"04" березня 2026 р. Справа № 363/3160/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000068 від 24.01.2025 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом, а також вчинення нового або продовження кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти клопотання та просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що його сестра перебуває в лікарні у зв`язку із захворюванням серця, а за місцем проживання у нього є тварини, за якими нікому доглядати.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти продовження запобіжного заходу, зазначивши, що ризики, на які посилається прокурор, належним чином не доведені, обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим можливе застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжні заходи є різновидом заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного чи обвинуваченого.

Порядок застосування запобіжних заходів визначений ст. 194 КПК України, відповідно до якої під час розгляду клопотання суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам.

Заявлене прокурором клопотання відповідає вимогам КПК України та було належним чином вручено обвинуваченому і його захиснику.

Судом встановлено наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме можливості переховування обвинуваченого від суду, з огляду на тяжкість інкримінованого злочину та суворість покарання, яке може бути призначене у разі визнання його винуватим.

Крім того, враховуючи, що у даному кримінальному провадженні свідки ще не допитані судом, існує ризик незаконного впливу на них, передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України.

Також суд бере до уваги, що обвинувачений не працевлаштований, вчинив особливо тяжкий злочин, враховуючи спосіб вчинення злочину, що свідчить про існування ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, перебування його сестри на лікуванні та необхідності догляду за тваринами суд оцінює критично, оскільки зазначені обставини не спростовують встановлених ризиків та не гарантують належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Стороною захисту не надано належних доказів того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити досягнення мети запобіжного заходу та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також відповідно до вимог ст. 178 КПК України суд враховує тяжкість та характер інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан, наявність соціальних зв`язків, а також інші обставини, що мають значення для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років. Суворість можливого покарання у разі визнання особи винуватою об`єктивно підвищує ризик ухилення обвинуваченого від суду.

Суд також враховує, що на даному етапі судового розгляду не допитані всі свідки у кримінальному провадженні, а відтак зберігається реальна можливість незаконного впливу на них з боку обвинуваченого з метою зміни або відмови від наданих показань.

Крім того, беручи до уваги характер інкримінованого злочину, спосіб його вчинення, а також відсутність у обвинуваченого офіційного місця працевлаштування та стабільного джерела доходу, суд приходить до висновку про наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашнього арешту, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та не зможе ефективно запобігти встановленим ризикам, оскільки такий запобіжний захід не виключає можливості переховування обвинуваченого від суду або незаконного впливу на свідків.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та пропорційним втручанням у право на свободу обвинуваченого з метою забезпечення належної процесуальної поведінки та недопущення перешкоджання кримінальному провадженню.

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість інкримінованого злочину та суворість можливого покарання можуть бути належними факторами для оцінки ризику переховування особи від суду.

Оцінивши в сукупності обставини кримінального провадження, тяжкість інкримінованого злочину, дані про особу обвинуваченого та наявність встановлених ризиків, суд доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відхиленню.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

клопотання про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів до 02 травня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти з дня її проголошення шляхом подання апеляції безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено 05 березня 2026 року о 10:30.

Суддя ОСОБА_1