ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/479/26 Справа № 227/2661/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Кривий Ріг

30.03.2026р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу прокурора Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 03.07.2025р., якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000818 внесеному до ЄРДР від 11.06.2019р., щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України.

за участю прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000818, внесеному до ЄРДР від 11.06.2019р., відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України.

Прокурор оскаржив ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку, та в апеляційній скарзі:

- вважає, що ухвала суду Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 03.07.2025 року є незаконною та необґрунтованою і підлягає істотними порушення вимог кримінального скасуванню у зв`язку процесуального закону;

- вказує, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту якщо він не відповідає вимогам КПК України, зокрема якщо він містить положення, що суперечить одне одному, у ньому наведено недопустиму натуралізацію опису злочину, він не підписаний слідчим чи не затверджений нього не долучено передбачені прокурором, до суду обвинувального акту відсутні, та такі порушення у обвинувальному акті відсутні.

- наголошує, що даний обвинувальний акт містить відомості, які передбачено ч. 2 ст. 291 КПК України, в тому числі формулювання обвинувачення, фактичні обставини кримінального правопорушення, правову кваліфікацію правопорушення та інші передбачені зазначеною нормою дані;

- вказує, на момент направлення кримінального провадження до суду (26.06.2019) відносно ОСОБА_7 процесуальним керівником встановлено місце реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 та фактичне місце проживання - АДРЕСА_2 . Тим самим прокурором в обвинувальному акті зазначено те місце момент закінчення проживання обвинуваченого, досудового розслідування.

яке встановлено на момент закінчення досудового розслідування та підтверджує те, що при складанні обвинувального акта щодо ОСОБА_9 анкетні відомості кримінальному провадженні обвинуваченого вказані відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України;

- вважає, що посилання в ухвалі суду на те, що стороною обвинувачення не в повній мірі з`ясовані відомості щодо анкетних даних ОСОБА_7 , так як за зазначеним в обвинувальному акті місці проживання обвинувачений фактично не перебуває та встановити місце знаходження обвинуваченого не надалось можливим, здійснити його привід до зали суду неможливо, не можуть бути визнані належним обґрунтуванням того, що зазначений обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки наведені обставини не стосуються безпосередньо змісту обвинувального акту;

- зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору;

- вказує, що 03.07.2025р. прокурором подано клопотання про зупинення судового провадження у зв`язку із розшуком обвинуваченого, проте суд першої інстанції залишив поза увагою положення статті 335 КПК України та відмовив в задоволенні даного клопотання;

- прохає оскаржувану ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 03.07.2025р скасувати як незаконну та необґрунтовану та призначити новиц судовий розгляд в суді першої інстанції.

Про дату час та місце судового розгляду обвинувачений повідомлений належним чином шляхом надіслання поштового відправлення та розміщення відповідного оголошення у друкованому виданні «Урядовий кур`єр», обвинувачений дло суду апеляційної інстанції не прибув.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд першої інстанції послався на те, що кримінальне провадження було призначено до підготовчого судового засідання із викликом учасників судового провадження на 10:40год. 11.12.2024р..

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до рапорту старшого оперуповноваженого СКП ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, станом на 09.12.2024 ОСОБА_7 оголошено в розшук як особа, який переховується від суду, та щодо нього заведена ОРС «Розшук» № 33-207 від 15.11.2019. В ході оперативно-розшукових заходів була отримана інформація про те, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території за місцем свого проживання станом на 2019рік: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ухвали суду від 11.12.2024р., у зв`язку з неявкою до суду обвинуваченого ОСОБА_7 , зобов`язано Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надати суду відомості, щодо перетину державного кордону України (в`їзд та виїзд) в період з 12.04.2019 до 11.12.2024 року громадянином України ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Відповідно до ухвали суду від 07.04.2024, зобов`язано Міністерство соціальної політики України () надати інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо: громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання (відповідно до обвинувального акту): АДРЕСА_2 .

Відповідно до відомостей повідомлених Міністерством Соціальної політики України, станом на 19.12.2017 ОСОБА_7 фактично проживав у АДРЕСА_3 .

Суд першої інстанції також встановив, що відповідно до відомостей, які повідомлені Головним Центром обробки спеціальної інформації ДПрС України, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 26.10.2019 перетнув державний кордон у пункті пропуску КПВВ Гнутове.

Відповідно до ухвали Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.09.2019 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/84140395 ) було зупинено судове провадження щодо обвинуваченого та оголошено його розшук.

Як наголосив суд першої інстанції, наразі майже шість років обвинувачений ОСОБА_7 , перебуває у розшуку та у підготовчі судові засідання з грудня 2024 дотепер жодного разу не з`явився, хоча про час, дати та місце проведення судових засідань належним чином повідомлявся шляхом направлення судового виклику за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, як місце його проживання.

