Справа № 170/318/24 Провадження №11-кп/802/292/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000225 від 18.03.2024 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 23 січня 2026 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 23 березня 2026 року включно, в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор», без визначення розміру застави на підставі п.5 ч.4 ст.183 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Старовижівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження № 0000225, відомості про яке внесено до ЄРДР 18.03.2024 року, про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

Прокурор подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 і ОСОБА_7 , строком на 60 днів без визначення розміру застави, на підставі п.5 ч.4 ст.183 КПК України.

Клопотання мотивував тим, що обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. На обґрунтування підозри органом досудового слідства зібрано ряд доказів. Строк тримання під вартою підозрюваним неодноразово продовжувався. Заявлені ризики у клопотанні про застосування запобіжного заходу щодо обвинувачених не одноразово перевірялись слідчими суддями, судом при обранні та продовженні запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, а також під час відмови у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 і не зменшились на теперішній час. З урахуванням викладених обставин жоден більш м`який запобіжний захід, крім запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , дані про їх особу, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам необхідно продовжити строк застосування до ОСОБА_7 і ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення у відповідності до п.5 ч.4 ст.183 КПК України застави.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 23.01.2026 року, з поміж іншого, задоволено повністю клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 23.03.2026 року включно, в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» (вулиця Нестора Бурчака, будинок 3, місто Луцьк, Волинської області), без визначення розміру застави на підставі п.5 ч.4 ст.183 КПК України.

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що на переконання суду прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачені можуть вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України і, що застосований щодо кожного з них запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить виконання ними покладених обов`язків.

З врахуванням наведеного, особи обвинувачених та тяжкості інкримінованих їм діяння, віку та стану їх здоров`я, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинувачених в слідчому ізоляторі, стадії судового розгляду кримінального провадження, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим на шістдесят днів, а оскільки останні обвинувачуються в особливо тяжкому злочині у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, на підставі п.5 ч.4 ст.183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Суд вважав, що інші, більш м`які запобіжні заходи на час розгляду клопотання є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задовольнити, а з огляду на викладені вище обставини на норми права, доводи захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_8 про необґрунтованість клопотання прокурора не можуть бути взяті до уваги.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а клопотання сторони обвинувачення, таким що не відповідає вимогам закону, а тому його слід залишити без задоволення.

Вказує на те, що його довіритель протягом тривалого часу утримується під вартою, що на його думку, є надмірно тривалим утриманням останнього під вартою без можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Сторона обвинувачення в клопотанні не навела, не додала до суду доказів щодо існування ризиків, визначених ст.177 КПК України, а висунула виключно абстракті твердження про їх існування. Окрім цього не враховано дані про особу ОСОБА_7 , який має міцні соціальні зв`язки, дружину та троє дітей, має постійне місце проживання та позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Вважає, що відносно ОСОБА_7 можна застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласники вказаної квартири ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не заперечують проти проживання ОСОБА_7 у зазначеній квартирі.

Просить скасувати ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 23.01.2026 року в частині продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 . Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та обрати ОСОБА_7 інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін; перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ухвала Старовижівського районного суду Волинської областівід 23.01.2026 року перевіряється лише в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити кримінальне правопорушення. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України і, що застосований щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинених повторно за попередньою змовою групою осіб, а метою можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому, зокрема він обвинувачується.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, зокрема щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і ті, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не втратили свою актуальність та не змінилися.

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

При цьому, доводи сторони захисту про те, що наведені стороною обвинувачення ризики того, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі може вчинити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України нічим не підтверджені, на увагу суду не заслуговують, оскільки повністю спростовується матеріалами провадження, які фактично вказують про протилежне.

Дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, дружину, троє дітей, є єдиним годувальником в сім`ї, має постійне місце проживання та позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, ризики у кримінальному провадженні не зменшують та на правильність висновку щодо необхідності продовження до обвинуваченого саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не впливають.

Разом з тим, слідчий суддя відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України також обґрунтовано не визначав розмір застави, оскільки ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.3 ст.307 КК України, а саме - особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а тому розмір застави у даному кримінальному провадженні, на підставі п.5 ч.4 ст.183 КПК України не визначається, з чим повністю погоджується і апеляційний суд.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, суд апеляційної інстанції не вбачає.

За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і постановлення нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 23 січня 2026 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 23 березня 2026 року включно, в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор», без визначення розміру застави на підставі п.5 ч.4 ст.183 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді