застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби , не зможе запобігти виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню зазначених ризиків, принаймні на даний час.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, встановлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та доведеність того, що до ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування доцільно застосувати саме виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, апеляційні твердження про факт розуміння інкримінованого підозрюваним ОСОБА_8 , наявність у останнього постійного місця проживання, позитивних характеристик, сталих сімейних зв`язків (одружений, має малолітню дитину), офіцерського звання, як і те, що останній раніше не судимий, на думку апеляційного суду не можуть бути безумовними обставинами, які зводять до об`єктивного мінімуму вище зазначених процесуальних ризиків.

З урахуванням викладеного, відповідно до положень ч.3 ст. 407, 409, 411, 412 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, із визначенням відповідного розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу з огляду на положення ч.3 ст.183 КПК України.

В свою чергу, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В даному випадку, з урахуванням вимог ч.3 ст.183 КПК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_8 , а також встановлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, визначає заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на думку суду апеляційної інстанції, буде відповідати принципам достатності та виваженості і буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід застосувати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням відповідного розміру застави, а відтак апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27.02.2026, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період часу, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 22-00 години до 06-00 години наступної доби, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, з строком дії ухвали та обов`язків до 25.04.2026 (включно), - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.04.2026 (включно).

Визначити заставу у розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 133 120 грн. (сто тридцять три тисячі сто двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою на відповідний депозитний рахунок (Одержувач коштів: Житомирський апеляційний суд, код одержувача: 42261525, МФО: 820172, Банк: ДКСУ у м.Києві, рахунок: UA0085932).

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки визначені ч.5 ст.194 КПК України:

1) -прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) -повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання, роботи;

3) -утримуватися від спілкування із підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та зі свідком ОСОБА_11

4) -при наявності здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон до органів Державної міграційної служби, про що документально повідомити слідчого, прокурора або суд.

Строк дії обов`язків у разі внесення застави до 25.04.2026.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :