У Х В А Л А

іменем України

04 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Покровського районного суду міста Кривого Рогу в складі:

суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

у кримінальному провадженні № 0000593 від 24.09.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

У судовому засіданні брали участь:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий - ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

03.09.2025 року потерпілий подав до суду клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що після проведення судових засідань обвинувачений неодноразово з`являвся біля його (потерпілого) будинку, чинив моральний тиск на нього та його родину, висловлював образи, демонстрував зухвалу поведінку (сміх, жести), чим намагався залякати та вплинути на його позицію у суді. Крім того, під час судового засідання, яке відбулося 23.07.2025 року обвинувачений не з`явився до зали суду, але після засідання перебував біля приміщення суду разом зі сторонніми особами (дружками). Така поведінка свідчить по ігнорування процесуальними обов`язками і має ознаки тиску на потерпілого, що на його переконання, є реальними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор зазначила, що потерпілий звертався до прокуратури з клопотанням про ініціювання клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, доводи за яким були перевірені та надано потерпілому обґрунтовану відповідь, згідно якої не було встановлено підстав для звернення до суду із таким клопотанням.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання потерпілого посилаючись на те, що потерпілий згідно чинного КПК України не є особою, яка уповноважена на звернення до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу; наведені в клопотанні обставини не підтверджуються належними доказами; наданий потерпілим відеозапис не містить підтвердження негативної поведінки обвинуваченого по відношенню до потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав доводи свого захисника та просив відмовити в задоволенні клопотання потерпілого.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту та матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Отже, вимоги чинного КПК Україна надають право на звернення до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу, під час судового розгляду, прокурору.

Разом з цим, у зазначеному кримінальному провадженні саме потерпілий подав до суду клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що прокурор безпідставно відмовив у задоволенні його звернення, яким він просив прокурора ініціювати таке клопотання перед судом.

На обґрунтування свого клопотання потерпілим надані відеофайли, які були переглянуті судом під час судового засідання за участю сторін кримінального провадження, відео на яких, згідно пояснень потерпілого було відзняті його дочкою з належного їм автомобіля, без його участі (присутності), на яких зафіксовано, як обвинувачений разом з іншими молодими чоловіками, гуляють поблизу багатоквартирного будинку, в якому проживає потерпілий. Разом з цим, надані потерпілим відео не містять доказів на підтвердження того, що обвинувачений вчиняв якісь негативні дії, які б свідчили про незаконний вплив обвинуваченого на потерпілого; або підтвердження того, що обвинувачений з`являється у зазначеному місці з цією метою, враховуючи, що з пояснень потерпілого судом встановлено, що група молодих людей, в тому числі обвинувачений, майже щодня збираються у вказаному місці, біля приміщення релігійної організації;

та фото потерпілого, яке змінене сторонньою особою, з метою висвітлення негативного ставлення до потерпілого, яке, на переконання потерпілого було виготовлено та направлено на його адресу саме обвинуваченим; але будь яких доказів на підтвердження того, що вказане зображення виготовлене саме обвинуваченим, матеріали справи не містять.

Крім наведеного, з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яке карається виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років; тобто у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином та відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_3 є раніше судимою особою, оскільки 29.11.2023 року був засуджений П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

В ході досудового слідства, 25.11.2024 року слідчим суддею Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 25.01.2025 року; клопотань про продовження якого до суду не надходило.

Обвинувачений ОСОБА_3 належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, з`являвся в судові засідання. Що стосується судового засідання, призначеного на 23.07.2025 року, то воно дійсно було відкладено у зв`язку з неявкою обвинуваченого, але як було з`ясовано пізніше, що не оспорюється потерпілим, обвинувачений був присутній в приміщенні суду, але не чув запрошення до зали суду, тому йому пізніше, того ж дня, була вручена судова повістка на наступне судове засідання.

За таких підстав, враховуючи, що потерпілий не є особою, яка у відповідності до вимог чинного КПК України, має повноваження на звернення до суду із клопотанням про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, а також враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, яке передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років; є молодою особою у віці 20 років, зазначене кримінальне правопорушення вчинив у 19 ти річному віці: матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що обвинувачений порушував покладені на нього процесуальні обов`язки чи допускав порушення раніше застосованого до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту; надані потерпілим докази не містять належних доказів на підтвердження існування реального ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого.

Отже, підстав для задоволення клопотання потерпілого, суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194 ,196 - 199, 331, 372, 376, 392 - 395 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_5 від 03.09.2025 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в частині продовження строку запобіжного заходу протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 05.03.2026 року.

Суддя ОСОБА_1