ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/310/26 Справа № 208/30/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Камянської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського від 21 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нижній Новгород Російської Федерації, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського від 21 січня 2026 року частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу та ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 березня 2026 року з визначенням застави у розмірі 665 600 грн.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується зібраними у провадженні доказами.

Зазначив, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 та ч.2 ст.307 КК України, санкція статті передбачає покарання виключно у вигляді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років (ч.1 ст.307 КК України), та від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна (ч.2 ст.307КК України), які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, перебуваючи на волі, може продовжити злочинну діяльність.

Про наявність цього ризику вказує те, що підозрюваний підтвердженого легального доходу не має, а враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , а саме збут наркотичних засобів, психотропної речовини з корисливої метою, може продовжити вчиняти аналогічне кримінальне правопорушення.

Вказав, що ризик втечі підозрюваним може бути розцінений менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарань.

Наявність у підозрюваного дружини та малолітньої дитини, свідчить безумовно про наявність певних соціальних зв`язків, проте зазначені обставини не будуть стримуючим фактором для запобігання ризикам, в тому числі ризику продовження злочинної діяльності, оскільки ці обставини існували і на момент інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень і не стали перешкодою вчинення тяжкого злочину, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 .

Також зазначив, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки їх показання суперечать його твердженням щодо відсутності в його діях збуту психотропних речовин, в той час як свідки стверджують зворотнє, а їх показання повинні бути судом досліджені безпосередньо.

Також вказав, що враховуючи обставини в їх сукупності, передбачені ст. 178 КПК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, клопотання підлягає задоволенню і наявні достатні підстави для застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, оскільки жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам, а саме завадити підозрюваному вчиняти інші злочини та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи вищевикладене.

Зазначив, що враховуючи майновий стан ОСОБА_7 та значну суспільну небезпеку кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, зокрема кількість епізодів злочинної діяльності, у вчинення якої обгрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , застава у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити належне виконання останнім покладених на нього обов`язків, а тому необхідно визначити заставу у розмірі двухста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665600 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави, визначити підозрюваному заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що лише за місяць документування протиправної діяльності ОСОБА_7 здійснив незаконне придбання та подальший збут щонайменше 87,825 грамів психотропної речовини метамфетамін за ціною 500 грн за 0,25 гр., а тому застава у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Вказує, що за ОСОБА_7 була внесена застава, що свідчить про те, що визначена слідчим суддею застава не є непомірною для підозрюваного чи заставодавця.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги прокурора, останнім оскаржується ухвала слідчого судді лише в частині визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

За таких обставин, колегія суддів перевіряє законність ухвали слідчого судді лише в частині визначення застави та розміру, тобто в межах, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчим суддею встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, та доведеність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважав можливим при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 визначити заставу у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 600 гривень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком слідчого судді виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Частиною 5 статті 182 КПК України визначено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Одночасно розмір застави має достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. З урахуванням обставин інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, для забезпечення досягнення мети запобіжного заходу, заставу необхідно визначити у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 998 400 гривень. На переконання суду апеляційної інстанції, саме такий розмір застави зможе запобігти ризикам, передбаченим частиною 1 статті 177 КПК України та гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді зміні в частині визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Камянської окружної прокуратури задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського від 21 січня 2026 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині визначення розміру застави.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 998 400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста) гривень.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4