Справа №191/1237/26
Провадження № 1-кс/191/131/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 21.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2026 року із відділення поліції №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 21.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

Своє клопотання слідчий мотивує тим, що 20.02.2026 до чергової частини надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 20.02.2026 близько 20:30 год. за місцем розташування бойової позиції в приміщенні будівлі, що розташовується на території непрацюючого кар`єру на околиці с. Маломихайлівка Маломихайлівської ТГ Синельниківського району Дніпропетровської області, в ході раптово виниклого конфлікту, номер обслуги 2 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із закріпленого за ним АК-74 № НОМЕР_2 , 81 р.в., здійснив не менше трьох пострілів чергою в бік водія 2 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. (ЄО №1892 від 20.02.2026).

21.02.2026 року даний факт слідчим відділенням було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000066, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

02.03.2026 року судовим експертом Синельниківського районного відділення ДСУ «ДОБ СМЕ» ОСОБА_6 було добровільно видано слідчому СВ ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровські області особисті речі вбитого військовослужбовця ОСОБА_5 .

У подальшому, цього ж дня, 02.03.2026 року слідчим СВ ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було проведено огляд вищевказаних речей, після чого поміщено до різних сейф пакетів НПУ та опечатано, а саме:

- чоловічі штани, належні ОСОБА_5 , поміщено до сейф пакету НПУ QYH 0221443;

- бушлат, належний ОСОБА_5 , поміщено до сейф пакету НПУ INZ 4050549;

- флісова кофта, належна ОСОБА_5 , поміщено до сейф пакету НПУ QYH 0255098.

02.03.2026 року постановою слідчого зазначені предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони мають безпосереднє значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є ймовірним знаряддям його вчинення та можуть містити на собі сліди кримінального правопорушення.

Таким чином, у даному кримінальному провадженні накладення арешту на вищевказані предмети забезпечить позбавлення можливості будь-якою особою, розпоряджатися ним та користуватися на певний необхідний строк, що забезпечить належне проведення у кримінальному провадженні необхідних слідчих дій, проведення судово-медичних експертиз, та прийняття у ньому об`єктивного та неупередженого рішення.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на чоловічі штани, належні ОСОБА_5 (сейф пакет НПУ QYH 0221443), бушлат, належний ОСОБА_5 (сейф пакет НПУ INZ 4050549), флісову кофту, належна ОСОБА_5 (сейф пакету НПУ QYH 0255098).

У судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, слідча надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України, неприбуття учасників в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Розглянувши клопотання та матеріали додані до нього, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна, якщо такий накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, роздрукованого 21.02.2026 року, вбачається, що відділенням поліції №5 Синельниківського РУП Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000066 від 21.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, про те, що 20.02.2026 до чергової частини надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 20.02.2026 близько 20:30 год. за місцем розташування бойової позиції в приміщенні будівлі, що розташовується на території непрацюючого кар`єру на околиці с. Маломихайлівка Маломихайлівської ТГ Синельниківського району Дніпропетровської області, в ході раптово виниклого конфлікту, номер обслуги 2 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із закріпленого за ним АК-74 № НОМЕР_2 , 81 р.в., здійснив не менше трьох пострілів чергою в бік водія 2 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. (ЄО №1892 від 20.02.2026).

02.03.2026 року судовим експертом Синельниківського районного відділення ДСУ «ДОБ СМЕ» ОСОБА_6 було добровільно видано слідчому СВ ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровські області особисті речі вбитого військовослужбовця ОСОБА_5 .

У подальшому, цього ж дня, 02.03.2026 року слідчим СВ ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було проведено огляд вищевказаних речей, після чого поміщено до різних сейф пакетів НПУ та опечатано, а саме:

- чоловічі штани, належні ОСОБА_5 , поміщено до сейф пакету НПУ QYH 0221443;

- бушлат, належний ОСОБА_5 , поміщено до сейф пакету НПУ INZ 4050549;

- флісова кофта, належна ОСОБА_5 , поміщено до сейф пакету НПУ QYH 0255098.

02.03.2026 року постановою слідчого зазначені предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий вважає, що вилучені речі є речовими доказами вчинення кримінального правопорушення, а тому просить накласти арешт на вказане майно.

Згідно з ч. 7 ст.237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч. 1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до положень ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Приймаючи до уваги, що вказані у клопотанні речі, є речовими доказами, та матеріальними об`єктами, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, у зв`язку з чим забезпечення їх збереження в тому ж вигляді, в якому вони перебувають після вилучення, з метою попередження їх можливого зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, являється одним із способів встановлення доказів в кримінальному провадженні, є необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

задовольнити клопотання слідчого.

Накласти арешт на майно, вилучене в межах кримінального провадження, у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження, а саме на чоловічі штани, належні ОСОБА_5 (сейф пакет НПУ QYH 0221443), бушлат, належний ОСОБА_5 (сейф пакет НПУ INZ 4050549), флісову кофту, належну ОСОБА_5 (сейф пакет НПУ QYH 0255098), які вилучено до відділення поліції №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1