Справа № 367/523/26
Провадження №1-кс/367/58/2026
УХВАЛА

Іменем України

09 січня 2026 року місто Ірпінь

Слідчий суддя Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені погоджене прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 клопотання слідчого СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 07.01.2026 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, зі слів не одружений, офіційно не працевлаштований, дітей неповнолітніх немає, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 307, частиною другою статті 345 КК України,

установив:

слідчий СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з указаним клопотанням, яке мотивоване таким. У провадженні СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000019 від 07.01.2026 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 307 КПК України. У межах указаного провадження 08.01.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 307, частиною другою статті 345 КК України. Під час досудового розслідування кримінального провадження, установлено, що відповідно до розстановки особового складу ВП №1 (м.Буча) Бучанського РУП ГУНП в Київській області, задіяного на добове чергування на 06.01.2026 до групи реагування патрульної поліції у складі «Акцент-311» на службовому автомобілі Toyota Corrolla, номерний знак НОМЕР_1 , задіяно ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 . Того дня близько 21:40 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи у складі «Акцент-311» на службовому автомобілі Toyota Corrolla, номерний знак НОМЕР_1 , який обладнаний проблисковими маячками та відповідними написами на ньому, рухаючись по вулиці Яровій у місті Буча помітили автомобіль марки «Мазда3», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався з технічною несправністю, що є порушенням п.п. 31.4.3 ПДР, у результаті чого проблисковими маячками водієві надано указівку зупинитися. Однак водій вимогу не виконав, продовжив рух. У зв`язку з погодними умовами рухаючись по вулиця Мирна в селищі Гостомель водій автомобіля марки «Мазда3», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 біля будинку 13 не впорався з керуванням та допустив зіткнення з металевим відбійником. Далі 06.01.2026 приблизно о 21:48 після переслідування указаного автомобіля в ході перевірки багажного відділення виявлено речовини зовні схожі на наркотичні, які ОСОБА_4 намагався викинути і одразу почав тікати. В процесі затримання ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що перед ним стоїть працівник поліції, який виконує свої функціональні обов`язки, почав чинити опір працівнику поліції та здійснив удар лівою рукою в область шиї ОСОБА_9 та втік у невідомому напрямку. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді поверхневої травми волосистої частини голови, неуточнена, забій м`яких тканин шиї, садно. Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України а саме як умисле заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Також досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, зазіхаючи на установлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, Наказу МОЗ України від 01.08.2000 № 188, вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів за таких обставин. ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому місці, у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», реалізуючи злочинний намір, направлений на незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, діючи умисно, із користі, у невстановленої під час досудового розслідування особи, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (сіль) та психотропну речовину «амфетамін», яку незаконно став зберігати та перевозити, з метою подальшого збуту в автомобілі марки «Мазда3», номерний знак НОМЕР_2 , який перебував у його користуванні. Так, 07.01.2026 у період часу з 01:41 до 02:36 працівники поліції під час проведення обшуку в указаному автомобілі, який був розташований на проїзній частини дороги біля будинку №1 по вулиці Мирна в селищі Гостомель, виявили та вилучили: 3 зіп-пакети та згорток з порошкоподібною речовиною, у яких виявлено згідно висновку експерта психотропну речовину, обіг якої заборонено амфетамін, загальною масою 0,864г, 3 зіп-пакета з кристалоподібною речовиною білого кольору (відсип) масою 1,215 г, 4 зіп-пакети з кристалоподібною речовиною білого кольору масою 14,526 г, порошкоподібну речовину білого кольору з коробки масою 24,819 г, яка є згідно висновку експерта особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, загальною масою 40,56 гр, що є особливо великим розміром, яку останній незаконно придбав, зберігав та перевозив з метою незаконного збуту. Таким чином, ОСОБА_11 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні, перевезені та збуті особливо небезпечної психотропної речовини, у особливо великому розмірі, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 307 КК України.

З метою запобігання спробам з боку підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити правопорушення, у яких підозрюється, покликаючись на положення статей 23, 177, 178, 183, 184 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави на підставі пункту 5 частини четвертої статті 183 КПК України.