Судом вживалися заходи щодо встановлення фактичного місця проживання ОСОБА_7 , які не дали позитивного результату.

Як наголосив суду першої інстанції, ним було вичерпані всі передбачені нормами діючого КПК України можливості виклику обвинуваченого ОСОБА_7 до суду та суд дійшов висновку до висновку про неможливість призначення судового розгляду за цим обвинувальним актом, з підстав їх невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити наступні відомості, зокрема, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), перелік яких є вичерпним згідно із законом.

Як зазначив суду першої інстанції, у наданому суду обвинувальному акті при викладі анкетних відомостей обвинуваченого ОСОБА_7 зазначено, що він проживає у квартирі АДРЕСА_4 , між тим як свідчать відомості повідомлені Міністерством Соціальної політики України, станом на 19.12.2017 ОСОБА_7 фактично проживав у АДРЕСА_3 .

Зазначене, за висновком суду першої інстанції, в обвинувальному акті місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідає дійсності, оскільки обвинувачений майже шість років перебуває у розшуку та за судовими викликами, направленими за вказаною адресою, до суду жодного разу не з`явився, що є додатковою передумовою для встановлення місця його фактичного проживання.

Тому, за висновком суду першої інстанції, є неприпустимим перекладення встановлення місця проживання ОСОБА_7 на суд, що, у свою чергу, призводить до судової тяганини та унеможливлює здійснення належного повідомлення особи про розгляд справи та є підставою для повернення обвинувального ату прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Суд апеляційної інстанції дослідивши підстави повернення обвинувального акту прокурору, на які послався суд першої інстанції, не може із ними погодитись за таких підстав.

Відповідно до вимог з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 п. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, наведених вище вимог закону, не дотримався, оскільки зробив висновок про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК виключно через зазначення адреси, за якою обвинувачений не мешкає.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувальний акт, в свою чергу, містить всі відомості, які передбачені п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, до нього даний реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки обвинуваченого та захисника про отримання копії обвинувального акта та вказаного вище реєстру.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Верховний Суд України у своїй постанові по справі № 5-328 кс-16 від 24.11.2016р., аналізуючи зазначену норму, вказує, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");

3) формулювання обвинувачення.

Суд апеляційної інстанції, ознайомившись з обвинувальним актом та проаналізувавши його зміст у контексті підстав для його повернення прокурору, дійшов висновку, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладено послідовно і зрозуміло. В обвинувальному акті розкриті події кримінальних правопорушень, як їх встановив орган досудового розслідування, із зазначенням як об`єктивної, так і суб`єктивної сторін кримінальних правопорушень, їх кваліфікуючих ознак.

Під час апеляційного розгляду не встановлено таких недоліків обвинувального акта, які є суттєвим порушенням прав особи, а також не дозволяють суду визначити межі обвинувачення, в яких має бути розглянуто кримінальне провадження, тобто унеможливлюють призначення справи до розгляду, зокрема з урахуванням вимог Закону України № 3886-IX.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що повернення обвинувального акта прокурору призводить до порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків кримінального провадження, а доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині вважає слушними.

Виходячи зі змісту та трактування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує винесення судового рішення протягом розумного терміну, встановивши тим самим межу стану невизначеності, в якому знаходиться та чи інша особа через пред`явлення їй кримінального обвинувачування. Кінцевим моментом стану невизначеності є момент вступу вироку чи рішення у законну силу чи зняття обвинувачення (закриття кримінальної справи).

Так, у деякий справах проти України ЄСПЛ визнав порушення "розумного терміну" саме у зв`язку з направленням справи на додаткове розслідування, такими справами є "Айбабін проти України", "Лопатін та Медведський проти України", "Білий проти України" та інших.

На думку суду апеляційної інстанції, розгляд кримінального провадження по суті обвинувачення судом першої інстанції та прийняття за результатами розгляду відповідного судового рішення сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, якими, згідно з ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Безпідставне повернення обвинувального акта прокурору ініціює продовження діяльності органів досудового розслідування з обґрунтування обвинувачення, створює додаткові можливості для доведення винуватості особи, що жодним чином не сприяє дотриманню таких засад кримінального провадження, як рівність та змагальність сторін.

За таких обставин, висновки суду про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України суд апеляційної інстанції вважає помилковими, а прийняте судом першої інстанції рішення про повернення прокурору обвинувального акта в порядку, передбаченому п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, з підстав їх невідповідності вимогам КПК України, зокрема, п. 2 ч. 2 ст. 291 цього кодексу, є необґрунтованими.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 03.07.2025р., якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000818 внесеному до ЄРДР від 11.06.2019р., щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 03.07.2025р., якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000818 внесеному до ЄРДР від 11.06.2019р., щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України скасувати.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000818 внесеному до ЄРДР від 11.06.2019р., щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України повернути до суду першої інстанції для розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді