Справа №522/1171/26
Провадження №1-кп/522/2401/26
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього, який не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000526 від 16.09.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 125 ч.1 КК України, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоборисівка, Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, учня 9-А класу Одеського ліцею №103 Одеської міської ради Одеської області, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

особа відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_3 ,

законний представник особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього, який не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000526 від 16.09.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 125 ч.1 КК України.

Згідно клопотання прокурора, 15.09.2025 у вечірній час, більш точного часу не встановлено, у неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (не досяг віку настання кримінальної відповідальності), який перебував на алеї за адресою: м. Одеса, бульвар Лідерсовський, 3, внаслідок раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_7 , з яким стався конфлікт, виник протиправний намір щодо спричинення тілесних ушкоджень останньому.

15.09.2025 приблизно о 22-й годині 3 хвилини, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: м. Одеса, бульвар Лідерсовський 3, під час словесного конфлікту, внаслідок раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_7 , наніс йому однин удар лівою рукою стиснутою в кулак в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_7 впав не землю, в подальшому ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_7 який лежав на землі ще декілька ударів (точну кількість не встановлено) рукою по тілу та однин удар ногою в область тулубу потерпілого.

Встановлено, що у ОСОБА_7 виявлене наступне тілесне ушкодження: синець в проекції правого кута нижньої щелепи.

Дане тілесне ушкодження має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно до п. 2.3.5 «Правила судовомедичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р., відносяться до категорії Легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, дії неповнолітнього ОСОБА_3 , який не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності, містять ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності, просив застосувати відносно нього примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд законного представника ОСОБА_6 , строком на 1 рік.

ОСОБА_3 в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні під час розгляду клопотання, наведених вище фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорював, провину визнав та вибачився перед потерпілим.

Захисник також підтримав клопотання прокурора, та просив застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру.

Законний представник ОСОБА_3 , його мати ОСОБА_6 не заперечувала проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього, який не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру та додатки до нього, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що будучи неповнолітнім, на час скоєння суспільно-небезпечних діянь, що містять склад кримінального правопорушення, передбаченого статтею 125 ч.1 КК України, ОСОБА_3 вчинив вказане суспільно-небезпечне діяння, передбачене статтею 125 ч.1 КК України за обставин, викладених в клопотанні, що підтверджується дослідженими судом матеріалами кримінального провадження.

Встановлено, що ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння йому виповнилось 14 років.

Відповідно до статті 22 ч.1 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Відповідно до статті 22 ч.2 КК України Особи, що вчинили кримінальні правопорушення у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років, підлягають кримінальній відповідальності лише за умисне вбивство (статті 115-117), посягання на життя державного чи громадського діяча, працівника правоохоронного органу, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця, судді, народного засідателя чи присяжного у зв`язку з їх діяльністю, пов`язаною із здійсненням правосуддя, захисника чи представника особи у зв`язку з діяльністю, пов`язаною з наданням правової допомоги, представника іноземної держави (статті 112, 348, 379, 400, 443), умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121, частина третя статей 345, 346, 350, 377, 398), жорстоке поводження з тваринами (стаття 299), умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (стаття 122, частина друга статей 345, 346, 350, 377, 398), диверсію (стаття 113), бандитизм (стаття 257), терористичний акт (стаття 258), захоплення заручників (статті 147 і 349), зґвалтування (стаття 152), сексуальне насильство (стаття 153), крадіжку (стаття 185, частина перша статей 262, 308), грабіж (статті 186, 262, 308), розбій (стаття 187, частина третя статей 262, 308), вимагання (статті 189, 262, 308), умисне знищення або пошкодження майна (частина друга статей 194, 347, 352, 378, частини друга та третя статті 399), пошкодження шляхів сполучення і транспортних засобів (стаття 277), угон або захоплення залізничного рухомого складу, повітряного, морського чи річкового судна (стаття 278), незаконне заволодіння транспортним засобом (частини друга, третя статті 289), хуліганство (стаття 296).

Враховуючи положення статті 22 КК України та те, що на момент вчинення ОСОБА_3 , суспільно-небезпечного діяння, йому було 14 років, то він не підлягає кримінальній відповідальності за статтями 125 ч.1 КК України.

Згідно статті 97 ч.2 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені статтею 105 ч.2 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 105 ч.2 Кримінального кодексу України до неповнолітнього (малолітнього) може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді, застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Відповідно до статті 484 ч.2 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Положеннями статті 501 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_3 , суд враховує дані про особу, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого статтею 125 ч.1 КК України, яка характеризується задовільно за місцем проживання та навчання, не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції, не перебуває на обліку служби у справах дітей, як такий що опинився у складних життєвих обставинах, а також не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, на момент вчинення суспільно-небезпечних діянь не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого статтею 125 ч.1 КК України.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначене діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого діяння, згідно зі ст. 498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Враховуючи, що ОСОБА_3 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 14 років на момент скоєння суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 125 ч.1 КК України, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене статтею 125 ч.1 КК України, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та згідно із статтею 498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру.

Таким чином, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно-небезпечне діяння вчинене ОСОБА_3 , він є не неповнолітнім та не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 125 ч.1 КК України.

Тому суд вважає, що відносно нього слід застосувати примусовий захід виховного характеру, а саме: передати неповнолітнього під нагляд законного представника ОСОБА_6 , строком на 1 рік.

Керуючись статтями 97, 105 КК України, статтями 498, 501, 371-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього, який не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000526 від 16.09.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 125 ч.1 КК України стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Визнати доведеним, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене статтею 125 ч.1 КК України.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд законного представника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Приморського

районного суду міста Одеси ОСОБА_1