Відповідно до протокол автоматизованого визначення слідчого судді указане клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 09.01.2026 прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання слідчого, просила його задовольнити у повному обсязі, та зазначила, що підозра ОСОБА_4 повністю обґрунтована матеріалами доданими до клопотання, ризики, зазначені слідчим, не втратили свою актуальність та не зменшилися. Оскільки підозрюваний не одружений, дітей неповнолітніх немає, офіційно не працевлаштований, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на разі у провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває на розгляді кримінальне провадження у якому ОСОБА_4 є у статусі обвинуваченого, з метою забезпечення процесуальної поведінки підозрюваним доцільно застосування запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ураховуючи, що ОСОБА_4 є підозрюваним у вчинені особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, то є підстави під час обрання запобіжного заходу не визначати розмір застави.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні 09.01.2026 зазначив, що обґрунтованість підозри за статтею 345 КК України стороною захисту наразі не оспорюється. Водночас, як указано у клопотанні так і підтверджено прокурором автомобіль, у якому знайдено наркотичні речовини, певний період часу без належного нагляду, поряд були працівники поліції, власника чи іншої особи, яка має право розпорядження та/або користування поряд не було, а тому вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є передчасним. ОСОБА_4 має постійне місце проживання, наміру ухилитися від суду чи слідства не має, має міцні соціальні зв`язку. Зазначив, що необхідність застосування такого запобіжного заходу фактично обґрунтовується тяжкістю, а підозра є необґрунтованою.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні 09.01.2026 підтримав свого захисника, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, зауважив, що, дійсно, користувався автомобілем марки «Мазда3», номерний знак НОМЕР_2 , який належить його батьку. 06.01.2026 ним керував, однак у зв`язку з погодними умовами втратив контроль та допустив ДТП. Під`їхали працівники поліції, почали спілкуватися, потім йому почулося, що вони хочуть його доставити до ТЦК, то злякався, відштовхнув одного з них і побіг додому. Відстань від місця ДТП до дома близько 2 км. Наступного дня коли він перебував вдома прийшли працівники поліції, здійснили обшук і його затримали. Зауважив, що підозра за статтею 307 КК України не обґрунтована, не вчиняв злочину, у автомобілі наркотичних засобів не було. Машину він залишив і хто був поряд нею, чи охороняв її хтось він не знаю, тому вважає, що наркотичні засоби могли туди підкинути. Також зазначив, що офіційно не одружений, дітей немає та не працює, тому повністю перебуває на утриманні батьків. Просив у клопотанні відмовити, вважає, що доцільним буде застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши думку осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, вивчивши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, приходить до таких висновків.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу має відповідати вимогам пунктам 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У силу частини першої та пункту 9 частини другої статті 131 КПК України запобіжні заходи є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Відповідно до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (стаття 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (стаття 178 КПК України).

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (пункт 4 частини другої статті 183 КПК України).

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (частин перша статті 197 КПК України).

Згідно з частиною третьою статті 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Слідчим суддею установлено, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 07.01.2026 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 307, частиною другою статті 345 КК України. 08.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні указаних кримінальних правопорушення, а саме: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо крупних розмірах, а також умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Підозру повідомлено та вручено у присутності захисника. Копію клопотання про застосування запобіжного заходу та додатки вручено підозрюваному та його захиснику, судове засідання відбувається в установлений законом строк.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слід врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

1.Щодо обґрунтованості підозри

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Слідчий суддя ураховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом пункту 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28.10.1994, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30.08.1990).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена, враховуючи положення статті 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На цьому етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчий суддя вважає, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 307, частиною другою статті 345 КК України, повністю обґрунтована і підтверджується матеріалами кримінального провадження, які долучені до клопотання, а саме: витягом з ЄРДС, рапортами працівників поліції про виявлене правопорушення, протоколом огляду за правилами невідкладного обшуку від 07.01.2026 з ілюстративними таблицями; постановами про визнання речовими доказами та про призначення експертиз від 07.01.2026; висновками експертних досліджень від 08.01.2026; протоколами допитів свідків, пред`явлення особи для впізнання. Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру за своїм змістом відповідає вимогам статті 278 КПК України та на цьому етапі сумнівів щодо його законності або порушення порядку вручення не викликає.

