Cправа №750/469/26
Провадження №1-кп/750/280/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові клопотання прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232 від 22.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України

в с т а н о в и в:

13.01.2026 до суду надійшло клопотання прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судове засіданні прокурор не з`явився, у поданому клопотанні просив таке розглядати за його відсутності, клопотання підтримує.

ОСОБА_4 повідомлялась про судовий розгляд зазначеного клопотання у встановленому законом порядку, однак у судове засідання вдруге не з`явилась.

Дослідивши клопотання, долучені до справи документи та надані суду для огляду матеріали досудового розслідування, суд виходить з такого.

У провадженні відділу дізнання Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232 від 22.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння грошовими коштами в сумі 4500 грн., що належали ОСОБА_4 шляхом обману.

Так, 02.06.2022 до Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що невідомі особи під час здійснення продажу нею товарів на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » незаконно заволоділи належними їй грошовими коштами з банківської картки на суму 4500 грн.

За вказаним фактом органом досудового розслідування розпочато кримінальне провадження, відомості по якому внесено 22.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Як зазначає прокурор, проведеними у ході досудового розслідування слідчим (розшуковими) та процесуальними діями встановити особу, яка вчинила зазначене кримінальне правопорушення, не надалось можливим. Крім того, у клопотанні зазначено анкетні відомості потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житла чи іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до п. 4-1 ч.1 ст. 3 КПК України дізнавач - службова особа підрозділу дізнання органу Національної поліції, органу безпеки, органу Бюро економічної безпеки України, органу Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, у випадках, установлених цим Кодексом, уповноважена особа іншого підрозділу зазначених органів, які уповноважені в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.

Згідно ч.1 статті 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень статті 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 4 статті 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Згідно з вимогами ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зі змісту положень ст.ст. 2, 284 КПК України випливає, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч.1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.ст. 9, 25 КПК України.

Згідно зі ст.ст. 92, 110 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, у встановлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п.4 ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчими, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження розпочато в 22.09.2022, на підставі отриманої від ОСОБА_4 заяви від 02.06.2022 року, та 02.06.2022 від останньої було відібрано пояснення, постановою дізнавача ВД Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 31.10.2022 кримінальне провадження було закрито, при цьому даних щодо скасування вказаної постанови матеріали кримінального провадження не містять, однак прокурором, в порядку ст. 36 КПК України, надано письмові вказівки, які взагалі не виконувались. Тобто, тривалий час, від початку досудового розслідування до дня звернення прокурора до суду з відповідним клопотанням про закриття того, жодних слідчих або інших процесуальних дій по справі здійснено не було. Окрім того, жодних відомостей про потерпілого у матеріалах кримінального провадження немає, хоча прокурором у клопотанні зазначено анкетні відомості потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак жодної постанови про визнання такої потерпілою, вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, протоколу її допиту, тощо, матеріали кримінального провадження не містять.

До того ж, незважаючи на те, що ОСОБА_4 заявлялось про заволодіння шляхом обману її грошовими коштами з банківської картки, однак органом дізнання навіть не підтверджено таку інформацію, оскільки з клопотанням до слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, а саме банківську, щодо руху коштів по рахунку заявниці в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, такий взагалі не звертався.

Тобто жодних дієвих заходів для встановлення особи/осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, вжито не було.

В даному випадку, як вбачається з наданих матеріалів, дізнавач формально підійшов до проведення досудового розслідування. Тобто, фактично, починаючи з моменту внесення відомостей до ЄРДР, у кримінальному провадженні дізнавачем не здійснювалось досудове розслідування та не здійснювались дії на виконання обов`язку встановленого ст. 92 КПК України.

Наведене свідчить про неповноту досудового розслідування і спростовує доводи прокурора про вжиття усіх можливих заходів для встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Наявність можливості закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України не звільняє слідчого, дізнавача та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та належного виконання їх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування не дотримано вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, а тому в задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 284, 369-372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232 від 22.09.2022, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1