Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Електронний суд" матеріали кримінального провадження № 0000001 щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України,

що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.1141, ч.3 ст.307, ч.3 ст.332 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 листопада 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Подільським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.1141, ч.3 ст.332 КК України, ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.1141, ч.3 ст.307, ч.3 ст.332 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_11 обвинувачується у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період за попередньою змовою групою осіб, в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій організованою групою, з корисливих мотивів, та у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, за наступних обставин.

За невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 5 січня 2024 року ОСОБА_11 та ОСОБА_8 за попередньою змовою між собою запровадили схему перешкоджання здійснення мобілізації військовозобов?язаних осіб під час воєнного стану шляхом виготовлення та видачі за грошову винагороду посвідчення почесного консульства держави Ізраїль в Західному регіоні України. Так, 14 березня 2024 року близько 20 години 20 хвилин ОСОБА_11 і ОСОБА_8 , перебуваючи на стоянці поблизу закладу швидкого харчування "McDonald's" за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Київська, 239, при особистій зустрічі з ОСОБА_12 повідомили останньому про можливість виготовити та надати за грошову винагороду в сумі 3 000 доларів США службове посвідчення, а саме, посвідчення почесного консульства держави Ізраїль в Західному регіоні України. Також під час вказаної зустрічі ОСОБА_11 з метою реалізації спільного злочинного умислу на виготовлення фіктивного посвідчення сфотографував документи, що посвідчують особу ОСОБА_12 , на що ОСОБА_12 передав ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 3 000 доларів США, що згідно з курсом НБУ становило 116 340 гривень, за виготовлення вказаного посвідчення. В подальшому ОСОБА_11 і ОСОБА_8 за допомогою невстановлених досудовим розслідуванням осіб за невстановлених обставин виготовили посвідчення почесного консульства держави Ізраїль в Західному регіоні України № 00008 на ім?я ОСОБА_12 із зазначенням посади - другий секретар почесного консульства Республіки Ізраїль в Україні. 21 березня 2024 близько 22 години за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Київська, 239, ОСОБА_11 , діючи з відома ОСОБА_14 , під час особистої зустрічі з ОСОБА_12 , перебуваючи в автомобілі "Land Rover Range Rover Sport" д/н НОМЕР_1 , передав останньому посвідчення, яке, зі слів ОСОБА_10 , створить у працівників ТЦК та СП уявлення належності до почесного консульства, що сприятиме уникненню мобілізації до Збройних Сил України та інших військових формувань.

Крім того, ОСОБА_11 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 5 січня 2024 року, усвідомлюючи існування обмежень щодо виїзду за кордон громадян України чоловічої статті призовного віку на період дії воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, прийняв рішення організувати систематичне незаконне переправлення військовозобов?язаних осіб через державний кордон України до країн Європейського Союзу. ОСОБА_11 розробив злочинний план та, усвідомлюючи неспроможність одноособово його реалізувати, спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування стійкою злочинною групою, до складу якої увійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Надалі ОСОБА_11 , діючи в складі організованої групи спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , вирішив за грошову винагороду організувати незаконне переправлення громадянина України ОСОБА_15 4 травня 2024 року близько 13 години 45 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 3-А, на подвір?ї ресторану "Мусафір" ОСОБА_11 зустрівся з ОСОБА_15 і повідомив, що на даний час перетин державного кордону за допомогою внесення відповідних відомостей до інформаційної системи "Шлях" неможливий, однак він зможе організувати незаконне переправлення через державний кордон України, а саме, повідомить ОСОБА_15 дату, час та місце перетину державного кордону через пункт пропуску, який знаходиться неподалік одного з прикордонних міст України, який на даний час не встановлено, а більш детальну інформацію з цього приводу зможе надати пізніше. Також ОСОБА_11 повідомив, що за ці послуги потрібно сплатити грошові кошти в сумі 10 000 доларів США. У подальшому ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 6 травня 2024 року близько 19 години 15 хвилин за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 24, в ТЦ "Смарт Плаза" в закладі харчування "Пуза Хата" зустрілися з ОСОБА_15 і повідомили останньому, що він має поселитися у готелі неподалік м. Ужгорода та чекати сигнал від ОСОБА_10 або ОСОБА_8 , отримавши який, ОСОБА_15 має прибути до вказаного ними пункту пропуску, зустрітися з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка забезпечить безперешкодний перехід через пункт пропуску. 9 травня 2024 року близько 17 години 35 хвилин за допомогою месенджеру "Telegram" ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_15 , що його виїзд з території України відбуватиметься з певного населеного пункту Житомирської області. 10 травня 2024 року не пізніше 18 години, прямуючи на автомобілі до місця зустрічі з ОСОБА_16 , ОСОБА_11 зустрівся з ОСОБА_7 , після чого вони з відому ОСОБА_8 приїхали до ресторану "Петровський Бровар" за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Переяславський Шлях, 131. Під час даної зустрічі ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_10 почав інструктувати ОСОБА_15 щодо обставин подальшого перетину ним державного кордону України і довів до відома, що виїзд відбуватиметься у с. Івниця Житомирської області 13 травня 2024 року о 07 годині 15 хвилин мікроавтобусом, що спілкування з працівниками Державної прикордонної служби буде вести водій автобуса, а з метою отримання більш детальної інформації в ході даної поїздки ОСОБА_15 має контактувати безпосередньо із ОСОБА_17 . Окремо він зазначив, що державний кордон України ОСОБА_15 перетне без пред?явлення жодних документів співробітникам Державної прикордонної служби та будь-яких відміток в паспорті, а вже прикордонний пункт Польщі перетинатиме за своїм закордонним паспортом. Також під час розмови ОСОБА_7 наголошував, що існує декілька маршрутів виїзду за кордон і ОСОБА_15 буде використовувати так званий "Житомирський маршрут", а ще є "Київській" й декілька інших маршрутів. За наслідком завершення інструктажу на виконання попередньої домовленості ОСОБА_15 передав грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, що згідно з курсом НБУ становило 395 000 гривень, які особисто забрав ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_11 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19 серпня 2023 року вступив у злочинну змову з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з метою незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - екстракту канабісу на території м. Києва невизначеному колу осіб. Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_11 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи і тим самим незаконно придбав: 32 комбінованих предмета, схожих на змінні картриджі пристроїв для куріння, всередині кожного з яких була в?язка клейка речовина жовтого кольору, що містила у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу масою 11,928 г; 218 предметів, схожих на желейні цукерки зеленого, темно зеленого, світло жовтого і помаранчевого кольорів, що містили в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу загальною масою 6,279 г; 147 предметів, схожих на пристрої для куріння, всередині яких були в?язкі клейкі речовини жовтого кольору, що містили в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу масою 108,305 г; 2 пакети з прозорого безбарвного матеріалу, всередині кожного з яких була в?язка желеподібна речовина, що містила в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу масою 0,029 г, які зберігав в орендованому особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, гаражному боксі № НОМЕР_2 в ГК "Квітневий" за адресою: м. Київ, вул. Новомостицька, 47, які були вилучені під час обшуку 10 травня 2024 року.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.11.2025 за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_13 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів по 12.01.2026 включно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_13 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що ОСОБА_11 знаходиться під вартою більше ніж півтора року на підставі тотожних ухвал суду, який задовольняє тотожні клопотання прокурора, не підкріплені доказами існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. При цьому посилається на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри та наявність ризиків, констатованих на етапі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави, у тому числі і збільшення ризиків (рішення у справах "Харченко проти України", "Єлоєв проти України", "Фельдман проти України").

