Справа №760/5883/26 1-кс/760/3243/26
Ухвала

Іменем України

05.03.2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковник юстиції ОСОБА_3 ,погоджене прокурором у кримінальному провадженні Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000265, зареєстрованого в ЄРДР 16.08.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИВ :

04.03.2026 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковник юстиції ОСОБА_3 ,погоджене прокурором у кримінальному провадженні Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

?Машиномісце площею 12,8 (кв.м.) за адресою: АДРЕСА_2;

?Машиномісце площею 12,9 (кв.м.) за адресою: АДРЕСА_3;

?Машиномісце площею 12,9 (кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 ;

?Гаражний бокс площею 37,1 (кв.м) за адресою: АДРЕСА_4;

Клопотання обґрунтоване тим, що у Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000265, зареєстрованого в ЄРДР 16.08.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 111-2 КК України, в якому громадянин України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними силами Російської Федерації, які діяли за наказом керівництва Російської Федерації і ЗС Російської Федерації, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

В подальшому постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 та постанови Правління Національного банку України за № 18 від 24.02.2022 з Російської Федерації заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків з державою-агресором.

Статтею 42 Конституції України закріплено, що кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Разом з цим, згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Так, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.11.2022 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме у м. Мелітополь, діючи умисно та з метою здійснення фінансово-господарської діяльності відповідно до законодавства рф, організували реєстрацію юридичної особи - ООО «АРИС» (ОГРН № 490), місцезнаходження: Запорізька область, м. Мелітополь.

Основним видом діяльності зазначеного підприємства є виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок тривалого зберігання.

Після державної реєстрації (перереєстрації) зазначених суб`єктів господарювання ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 організували діяльність та забезпечували функціонування перереєстрованого відповідно до вимог законодавства російської федерації, що надало можливість здійснювати виробничу, комерційну діяльність на тимчасово окупованій території держави-агресора сплачувати при цьому податки та збори до окупаційного бюджету, а також використовуючи в якості контрагентів під час господарської діяльності комунальні та державні підприємства окупаційної адміністрації.

Крім того, після початку повномасштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України 24.02.2022, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи на території Російської Федерації, достовірно знаючи про здійснення з 2014 року збройної агресії Російської Федерації проти України, зокрема про незаконну окупацію частини території України підрозділами збройних сил Російської Федерації та іншими військовими формуваннями Російської Федерації, усвідомлюючи, що вказані дії спрямовані на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, діючи умисно, з корисливих та інших особистих мотивів, реалізували злочинний умисел, спрямований на пособництво державі-агресору.

Зокрема, ОСОБА_7 , як керівник підприємства, зареєстрованого і розташованого на тимчасово окупованій території м. Мелітополя, організував та забезпечив безперервне функціонування суб`єкту господарювання, укладення та виконання господарських договорів, виробництво продукції, надання послуг та виконання робіт, у тому числі для підприємств і установ державного сектору рф та погоджував свої дії з фактичними власниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Тоді як, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як безпосередні власники підприємства (за українським законодавством), зареєстрованого і розташованого на тимчасово окупованій території м. Мелітополя, організовували та забезпечували безперервне функціонування суб`єкту господарювання, укладення та виконання господарських договорів, виробництво продукції, надання послуг та виконання робіт, у тому числі для підприємств і установ державного сектору рф та безпосередньо надавали вказівки щодо ведення такої діяльності директору підприємства ОСОБА_7 .

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 забезпечили добровільний збір, підготовку та передачу матеріальних ресурсів і надання послуг представникам держави-агресора, що сприяло зміцненню економічного потенціалу Російської Федерації, наповненню її бюджету шляхом сплати податків та інших обов`язкових платежів, а відтак - створенню умов для фінансування збройної агресії проти України.

Такі дії упродовж 2022-2023 років сприяли матеріальному та економічному забезпеченню держави-агресора, їх окупаційних адміністрацій підтриманню її підприємств, зокрема суб`єктів критичної інфраструктури та військових формувань, що безпосередньо завдало шкоди Україні та зміцнило економічну та оборонну спроможність рф.

Крім того, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як представники ООО «Арис», забезпечив участь працівників підприємства у наданні матеріальної допомоги збройним формуванням російської федерації.

Так, упродовж 2022 року працівниками ООО «Арис», за сприяння та безпосереднього керівництва ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , було організовано збір, підготовку та передачу понад 10 тонн так званої «гуманітарної допомоги» для потреб військових підрозділів Російської Федерації. Зазначена допомога включала товари першої необхідності та інші матеріальні ресурси.

Окрім цього, здійснювалось перерахування грошових коштів з метою придбання та ремонту спеціальної техніки для забезпечення потреб військових формувань держави-агресора.

Вказані дії полягали у добровільному зборі, підготовці та передачі матеріальних ресурсів і фінансових активів представникам збройних формувань держави-агресора, що сприяло їх матеріально-технічному забезпеченню та підвищенню спроможності ведення бойових дій проти України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

02.03.2026 громадянину України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28

ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Санкцією ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підозрюваному на праві власності належить:

?Машиномісце площею 12,8 (кв.м.) за адресою: АДРЕСА_2;

?Машиномісце площею 12,9 (кв.м.) за адресою: АДРЕСА_3;

?Машиномісце площею 12,9 (кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 ;

?Гаражний бокс площею 37,1 (кв.м) за адресою: АДРЕСА_4.

Урховуючи зазначене, слідчий просить накласти арешт на вказане нерухоме майно.

В судове засідання слідчий подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності одночасно вимоги клопотання підтримав.

У ч. 2 ст. 172 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, подане клопотання розглядалося без повідомлення власника майна, оскільки вказане є необхідним з метою забезпечення арешту майна та недопущення розголошення відомостей досудового розслідування.

Згідно з ч.4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що воно подано у встановлений законом строк і підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчий суддя зазначає, що санкція ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачає конфіскацію майна як додаткове покарання, що підтверджує можливість застосування арешту для забезпечення його виконання.

Так, слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені

ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме подане з метою конфіскації майна як виду покарання. Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Вирішуючи питання про задоволення клопотання та накладення арешту, слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з інформаційної довідки № 464632378 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначене в клопотанні нерухоме майно належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Накладення арешту у вигляді заборони на відчуження та розпорядження є необхідним для запобігання приховуванню, передачі чи перереєстрації майна, що може унеможливити його конфіскацію у разі винесення обвинувального вироку. Ці ризики є обґрунтованими, враховуючи характер злочинів, у яких підозрюється останній, та його можливість впливати на майно.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню в частині накладення арешту у вигляді заборони на відчуження та розпорядження нерухомим майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170, 171, 173 КПК України,-

УХВАЛИВ :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження на рухоме майно, яке на праві власності зареєстроване за підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

машиномісце площею 12,8 (кв.м.) за адресою: АДРЕСА_2 ;

машиномісце площею 12,9 (кв.м.) за адресою: АДРЕСА_3 ;

машиномісце площею 12,9 (кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 ;

гаражний бокс площею 37,1 (кв.м) за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_8