Провадження № 1-кс/554/460/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2 , заявниці - ОСОБА_3 , представника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000375, внесеного до ЄРДР 05.09.2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

22.12.2025 року до Шевченківського районного суду м. Полтави надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого від 25.11.2025 року про закриття кримінального провадження №0000375, внесеного до ЄРДР 05.09.2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України.

На обґрунтування скарги послався на те, що у даному кримінальному провадженні слідчим не було проведено необхідних та можливих слідчих дій, тому постанова не є законною та обґрунтованою. Зокрема, потерпіла ОСОБА_3 та її представник активно ініціювали проведення слідчих дій з метою доведення того, що її колишній чоловік ОСОБА_5 без її згоди і дозволу протиправно заволодів належними їй на праві приватної власності речами, місцезнаходження яких досі невідоме. Частина слідчих дій, про які просили, виконана, проте інша частина не виконана і вмотивована постанова про відмову у задоволенні клопотання не виносилась. Так, не було проведено допиту ОСОБА_5 в якості свідка, допиту свідка ОСОБА_6 , а також осіб, які завантажували до автомобіля Фольксваген д.н. НОМЕР_1 належні ОСОБА_3 речі та вивезли їх у невідомому напрямку, повторного допиту свідка ОСОБА_7 , а також огляду місця події квартир у місті Полтава, за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , куди нібито вивезені речі потерпілої. Вважає суперечливою версію ОСОБА_5 , який спочатку стверджував, що ОСОБА_8 сама вивезла свої речі, а потім не заперечував, що дійсно він вивіз ці речі, згідно з досягнутою домовленістю із потерпілою та утримує у власній квартирі, до якої остання доступу не має.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали повністю.

Прокурор та слідчий до суду не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись, заяв про відкладення розгляду справи суду не надали.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається вразі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 284 ч. 2 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Таким чином, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Із постанови від 25.11.2025 року про закриття кримінального провадження №0000375, внесеного до ЄРДР 05.09.2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України, убачається таке.

04.09.2025 року до чергової частини ВнП №1 надійшла ухвала Шевченківського районного суду міста Полтави про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за фактом того, що 20.08.2025 року ОСОБА_5 , 1986 р.н. здійснив крадіжку речей ОСОБА_3 , 1987 р.н. з адреси їх спільного проживання у АДРЕСА_1 . Сума збитків встановлюється.

16.09.2025 року потерпіла ОСОБА_3 під час допиту показала, що до викрадення може бути причетний її чоловік ОСОБА_5 та надала перелік викрадених у неї жіночих та дитячих речей.

17.09.2025 року ОСОБА_5 у свої письмових поясненнях підтвердив, що речі, щодо яких заявлено про викрадення частково перебувають у квартирі по АДРЕСА_1 , де він проживав зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_3 , а інша частина речей у квартирі по АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 не заперечує їх повернення дружині, проте зазначає, що 14 та 16 серпня 2025 року без його присутності виносили великі чорні сміттєві мішки та декілька сумок, у який ймовірно знаходились речі колишньої дружини, тому він не може стверджувати, що у квартирі наявні всі речі, зазначені потерпілою. При цьому підтвердив, що 20.08.2025 року разом зі своєю подругою ОСОБА_7 дійсно прибув за адресою: АДРЕСА_1 , звідки без участі ОСОБА_3 перевіз її речі до квартири АДРЕСА_3 . Однак, на заперечував проти того, щоб ОСОБА_3 забрала ці речі.

Також, як убачається з постанови слідчого, потерпіла неодноразово запрошувалась для участі в огляді місця події та отримання своїх речей, проте через побутові та робочі справи переносила дату огляду, що унеможливлювало проведення слідчої дії.

25.10.2025 року під час огляду відеозаписів, наданих ОСОБА_5 , встановлено, що 14 та 16 серпня ОСОБА_3 самостійно виносила сміттєві пакети та сумки.

06.10.2025 року ОСОБА_7 допитана в якості свідка та підтвердила факт домовленості між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 щодо вивезення речей останньої, а також наявність у неї повного доступу до своїх речей та обізнаність про їх місцезнаходження.

Покликаючись на відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України через наявність між колишнім подружжям цивільно-правового спору слідчий закрив кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Проте, зміст оскаржуваної постанови та досліджені судом матеріали справи вочевидь свідчать про передчасність цього рішення, оскільки залишились не дослідженими та не відображеними ряд важливих обставин, які би переконували стороннього спостерігача у його об`єктивності та повноті.

Дійсно спір між подружжям щодо майна вирішується у цивільно-правовій площині, як добровільно, так і в судовому порядку. Однак, для констатації цього факту необхідним є встановлення передусім, яке саме майно мало подружжя, яким чином та в який період воно набуте, яким чином та на якій правовій підставі вони вибуло із володіння, де і на якій підставі зберігається (яку вартість має те, що вибуло без спільної згоди).

Матеріали справи не містять цих відомостей, як і того, що сторони дійшли добровільної згоди, щодо майна, в тому числі його переміщення та зберігання у певному місці.

Зокрема, не було розмежовано та відображено в оскаржуваній постанові, які саме речі та при яких обставинах зникли у ОСОБА_3 , чи були ці речі придбані нею із ОСОБА_5 під час шлюбу, чи це є особистою приватною власністю ОСОБА_3 або ж ОСОБА_5 .

Також не перевірено пояснень ОСОБА_5 та не встановлено місцезнаходження зниклих у ОСОБА_3 речей, не пред`явлено їх останній для впізнання. Не перевірено й наявності фізичного та юридичного доступу ОСОБА_3 до квартир у АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 та наявності у колишнього подружжя відповідних правовстановлюючих документів (щодо факту укладення, розірвання шлюбу, щодо права власності, користування майном, тощо), а також цивільно-правового спору щодо поділу майна та стадії його вирішення.

Клопотання потерпілої сторони задоволені частково, проте не виносились вмотивовані процесуальні рішення про відмову в задоволенні іншої частини клопотань, зокрема, про допит осіб, які вантажили та вивозили речі з квартири АДРЕСА_4 , з метою з`ясування переліку речей, мети, місця та обставин їх відвантаження, а також про допит свідка ОСОБА_6 , яка виявила цей факт.

Щодо цих обставин слідчим не виконані й вказівки процесуального керівника (а.с. 75-76).

Відтак, оскаржувана постанова не може залишатися чинною.

При цьому, слідчим суддею приймається до уваги правова позиція, викладена у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» в якому зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Вказівок про проведення конкретних слідчих дій слідчий суддя не надає, оскільки слідчий має можливість обирати найбільш ефективні та доцільні методи розслідування, оцінюючи обставини справи та правові норми. Питання щодо захисту слідчим суддею порушених прав учасників кримінального провадження після завершення досудового розслідування обмежується вирішенням питання про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Керуючись статтями 2, 25, 28, 214, 303 307 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого ВнП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про закриття кримінального провадження №0000375, внесеного до ЄРДР 05.09.2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9