Справа № 642/2240/26
Провадження № 1-кс/642/467/26
УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2026 року слідчий суддя Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000024 від 23.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

Прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Холодногірськго районного суду м. Харкова із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000024 від 23.03.2026 за ч. 1 ст. 309 КК України

В обгрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СД ВП № 1 Харківського РУП № 3 перебувають матеріали кримінального провадження №0000024 від 23.03.2026 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

23.03.2026 близько 09:06 години в головному залі залізничного вокзалу за адресою: м. Харків, Привокзальна Площа, 1, виявлено гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВЧ НОМЕР_1 , у якого вилучено два пакета із речовиною рослинного походження, пластиковий гріндер, скляна трубка для паління. (ЖЄО № 438 від 23.03.2026)

Вищевказане вилучено до сейф-пакета УРU6405167 в присутності учасників слідчої, про що вони засвідчили своїми підписами.

Згідно з поясненнями ОСОБА_5 , тобто особи, у якої вилучено зазначені речі, прийнятими відповідно до ст. 95 КПК України, два пакета із речовиною рослинного походження, пластиковий гріндер, скляна трубка для паління, наркотичний засіб, ОСОБА_5 знайшов, перебуваючи у відпустці в м.Київ, точного місця та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не довелось можливим. Зберігав при собі виключно для власного вживання, мети збуту не переслідував.

Постановою начальника СД ВнП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_6 від 23.03.2026 вилучене майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за № 0000024 від 23.03.2026 та приєднано до матеріалів дізнання.

Вищевказане передано до експертної установи для проведення судової експертизи дослідження матеріалів речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», після чого речові докази будуть передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВнП№1 ХРУП№3 ГУНП в Харківської області, за адресою: м. Харків, вул. Котляра 7.

Враховуючи те, що вилучене майно 23.03.2026 може бути предметом вчинення вказаного кримінального проступку, а також з метою збереження речових доказів, їх перевірки та проведення судової експертизи вилученої речовини, запобігання можливості їх приховування, недопущення пошкодження, знищення, використання, передачі, відчуження або втрати, прокурор вважає необхідним накласти арешт на вищеописані предмети.

Прокурор в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив про його розгляд у його відсутність.

Згідно положень ч.4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані у випадках, коли їх застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Пунктом 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

Враховуючи те, що прокурором надано достатньо доказів, що вилучені предмети мають доказове значення для даного кримінального провадження, а також, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 131, 167, 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000024 від 23.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 23.03.2026 у військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду місця події від 23.03.2026 в головному залі залізничного вокзалу «Харків-Пасажирський», Привокзальна Площа, 1, м.Харків, а саме на: два пакета із речовиною рослинного походження, пластиковий гріндер, скляна трубка для паління,

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а власником майна - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя