ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/293/26 Справа № 175/8151/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

(в режимі відеоконференції)

обвинуваченого: ОСОБА_7

( в режимі відеоконференції)

захисника: ОСОБА_8

( в режимі відеоконференції)

прокурора: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

( в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисту поруку та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України з-під варти, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області від 11 жовтня 2024 року обвинуваченого ОСОБА_7 винним за ч.4 ст. 402 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

З таким вироком не погодився обвинувачений ОСОБА_7 та оскаржив його в апеляційному порядку.

До початку судового розгляду на електронну адресу апеляційного суду від захисника ОСОБА_11 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисту поруку та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти.

В обґрунтування вимог клопотання сторона захисту зазначає, що на даний час обвинувальний вирок не набрав законної сили у зв`язку з чим особа продовжує перебувати у статусі обвинуваченого, а отже застосований запобіжний захід підлягає судовому контролю судом апеляційної інстанції.

Вказує про відсутність на даний час ризиків передбачених ст . 177 КПК України у зв`язку просить суд змінити обвинувачено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистої поруки .

В судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали клопотання сторони захисту та просили його задовольнити, прокурор просив відмовити задоволені клопотання.

Суд апеляційної інстанції заслухавши учасників кримінального провадження, перевіривши доводи клопотання захисника, дійшов висновку про залишення вказаного клопотання без задоволення за наступних підстав.

Главою 18 КПК Українирегулюються порядок застосування запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Законодавцем визначено дві окремі стадії кримінального провадження, під час яких застосовуються запобіжні заходи, у тому числі і тримання під вартою, якими є досудове розслідування та судове провадження.

Судове провадження закінчується виходом суду до нарадчої кімнати та проголошенням судового рішення після виходу з неї.

Крім того згідно з положеннями п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Частиною 4 ст. 374 КПК України визначено, що у разі визнання особи винуватою у пред`явленому обвинуваченні в резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 176 КПК України до запобіжних заходів віднесено тримання під вартою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 судом першої інстанції ухвалено обвинувальний вирок, залишивши попередній запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що таке рішення суду першої інстанції є правильним та відповідає вимогам КПК України, наведені вище вимоги КПК України щодо заходу забезпечення не містять жодного посилання на термін дії такого запобіжного заходу.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про дію запобіжного заходу до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою при проголошенні вироку суду перебуває за межами, як досудового розслідування, так і судового провадження та не регулюється вимогами глави 18 КПК України.

При проголошенні вироку судом першої інстанції обвинуваченому призначається вид та міра покарання, та порядок її виконання. У разі перебування особи під вартою під час досудового розслідування та під час судового провадження, та у разі призначення покарання у виді позбавлення волі, строк перебування особи під вартою зараховується у строк покарання відповідно до вимог КК України.

При проголошенні вироку судом першої інстанції та призначенні покарання у виді позбавлення волі суд першої інстанції не обізнаний про наміри сторін апеляційного оскарження вироку, та фактично обвинувачений перебуває на стадії відбування призначеного покарання.

Також слід наголосити, що чинний КПК України не передбачає можливості за клопотанням захисника змінити запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок та призначено реальну міру покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 201, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звільнення з-під варти обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із закінченням строку дії запобіжного заходу залишити без задоволення.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: