Справа № 526/1318/26
Провадження № 1-кс/526/166/2026
У Х В А Л А

іменем України

05 травня 2026 року слідчий суддя Гадяцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

старшого дізнавача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000050 від 01.05.2026 року за ч.4 ст. 358 КК України про арешт майна,

встановив:

04 травня 2026 року до Гадяцького районного суду Полтавської області старший дізнавач сектору дізнання Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000050 від 01.05.2026 року за ч.4 ст. 358 КК України про арешт майна, мотивуючи його тим, що 01.05.2026 року в с. Лютенька по вул. Шевченка Миргородського району Полтавської області, ПОГ СВГ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , було проведено перевірку документів на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , в ході чого ним виявлено ознаки підробки вказаного посвідчення.

Виїздом на місце події встановлено, що 01.05.2026 о 10 год. 20 хв., поліцейським офіцером громади Миргородського РВП рухаючись на службовому автомобілі Національної поліції України марки «Рено Дастер» з реєстраційним номером « НОМЕР_2 »по одній із вулиць по вул.Шевченка с.Лютенка Миргородського району Полтавської області, був виявлений та зупинений трактор марки «Белорус», д.н.з. НОМЕР_3 , водій якого порушував правила дорожнього руху та був зупинений відповідно до ч.1 ст.35 ЗУ про Національну поліцію України.

Керував сільськогосподарською технікою (трактором) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав на вимогу працівників поліції посвідчення тракториста-машиніста видано ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якому були витерті дві останні цифри року видачі посвідчення, що свідчить про очевидні ознаки підробки вказаного посвідчення.

Крім цього, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на запитання працівників поліції де саме та коли він отримував вказане посвідчення тракториста-машиніста, повідомив що начеб то в місті Київ, але в якому саме навчальному закладі згадати не міг. Під час подальшої розмови останній розгубився та не міг чітко сформулювати де, в якому році та коли він навчався.

01.05.2026 року в ході проведення огляду посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 22.12.20 (дві останні цифри року видачі посвідчення затерті та не можливі для їх ідентифікації) видане ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до вказаного транспортного засобу, здійснено тимчасовий доступ відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України.

За вказаним фактом 01.05.2026 року дізнавачем СД ВнП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області відомості внесено до ЄРДР за ч.4 ст.358 КК України.

За постановою дізнавача СД ВнП №1 Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 01.05.2026 посвідчення тракториста-машиніста визнано речовим доказом, оскільки він повністю відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Таким чином, вказане вище посвідчення тракториста-машиніста як річ є матеріальним об`єктом, який містять відомості та може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже має значення для розкриття кримінального правопорушення (значення речового доказу у кримінальному провадженні).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається для збереження речових доказів.

На даний час стосовно посвідчення тракториста-машиніста на ім`я ОСОБА_5 необхідно провести криміналістичну експертизу та дослідити, хто, коли та яким чином була здійснено підробку вказаного посвідчення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 та старший дізнавач сектору дізнання ОСОБА_3 підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим.

Вивчивши документи та матеріали, якими начальник сектору дізнання обґрунтовує доводи клопотання, приходжу до наступних висновків.

За змістом ст. ст. 170, 171 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Виявлене майно вилучено та постановою старшого дізнавача сектору дізнання визнано речовим доказом.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб.

Під час розгляду клопотання з`ясовано, що на даний час судові експертизи в даному кримінальному провадженні не проведені, а тому на вказане майно слід накласти арешт, передавши його на зберігання користувачу.

За таких обставин, вважаю, що клопотання начальника сектору дізнання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170 -173 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000050 від 01.05.2026 року за ч.4 ст. 358 КК України про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 22.12.20** (дві останні цифри року видачі посвідчення затерті та не можливі для їх ідентифікації) видане ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- із позбавленням права на відчуження та розпорядження цим майном на час проведення досудового розслідування, визначивши місце його зберігання камера речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1