печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000774 від 02.07.2025 року,

В С Т А Н О В И В:

До провадження судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 зазначає, що 31.08.2025 вона звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, відповідно до протоколу розподілу якої було визначено слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 .

Крім цього заявник зазначає, що під час судового засідання 11.02.2026 року прокурором на підтвердження власної позиції було долучено до матеріалів копію клопотання про прешт майна та ухвалу про арешт майна, згідно з яких арешт на майно ОСОБА_3 було накладено слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , який, як вважає заявник, не вжив заходів для виклику ОСОБА_3 в судове засідання, в якому відповідно вирішувалось питання про арешт тимчасово вилученого майна, чим порушив положення ст. 172 КПК України та позбавив ОСОБА_3 права на апеляційне оскарження ухвали про арешт майна.

Таким чином, заявник вказує на наявність підстав вважати, що слідчий суддя ОСОБА_4 є упередженим стосовно заявника та її батька, який є діючим представниом Національного антикорупційного бюро України, що є підставою для відводу слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду вказаного провадження

У судовому засіданні заявник надала пояснення стосовно заявленого відводу, просила його задовольнити та відвести слідчого суддю від розгляду вказаного провадження.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду заяви повідомлялись належним чином.

З урахуванням положень ст. 81 КПК України, суд вважає можливим проводити розгляд заяви у відсутність осіб, які не з`явилися.

Суд, заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали провадження в частині розгляду питання, яке вирішується, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Частиною 4 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути мотивованим.

Так суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України», Європейський суд вказав, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (пункти 28-32).

При цьому, сама по собі заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення складу суду від участі у кримінальному провадженні. Позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, адже визначальним фактором є можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, доки на підставі доказів не буде встановлена наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

Окрім того, окремою підставою відводу визначеною саме як наявність «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Так, в обґрунтування заявленого відводу заявник, зокрема, посилається на те, що під час судового засідання 11.02.2026 року прокурором на підтвердження власної позиції було долучено до матеріалів копію клопотання про прешт майна та ухвалу про арешт майна, згідно з яких арешт на майно ОСОБА_3 було накладено слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , який, як вважає заявник, не вжив заходів для виклику ОСОБА_3 в судове засідання, в якому відповідно вирішувалось питання про арешт тимчасово вилученого майна, чим порушив положення ст. 172 КПК України та позбавив ОСОБА_3 права на апеляційне оскарження ухвали про арешт майна.

Таким чином, ОСОБА_3 вважає, що наявні підстави вважати, що слідчий суддя ОСОБА_4 є упередженим стосовно заявника та її батька, який є діючим представниом Національного антикорупційного бюро України.

Однак, у заяві про відвід не наведено обгрунтованих доказів прояву слідчим суддею ОСОБА_4 поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Отже, аргументи, якими заявник мотивує свою заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності слідчого судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених законом, які б свідчили про особисту упередженість слідчого судді ОСОБА_4 або його необ`єктивність під час розгляду вказаного провадження за скаргою ОСОБА_3 у заяві не вказано та судом під час розгляду заяви про відвід таких обставин також не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили упередженість та необ`єктивність слідчого судді ОСОБА_4 .

Разом з тим, відповідно до пункту 3 Європейського статуту судді, суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в неупередженості, повинен заявляти самовідвід або бути відведений. Суддя повинен бути відведений від участі в розгляді справи навіть тоді, коли у стороннього спостерігача лише могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У рішенні від 28.10.1998 по справі «Ветштайн проти Швейцарії» та у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі Білуха проти України, Європейський Суд з прав людини вказав, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості в результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Таким чином, з метою забезпечення високого рівня довіри громадян до суду та усунення в подальшому обставин, які б могли вплинути на об`єктивний розгляд справи і недопущення недовіри до правосуддя, суд приходить висновку про необхідність задоволення заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000774 від 02.07.2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1