єдиний унікальний номер справи 546/174/24
номер провадження 1-кп/546/9/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 та секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000534 від 20 липня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України

установив:

У провадженні Решетилівського районного суду Полтавської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні 23 лютого 2026 року прокурор ОСОБА_2 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

У клопотанні прокурор зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України. Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту щодо ОСОБА_3 є наявність ризиків, визначених пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду, оскільки обвинувачений через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк позбавлення волі, а кримінальна відповідальність за злочини, які йому інкриміновані, передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Окрім того, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 офіційно ніде не працює та не має законних джерел для проживання, є неспростованим ризиком продовження ним своєї злочинної діяльності. Обвинувачений ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, вчиняти спроби будь якого іншого перешкоджання здійсненню кримінального провадження, не виконувати процесуальні рішення, у тому числі вирок суду, оскільки обвинувачений є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, у трудових відносинах не перебуває, постійних джерел до існування не має.

Ураховуючи зазначені вище ризики застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є прийнятним, а інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Посилаючись на вищевказані обставини, прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту відносно ОСОБА_3 строком на два місяці.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту.

Суд, вивчивши клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та заслухавши думку учасників судового провадження, доходить висновку, що в даний час є передбачені законом підстави для продовження такого запобіжного заходу, як домашній арешт, виходячи з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_3 інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України, які з огляду на положення статті 12 КК України відносяться відповідно до категорії тяжкого та особливо тяжкого.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2 ст. 331 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати, зокрема, на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти, зокрема, інше кримінальне правопорушення. Відповідно до ч. 2 цієї статті, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Статтею 178 КПК України установлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Нормами ч. 1, 2 ст. 181 КПК України установлено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Разом з цим законодавцем не вказаний максимальний строк домашнього арешту під час судового розгляду, який може продовжуватись до закінчення провадження.

За змістом ч 3 ст. 199 КПК України, під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку застосування домашнього арешту суд з`ясовує, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Аналізуючи доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень в контексті положень п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, суд доходить висновку, що прокурором у судовому засіданні при розгляді вказаного клопотання доведено обставини та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 307 КК України.

Також, установлюючи та аналізуючи наявність обставин, які передбачені п. 2 та 3 ч. 1 ст. 194 КПК України (щодо ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів), суд доходить висновку, що при розгляді даного клопотання обставини, передбачені п. 2 та 3 ч. 1 ст. 194 КПК України є доведеними, виходячи з таких підстав.

ОСОБА_3 у даний час обвинувачується у вчиненні злочинів, пов`язаних з обігом наркотичних засобів, за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Тому застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, крім домашнього арешту, суд вважає при даних обставинах недоцільним.

Крім того, на думку суду, продовжують існування ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме - ризики переховування від суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження, ризики вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_3 .

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності» за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт у певний час доби не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

З метою реалізації права обвинуваченого на працю та працевлаштування, суд вважає, що домашній арешт у період часу із 23 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин зможе належним чином забезпечити обвинуваченому його належну процесуальну поведінку та буде достатнім для запобігання реалізації встановлених ризиків, а також відповідатиме інтересам обвинуваченого та його малолітньої дитини, яка потребує утримання, тому, враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року було задоволено клопотання прокурора Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_2 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та продовжено строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у виді нічного домашнього арешту із забороною залишати житло строком на два місяці з 23 грудня 2025 року до 22 лютого 2026 року включно.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у виді нічного домашнього арешту із забороною залишати житло строком на два місяці починаючи з 23 лютого 2026 року до 22 квітня 2026 року включно.

На підставі викладеного, та керуючись статтями 8, 9, 26, 28, 176, 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 331, 395 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_2 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у виді нічного домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 23 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. без дозволу суду строком на два місяці з 23 лютого 2026 року до 22 квітня 2026 року включно.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_3 , а саме:

- прибувати за кожним викликом до суду;

- не відлучатись за межі міста Полтава без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та понятими (за їх наявності) з приводу обставин, викладених у обвинувальному акті по даному кримінальному провадженню.

У разі невиконання вищевказаних зобов`язань до обвинуваченого може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання ОСОБА_3 .

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1