2.Щодо наявності ризиків

Слідчий суддя зауважує, що згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованої підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені цією статтею.

В обґрунтування клопотання слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні покликалися на існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Слідчий суддя погоджується зі слідчим та прокурором про наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема за частиною третьою статті 307 КК України, яке згідно статті 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину та у разі визнання його винний, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Також на розгляді у Ірпінському міському суді Київської області перебувають матеріали кримінального провадження за яким ОСОБА_4 є у статусі обвинуваченого. Згідно відомостей з довідки про судимість в межах указаного провадження його обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, на підставі ухвали від 13.07.2023 звільнений з-під варти під заставу. Також слідчий суддя вважає, що наявність указаного ризику підтверджується тим, що підозрюваний не одружений, дітей на утриманні немає, офіційно не працевлаштований, що у своїй сукупності указує на відсутність у підозрюваного стримуючих соціальних зв`язків.

Крім того, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Також у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Враховуючи, що з часу події до моменту вручення підозри та розгляду цього клопотання минув не значний проміжок часу, не установлено усіх очевидців події та не допитано їх, а також потерпілого, не проведено всіх слідчих дій за участі таких осіб, з огляду на обставини полії та характер вилучених під час обшуків речей, слідчий суддя вважає наявним ризик впливу на свідків, потерпілого. Так як ОСОБА_4 може незаконно на них впливати шляхом вмовляння або залякування, а такі особи можуть піддатись вмовлянню або залякуванню з боку підозрюваного і змінити свої покази на його користь, що призведе, зокрема, до спотворення показів, які свідки даватимуть під час судового розгляду цього кримінального провадження.

Слідчий суддя погоджується з автором клопотання та прокурором про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється. Так ОСОБА_4 є раніше судимою особою за умисні злочини, наразі підозрюється у вчиненні злочину під час застосування йому запобіжного заходу у виді застави. Органом досудового розслідування не установлено усіх фігурантів події.

Отже, на цьому етапі досудового розслідування застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації указаних ризиків.

Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини злочинів, суспільну небезпечність та характер вчинених кримінальних правопорушень, за якими підозрюється ОСОБА_4 , уважає, що досягнення мети, визначеної у статті 177 КПК України, на цьому етапі кримінального провадження можливе виключно шляхом тримання підозрюваного під варту і таке застосування є виправданим.

Такий висновок не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968; «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969; «Мацнеттер проти Австрії» від 10.11.1969; «Летельєр проти Франції» від 26.06.1991 та ін.), також тривалість існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину як неодмінна умова законності її продовжуваного тримання під вартою (рішення ЄСПЛ «Геращенко проти України» від 07.11.2013) та суворість покарання, яке може бути призначено, як слушний елемент в оцінці ризику можливості переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» указано, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

З викладених вище обставин можна вважати, що достатнім для забезпечення виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків буде запобіжний захід у виді тримання під вартою, а більш м`який запобіжний захід як свідчать обставини провадження на цьому етапі кримінального провадження буде недієвим.

Твердження доводи ОСОБА_4 про те, що він буде сумлінно виконувати процесуальні обов`язки з метою установлення всіх обставин цього кримінального провадження для слідчого судді є непереконливими та спростовуються обставинами зазначеними вище.

Водночас відповідно до пункту 5 частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відтак, застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим заходом, тому клолпотання слідчого підлягає задоволенню без визначення розміру застави.

Беручи до уваги викладене, а також те, що строк тримання під вартою не може перевищувати строку досудового розслідування, керуючись статтями 177, 178, 182-184, 193, 194, 196, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_12 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 07.01.2026 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 307, частиною другою статті 345 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обчислювати з 09 січня 2026 року до 07 березня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору, а також направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 13 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1