У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження:

представника заявниці адвоката ОСОБА_5 ( в режимі ВКЗ)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявниці ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 березня 2026 року.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 березня 2026 року відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої посадової особи Вознесенської окружної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певну дію.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою скаргу ОСОБА_6 в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора задовольнити. Зобов`язати уповноважену посадову особу Вознесенської окружної прокуратури вчинити розглянути заяву ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення, з відповідною попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, отриману прокуратурою 23.02.2026, та внести відповідні відомості до ЄРДР згідно вимог ст.214 КПК України.

Зазначає, що 23.02.2026 подано заяву до керівника Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області про вчинене кримінальне правопорушення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відповідною попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ст. 146, 365, 367 КК України. Тобто, серед зазначених статей відсутні «військові» злочини, підслідність який віднесена до ДБР.

На переконання апелянта, ст.214 КПК України взагалі не передбачає таких дій прокурора, як передача (направлення) заяви про злочин іншому органу для розгляду та проведення перевірки, яка також не передбачена КПК України. Фактично кримінально-процесуальний кодекс України встановлює безальтернативний алгоритм дій прокурора при отриманні заяви про вчинення кримінального правопорушення, а саме внесення відомостей, викладених в заяви до ЄРДР, не пізніше 24 годин. Лише після цього, на підставі ч. 7 ст. 214 КПК України, прокурор визначає підслідність та направляє матеріали відповідному органу досудового розслідування.

В результаті бездіяльності прокурора, та незаконного рішення слідчого судді, в порушення вимог ст. 214 КПК України після спливу 11 днів після подачі ОСОБА_6 заяви про злочин, відомості, викладені в заяві не внесені до ЄРДР до теперішнього часу, та досудове розслідування не розпочате. Апелянт зазначив, що наразі заява про злочин взагалі може залишитись без належного реагування.

Апелянт зазначив, що у даному випадку ОСОБА_7 до ТУ ДБР м. Миколаєва із заявою не зверталась.

Встановлені слідчим суддею обставини.

03.03.2026 представник заявниці ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 , звернувся до суду зі вищевказаною скаргою. В обґрунтування скарги посилається на те, що 23.02.2026 ОСОБА_6 звернулася із заявою до керівника Вознесенської окружної прокуратури про вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 146, 365, 367 КК України. До теперішнього часу будь-яка інформація щодо вказаної заяви про вчинені злочини, у тому числі, витяг з ЄРДР, до заявниці не надійшли, що свідчить про те, що посадові особи Вознесенської окружної прокуратури не внесли відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР, а тому представник заявниці просить скаргу задовольнити.

Слідчий суддя встановив, що 23.02.2026 заявниця ОСОБА_6 звернулась із заявою до керівника Вознесенської окружної прокуратури про вчинені кримінальні правопорушення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 146, 365, 367 КК України.

Вознесенською окружної прокуратурою розглянуто заяву ОСОБА_6 щодо можливого вчинення протиправних дій посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 та направлено для розгляду та перевірки до територіального управління ДБР без внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя дійшов висновку, що направлення Вознесенської окружною прокуратурою поданої заяви до ТУ ДБР у м. Миколаєві за належністю є обґрунтованим та здійснено в межах визначеної компетенції, а тому відсутні підстави для задоволення даної скарги.

Позиції учасників судового провадження.

Представник заявниці адвокат ОСОБА_5 , апеляційну скаргу підтримав.

Прокурор про дату та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином, до суду не з`явився. Неявка учасників судового провадження не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення, поданої до керівника Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області, ОСОБА_6 зазначила про вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.ст. 146, 365, 367 КК України щодо її чоловіка ОСОБА_8 .

Вознесенською окружної прокуратурою заяву ОСОБА_6 щодо можливого вчинення протиправних дій посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено для розгляду та перевірки до ТУ ДБР у м. Миколаєва без внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення закону, яким керувався суд апеляційної інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Згідно з ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор. Реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення, є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення.

Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.

Проаналізувавши наведені слідчим суддею підстави для відмови в задоволенні скарги заявниці на бездіяльність уповноважених осіб Вознесенської окружної прокуратури стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за її заявою про вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів дійшла таких висновків.

Слідчий суддя дійшов висновку, що направлення Вознесенської окружною прокуратурою поданої заяви до ТУ ДБР у м. Миколаєві за належністю є обґрунтованим та здійснено в межах визначеної компетенції, а тому відсутні підстави для задоволення даної скарги. За таких обставин, у задоволенні скарги відмовлено.

Разом з тим, системний аналіз положень ст. 214 КПК України свідчить про те, що слідчий або прокурор, отримавши повідомлення, яке містить достатні відомості про вчинення злочину, зобов`язаний внести відомості за такою заявою до ЄРДР навіть у випадку, коли викладені у заяві дані свідчать про те, що злочин не віднесено до його компетенції.

В подальшому, на виконання принципу безумовного дотримання правил підслідності, відповідно до ч. 2 ст. 218 КПК України, має передати матеріали такого кримінального провадження до іншого органу досудового розслідування, за рішенням прокурора.

Тобто, такі дії слідчий, прокурор уповноважений вчинити лише після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а не до цього.

КПК України не передбачає обов`язкової вимоги щодо дотримання правил підслідності при внесенні відомостей до ЄРДР. Стаття 214 КПК не містить вказівки і на можливість не вносити відомості, якщо кримінальне правопорушення не підслідне відповідному органу розслідування. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду Касаційного кримінального суду від 23 листопада 2021 року у справі №332/1189/18.

За такого, дії уповноважених осіб Вознесенської окружної прокуратури щодо направлення заяви до ТУ ДБР у м. Миколаєві за підслідністю до внесення відомостей до ЄРДР, є такими, що не узгоджуються з вимогам КПК України та є поза процесуальним способом вирішення вказаного питання.

Отже, поза увагою слідчого судді залишилися вищезазначені вимоги закону.

Слідчий суддя мав розглянути скаргу та прийняти по ній відповідне рішення.

За таких обставин, оскаржуване рішення є невмотивованим, містить у своїх висновках протиріччя, та фактично по суті вимог скарга не розглянута.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а матеріали скарги направленню до суду першої інстанції для розгляду в порядку ст. 303-307 КПК України.

За такого, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника заявниці ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 березня 2026 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою матеріали судового провадження направити до суду першої інстанції для розгляду слідчим суддею в порядку ст. 303-307 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3