№ провадження 1-кп/646/621/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 0001982 від 12.08.2024 з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Основ`янського районного суду міста Харкова знаходяться матеріали кримінального провадження за № 0001982 від 12.08.2024 з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 на строк 60 днів, посилаючись на те, що строк дії попередньої ухвали суду про продовження стосовно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, крім того, залишаються підстави вважати, що обвинувачена може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що заявлені ризики не зменшилися та існує неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник, адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заперечували проти задоволення заявленого прокурором клопотання. Обвинувачена ОСОБА_3 зазначила, що вона не переховувалася від органів досудового розслідування та працювала в державній установі. Зазначила, що доказів про вчинення нею даного кримінального правопорушення немає. З урахуванням віку просить суд змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 надав заперечення в яких зазначив, що підозра не обґрунтована та дане кримінальне правопорушення не правильно кваліфіковано, у зв`язку з чим підстави для тримання під вартою ОСОБА_3 відсутні.

З`ясувавши думку учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченій раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від 10 до 15 років та з конфіскацією майна або без такої.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

За таких обставин суд погоджується з думкою прокурора про те, що на цей час є наявним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченої від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує останній у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні підтверджується тим, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на безпосередніх свідків за провадженням, з метою зміни їх показів, а також відмови від давання будь яких інших додаткових показів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, то про його наявність свідчить те, що ОСОБА_3 може зашкодити державі, адже дана категорія злочинів є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад.

Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, обвинувачена ОСОБА_3 зможе вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Тому, на думку суду, на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченій строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Доказів, які були б підставами для зміни запобіжного заходу в даному судовому засіданні обвинуваченою та її захисником до суду не надано. Тобто підстави, за яких судом було застосовано і продовжено щодо обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є виправданим.

Виходячи з вище наведеного, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої до шістдесяти днів - до 07 червня 2026 року підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 196, 197, 199, 314-317, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до шістдесяти днів - до 07 червня 2026 року, без визначення розміру застави.

Копію ухвали для виконання надіслати до Державної установи « Харківський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали встановити до 07 червня 2026 року.

Ухвала суду бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та проголошено 15 квітня 2026 року о 08 годині 30 хвилин.

Суддя ОСОБА_1