Справа № 472/141/25
Провадження №1-кп/472/27/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року селище Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у с-щі Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000386 від 12.04.2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Веселинівського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000386 від 12.04.2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

23 лютого 2026 року захисник ОСОБА_4 подав до суду клопотання, в якому просив: скасувати запобіжний захід, застосований ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.10.2024 року у справі № 490/8838/24, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень; повернути ОСОБА_6 заставу в розмірі 242 240 гривень, яка була внесена 23.10.2024 року, відповідно до платіжної інструкції № 7 від 23.10.2024 року. Як на підставу для скасування запобіжного заходу захисник послався на те, що обов`язки, покладені на ОСОБА_5 , в зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави, під час судового розгляду не продовжувались та припинили свою дію на стадії досудового розслідування. Крім того, зараз ОСОБА_5 перебуває на військовій службі, в зв`язку із призовом по мобілізації, має постійний дохід, а також відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечувала щодо задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зникли та продовжують існувати, а перебування обвинуваченого на військовій службі не є підставою для скасування запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки перебування на військовій службі є тимчасове, обвинувачений може у будь-який час демобілізуватись, а тому запобіжний захід у вигляді застави є гарантією належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2024 року по справі 490/8838/24, провадження 1-кс/490/3940/2024, відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240,00 гривень із покладенням додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.

Відповідно до листа ТУ Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 22 січня 2026 року № 3/2-141/26, за заявою ОСОБА_6 від 23 жовтня 2024 року за вх.№4074 надавався оригінал листа-підтвердження №7/1-1878/24 від 23 жовтня 2024 року про надходження коштів згідно з ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2024 року по справі 490/8838/24.

Відповідно до завіреної копії листа-підтвердження №7/1-1878/24 від 23 жовтня 2024 року, ТУ ДСА в Миколаївській області підтвердило надходження грошових коштів в сумі 242 240,00 гривень, внесених як застава за ОСОБА_5 , згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 23 жовтня 2024 року № 7.

У зв`язком з внесенням застави за правилами, передбаченими ст. 182 КПК України, відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді застави із покладенням додаткових обов`язків на строк у два місяці, як передбачено ст. 194 КПК України.

Станом на теперішній час додаткові обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2024 року по справі 490/8838/24, припинили свою дію та під час досудового розслідування та судового розгляду не продовжувались.

Як вбачається з матеріалів справи, за змістом клопотання захисника ОСОБА_4 , підставою для скасування застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави є, зокрема, належне виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та вичерпання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Проте наведені захисником обставини у сукупності із наданими доказами не є достатніми для прийняття рішення про скасування застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави.

Так, відсутність ризиків переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, а також ризик продовження вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується обвинувачений, що були встановлені слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу, захисник пов`язує, зокрема із забезпеченням обвинуваченим протягом усього строку досудового розслідування та судового розгляду належної процесуальної поведінки, його призовом на військову службу та отриманням постійного доходу.

Разом з цим, констатуючи існування ризику переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя виходив із комплексу обставин (тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, особи обвинуваченого), вірогідність яких на даний час хоча і знижена, але повністю не виключена.

Той факт, що на досудовому провадженні та під час перебування справи у суді обвинувачений ОСОБА_5 демонстрував належну процесуальну поведінку, та не вчинив дій із переховування від органів досудового розслідування та суду, свідчить лише про те, що застосований до нього запобіжний захід та визначена сума застави є такими, що достатньою мірою гарантують виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків та забезпечують його належну поведінку у кримінальному провадженні.

Нормами Кримінального процесуального кодексу України, зокрема ст. 182, не передбачено обмеження строку дії у часі ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Отже запобіжний захід у вигляді застави по своїй правовій суті є внесенням грошових коштів, а не виконанням певних обов`язків, які покладаються відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного, обвинуваченого при застосуванні відповідного запобіжного заходу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що доводи захисника про закінчення строку дії додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, не впливають ані на чинність застосованого запобіжного заходу, ані на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. У цьому випадку застава є забезпеченням належної процесуальної поведінки обвинуваченого та гарантує виконання процесуальних обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України, які діють з моменту набуття ним процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні та до завершення розгляду справи в суді.

Факт перебування ОСОБА_5 на військовій службі та отримання ним постійного доходу не може бути самостійною підставою для скасування запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки це тимчасові обставини.

Таким чином, доводи захисника про необхідність скасування запобіжного заходу у вигляді застави у зв`язку з забезпеченням обвинуваченим належної процесуальної поведінки та відсутністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними.

Відповідно до п. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Оскільки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування запобіжного заходу у вигляді застави, то і також відсутні підстави для повернення застави застоводавцю.

З урахуванням існуючих ризиків, тяжкості та характеру кримінального правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , суд не вбачає підстав для скасування застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 242 240,00 гривень, та не вбачає підстав для повернення застави заставодавцю, а тому у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 194, 201, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування запобіжного заходу у вигляді застави та повернення застави.

Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за кримінальним провадженням.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1