печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000902,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження № 0000902 від 08.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено за результатами розгляду рапорту прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора № 08/3-83019ВН-25 від 01.10.2025 щодо виявлення кримінального правопорушення під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 08.08.2024.

У межах досудового розслідування встановлено, що у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється перевірка фактів вимагання та одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішень посадовими особами державних органів, у тому числі органів податкової служби. Вказані обставини підтверджуються матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, рапортами та іншими матеріалами кримінального провадження, що викладені, зокрема, в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.12.2025 у справі № 757/62180/25-к.

На підставі зазначеної ухвали 17 грудня 2025 року у період часу з 07 год. 12 хв. до 08 год. 48 хв. проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у житловому приміщенні - квартирі, яка на праві спільної часткової власності належить та використовується ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Під час проведення обшуку, з дотриманням вимог ст.ст. 234-236 КПК України, у присутності понятих та інших учасників слідчої дії, виявлено та тимчасово вилучено майно, детальний опис якого наведено у протоколі обшуку та Додатку № 1 до нього.

Зокрема, вилучено мобільний телефон Apple iPhone, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який містить та може містити відомості у вигляді електронного листування, журналів дзвінків, контактів, повідомлень у месенджерах, файлів та іншої інформації, що має значення для встановлення обставин одержання неправомірної вигоди, кола причетних осіб, домовленостей щодо впливу на прийняття рішень та координації дій між учасниками кримінального правопорушення. Зазначений мобільний телефон після огляду, пакування та опечатування поміщено до спеціального пакету Національної поліції України за номером RIC 2123588.

Також, вилучено ноутбук Apple MacBook Pro, серійний номер C02QR8DCG8WP, який може містити електронні документи, чорнові записи, фінансові розрахунки, проєкти договорів, електронне листування, дані бухгалтерського та фінансово-господарського характеру, відомості щодо діяльності суб`єктів господарювання, зокрема підприємств будівельної групи компаній «РІЕЛ» та ТОВ «Київметбудінвест» (), а також іншу інформацію, що має доказове значення у кримінальному провадженні. Вказаний ноутбук поміщено до спеціального пакету Національної поліції України за номером NPU 5360912.

Крім того, вилучено грошові кошти у валюті доларів США на загальну суму 120 000 доларів США, а саме купюри номіналом 100 доларів США у кількості 1200 штук, які за сукупністю обставин їх виявлення можуть бути предметом неправомірної вигоди або грошовими коштами, отриманими внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Також вилучено грошові кошти у валюті євро на загальну суму 201 085 євро, а саме: купюри номіналом 100 євро - 1601 штука, 50 євро - 807 штук, 20 євро - 30 штук, 10 євро - 3 штуки, 5 євро - 1 штука, які можуть бути пов`язані з незаконним отриманням грошових коштів за вплив на прийняття рішень посадовими особами державних органів.

Окрім цього, вилучено грошові кошти у національній валюті України у сумі 600 000 гривень, що складалися з купюр номіналом 1000 гривень у кількості 600 штук, які за своїм походженням та обставинами зберігання підлягають перевірці на предмет законності їх набуття.

Усі зазначені грошові кошти перераховано у присутності понятих та інших учасників слідчої дії, оглянуто та упаковано з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, після чого поміщено до спеціальних пакетів Національної поліції України за номерами NPU 5360910 та № NPU 5360911.

З метою збереження речових доказів, недопущення їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, а також забезпечення можливості їх подальшого використання у доказуванні, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене тимчасово вилучене майно.

17.12.2025 постановою прокурора, вищевказане майно визнано речовим доказом в кримінальному провадженні оскільки містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та являються майном яке здобуте в результаті його вчинення.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя визнав за можливе розглянути клопотання за відсутності власника майна, оскільки останній у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частин 1 3 статті 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним.

Постановою прокурора четвертого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 від 17.12.2025 майно на арешті якого наполягає прокурор, визнано речовими доказами.

Як вбачається із матеріалів клопотання, вилучене майно оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, так як містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також наявні достатні підстави вважати, що набуте кримінально-протиправним шляхом.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК України, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не надано та не встановлено.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000902 - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000902 від 08.10.2025, яке вилучено в ході проведення обшуку 17.12.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , у житловому приміщенні - квартирі, яка на праві спільної часткової власності належить та використовується ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки Apple, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , ноутбук марки Apple моделі MacBook Pro, серійний номер C02QR8DCG8WP, грошові кошти у валюті доларів США на загальну суму 120 000 (сто двадцять тисяч) доларів США, а саме купюри номіналом 100 доларів США у кількості купюр 1200, грошові кошти у валюті євро на загальну суму 201 085 (двісті одна тисяча вісімдесят п`ять) євро, а саме: номіналом купюр 100 євро - кількість купюр 1601 штука, 50 євро - кількість купюр 807 штук, 20 євро - кількість купюр 30 штук, 10 євро - кількість купюр 3 штуки, 5 євро - кількість купюр 1 штука та грошові кошти у національній валюті України у сумі 600 000 (шістсот тисяч) гривень, що складалися з купюр номіналом 1000 гривень у кількості купюр 600 штук.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1