На переконання захисника, до обвинуваченого необхідно застосувати альтернативний запобіжний захід, і саме до такого висновку дійшов Київський апеляційний суд, який ухвалою від 30.10.2025 застосував запобіжний захід у вигляді застави до іншого обвинуваченого в цьому ж кримінальному провадженні. Звертає увагу на особу ОСОБА_10 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має зареєстроване місце проживання в м. Дніпро та фактичне місце проживання у м. Києві, позитивні характеристики, проживає з цивільною дружиною, має джерело доходів, що у сукупності свідчить про наявність стійких соціальних зв`язків. З огляду на викладене вважає, що застава у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною, обґрунтованою і вмотивованою; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_11 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Згідно з ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 437-4421 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з абз.8 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-4421Кримінального кодексу України.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення в справі "Панченко проти Росії").

В контексті п.3 ст.5 Конвенції (рішення у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

На питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно. Визначати, чи розумно й надалі залишати обвинуваченого під вартою, необхідно на підставі особливостей кожної конкретної справи. Продовження строку тримання під вартою в певній справі може бути виправданим лише тоді, коли наявні конкретні ознаки того, що вимога громадських інтересів важить більше - попри презумпцію невинуватості, - ніж правило поваги до особистої свободи (рішення у справі "W. проти Швейцарії").

Суд першої інстанції врахував обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 та особу обвинуваченого.

Ці обставини на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що ризики, зазначені в клопотанні прокурора, продовжують існувати і виправдовують подальше тримання ОСОБА_10 під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків і не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що інкриміновані ОСОБА_13 кримінальні правопорушення відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, за які у разі визнання його винуватим може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, що усвідомлює обвинувачений. Відповідно до висунутого обвинувачення злочини вчинені в період воєнного стану, тобто в уразливий для суспільства та країни час. Також наразі триває судовий розгляд, в ході якого підлягають допиту свідки.

На підтвердження доводів про позитивні характеристики ОСОБА_10 , наявність у нього зареєстрованого та постійного місця проживання, постійного джерела доходу та перебування у фактичних шлюбних відносинах, що, як вважає захисник, доводить наявність у його підзахисного міцних соціальних зв`язків, сторона захисту жодних доказів не надала.

Застосування запобіжного заходу до кожного обвинуваченого має індивідуальний характер, а тому посилання в апеляційній скарзі на те, що іншому обвинуваченому у цьому ж кримінальному провадження обрано запобіжний захід у вигляді застави, не приймаються до уваги.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 листопада 2025 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_18 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3