Справа № 461/1801/26
Провадження № 1-кс/461/1418/26
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

11.03.2026 слідча суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000208 від 02.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідча звернулася до слідчої судді зі вказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання у кримінальному провадженні №0000208 від 02.03.2026, на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), із забороною пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а саме на: садовий будинок площею 19,8 м.кв. (житлова площа 12.1 м.кв), за адресою АДРЕСА_1 (РНОНМ 236); земельна ділянка із кадастровим номером :05:000:0037 площею 0.0384 га (РНОНМ 236); автомобіль марки «HONDA ACCORD», 2017 року випуску, білого кольору, р.н.з НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчими відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП у Львівській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208 від 02.03.2026, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , обіймаючи посаду лікаря-хірурга-судинного Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (надалі ВМКЦ ЗР), 03.01.2026, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у службовому кабінеті, що за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 26, за результатами проведення огляду пацієнта військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 , солдата ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що в останнього наявні підстави для проходження Військово-лікарської комісії (надалі ВЛК) на підставі Наказу №402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» та достовірно знаючи, що встановлений діагноз ОСОБА_6 відповідає вимогам статті 42б графи ІІ Розкладу хвороб придатний до військової служби у частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, висловив вимогу ОСОБА_6 в наданні йому неправомірної вигоди в сумі 1500 доларів США, за організацію видачі необхідних медичних документів, зокрема висновку спеціаліста ВМКЦ ЗР, який слугуватиме підставою для проходження ВЛК та вплив на прийняття рішення службовими особами ВЛК при ВМКЦ ЗР щодо визнання останнього придатним до військової служби у частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

ОСОБА_6 , будучи поставленим в умисно створені умови ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що у разі відмови у наданні неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою уповноваженою на виконання функцій держави з числа службових осіб ВМКЦ ЗР та службових осіб ВЛК при ВМКЦ ЗР, останньому будуть штучно створенні перешкоди для реалізації свої законних прав, ОСОБА_6 погодився на вимогу ОСОБА_5 в наданні йому неправомірної вигоди, після чого, 25.02.2026 отримав направлення на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби у зв`язку із захворюванням.

Надалі ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати протиправний умисел на отримання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення службовими особами ВМКЦ ЗР та ВЛК, 28.02.2026 о 12.36 год., організував отримання ОСОБА_6 висновка спеціаліста лікаря-хірурга-судинного ОСОБА_8 , який обіймає посаду начальника відділення судинного хірургії ВМКЦ ЗР, відповідно до якого встановлено, що на підставі статті 42б графи ІІ Розкладу хвороб придатний до військової служби у частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, для подальшої подачі до ВЛК.

01.03.2026 близько о 19.30 год., в ході зустрічі із ОСОБА_6 у попередньо обумовленому місці, а саме у м. Львові по вул. Кульпарківська, поблизу готелю «Гелікон» та 05.03.2026 приблизно о 16.00 год., перебуваючи на АЗС «ОККО», що за адресою: м. Львів, вул. Володимира Великого, 58, в автомобілі марки «Mitsubishi», ОСОБА_5 повторно висловив вимогу ОСОБА_6 в наданні йому неправомірної вигоди у сумі 1500 доларів США за вплив на прийняття рішення службовими особами ВМКЦ ЗР щодо видачі висновку спеціаліста та службових осіб ВЛК при ВМКЦ щодо прийняття рішення на підставі статті 42б графи ІІ Розкладу хвороб придатний до військової служби у частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Завершуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення службовими особами ВМКЦ ЗР щодо видачі висновку спеціаліста та службових осіб ВЛК при ВМКЦ ЗР щодо визнання придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення, під час зустрічі 09.03.2026 приблизно о 20 год. 51 хв., за адресою АДРЕСА_2 , перебуваючи в автомобілі марки «Mitsubishi», моделі «Shogun», з реєстраційними номерами НОМЕР_5 , отримав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 1500 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 09.03.2026 становить 65580 грн.), за вплив на прийняття рішення службовими особами ВМКЦ ЗР щодо видачі висновку спеціаліста та службових осіб ВЛК при ВМКЦ щодо прийняття рішення на підставі статті 42б графи ІІ Розкладу хвороб придатний до військової служби у частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Після чого протиправна діяльність ОСОБА_5 була припинена правоохоронними органами, а грошові кошти в сумі 1500 доларів США вилучено.

10.03.2026, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , раніше не судимого, не адвоката, не депутата, повідомлено про підозру у прийнятті пропозиції та одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Санкція ч.3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Відповідно до відомостей, наявних у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності підозрюваного ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває:

- садовий будинок площею 19,8 м.кв. (житлова площа 12.1 м.кв), за адресою АДРЕСА_1 (РНОНМ 236);

- земельна ділянка із кадастровим номером :05:000:0037 площею 0.0384 га (РНОНМ 236);

- автомобіль марки «HONDA ACCORD», 2017 року випуску, білого кольору, р.н.з НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, просить клопотання задовольнити.

Слідча у судове засідання не з`явилася, у клопотанні просить розглядати клопотання без її участі та без участі прокурора.

З метою забезпечення арешту майна, слідча суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідча суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Окрім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Як встановила слідча суддя, слідчими слідчого управління ГУНП у Львівській області за процесуального керівництва прокурорів Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000208 від 02.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

10.03.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , раніше не судимого, не адвоката, не депутата, повідомлено про підозру у прийнятті пропозиції та одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Санкція ч.3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Так, відповідно до відомостей, наявних у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності підозрюваного ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває:

- садовий будинок площею 19,8 м.кв. (житлова площа 12.1 м.кв), за адресою АДРЕСА_1 (РНОНМ 236);

- земельна ділянка із кадастровим номером :05:000:0037 площею 0.0384 га (РНОНМ 236);

- автомобіль марки «HONDA ACCORD», 2017 року випуску, білого кольору, р.н.з НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У свою чергу, ч. 2 ст. 96-2 КК України передбачає, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, слідча суддя з матеріалів клопотання встановила, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення подальшої спеціальної конфіскації.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Матеріали справи свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна та забезпечення подальшої спеціальної конфіскації, а слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Оцінюючи у сукупності надані стороною кримінального провадження докази, беручи до уваги можливість конфіскації майна як виду покарання у разі засудження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч.3 ст. 369-2 КК України, наслідки арешту майна для власника та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є можливим.

Проаналізувавши надані слідчою матеріали та обставини, викладені у клопотанні, слідча суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує, що підозрюваному ОСОБА_5 оголошено підозру за ч.3 ст. 369-2 КК України, яка передбачає як вид покарання конфіскацію майна, а тому для можливості забезпечення конфіскації майна як виду покарання, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також те, що слідча довела наявність достатніх підстав для накладення арешту на зазначене майно, а тому слідча суддя вважає, за необхідне задовольнити клопотання у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідча суддя -

УХВАЛИЛА:

1. Клопотання задовольнити.

2. Накласти арешт з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання у кримінальному провадженні №0000208 від 02.03.2026, на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зі забороною відчуження та розпорядження цим майном (пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі чи продажу іншім особам), а саме на:

- садовий будинок площею 19,8 м. кв. (житлова площа 12.1 м.кв), за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 236);

- земельна ділянка із кадастровим номером :05:000:0037 площею 0.0384 га (РНОНМ 236);

- автомобіль марки «HONDA ACCORD», 2017 року випуску, білого кольору, р.н.з НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

3. Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчу відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та інших слідчих слідчої групи у кримінальному №0000208 від 02.03.2026.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя ОСОБА_9