Справа № 522/6403/26
Провадження № 1-кс/522/2123/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання директора ТОВ «СПС-РІЕЛТ» ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000128, -

ВСТАНОВИВ:

Директор ТОВ «СПС-РІЕЛТ» ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просить скасувати арешт земельної ділянки кадастровий номер :23:002:0007, яка належить Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради () та знаходиться в оренді ТОВ «СПС-РІЕЛТ»; заборону будь-яким юридичним та фізичним особам користуватися, розпоряджатися, відчужувати та здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (в тому числі поділу, об`єднання, виділу частки) щодо земельної ділянки кадастровий номер :23:002:0007; заборону фізичним та юридичним особам проводити будь-які будівельні роботи (реконструкцію, капітальний ремонт, знесення тощо) на земельній ділянці кадастровий номер :23:002:0007.

Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримала та показала, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2025 року справа № 947/29340/25 накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :23:002:0007, вказану ухвалу ТОВ «СПС-РІЕЛТ» не отримувало, заперчувати проти винесення вказаної ухвали змоги не мало, про існування вказаної ухвали дізналося випадково з ЄДРСР.

СВ ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000128 від 15.07.2025 за ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :23:002:0007, яка розташована за адресою: м. Одеса, «Ланжерон» пляж, земельна ділянка, 1, перебуває у власності Територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради, розмір частки 1/1 та перебуває в оренді в ТОВ «СПС-РІЕЛТ», .

На думку слідчого, дана земельна ділянка з вищевказаним кадастровими номером є об`єктом кримінально-протиправних дій, та винесено відповідну постанову про визнання її речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Станом на даний час в кримінальному провадженні № 0000128 нікому не повідомлено про підозру, при цьому ані посадові особи, ані юридична особа ТОВ «СПС-РІЕЛТ» - не є суб`єктом кримінального провадження, з числа перелічених у частині 5 статті 170 КПК України, та відсутні цивільні позови майнового характеру.

31.07.2015 року між Одеською міською радою (Орендодавець) та Приватним підприємством (наразі ТОВ) «СПС-РІЕЛТ» (Орендар) укладено договір оренди землі, за умовами п. 1.1 якого Орендодавець на підставі Закону України «Про оренду землі» та рішення Одеської міської ради № 6790-VI від 10.06.2015 передає, а Орендар приймає у строкове, платне володіння, користування земельну ділянку площею 0,4754 га, що находиться за адресою: м. Одеса, «Ланжерон» пляж, земельна ділянка 1, кадастровий номер :23:002:0007. Вид використання земельної ділянки: для експлуатації та обслуговування оздоровчого центру; цільове призначення земельної ділянки: Е.07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Зазначена земельна ділянка належить на праві комунальної власності Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради, право власності на яку зареєстровано 21.07.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 10533002.

За приписами пунктів 2.1, 2.2 договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,4754 га. На земельній ділянці розташовано: нежитлові будівлі, що належать ПП «СПС-РІЕЛТ» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29.10.2010 приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу ОСОБА_7 , за реєстровим №677, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , номер правочину: 4185402, право власності на які зареєстровано 12 листопада 2010 року Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі: 99 неж-165, номер запису: 5789.

Відповідно до п. 2.3. нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що, є предметом цього договору, становить 18 429 784,26 грн, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси №63/П від 04.06.2015, складеного управлінням Держземагентства у м. Одесі Одеської області Головного управління Держземагентства в Одеській області Держземагентства України.

Договір укладено терміном на 10 (десять) років, до початку реалізації планувальних рішень району, для експлуатації та обслуговування оздоровчого центру (п. 3.1. договору).

Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію (п. 3.2. договору).

За умовами п. 4.5. договору розмір орендної плати переглядається у разі: зміни розміру земельного податку, відповідно до чинного законодавства України; введення в дію нової нормативної «Грошової оцінки земель м. Одеси». яка затверджується рішеннями Одеської міської ради; зміни функціонального призначення будівлі або її частини; в інших випадках, передбачених чинним законодавством. У цих випадках розмір орендної плати змінюється за ініціативою Орендодавця.

Так, рішенням Одеської міської ради від 29.06.2016 № 756-VII затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси станом на 01.01.2016 та встановлено, що нормативна грошова оцінка застосовується з 01.01.2017, та згідно вказного рішення нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :23:002:0007 становить 2 522 703,01 грн.

Надалі, рішенням Одеської міської ради від 02.07.2025 року №3415-VIII поновлено договір оренди землі від 31.07.2015 року, що укладений між Одеською міською радою та ТОВ «СПС-РІЕЛТ», та зобов`язано ТОВ «СПС-РІЕЛТ» протягом 12 місяців розробити та укласти додатковий договір про поновлення та внесення змін до договору оренди землі, щодо строкового, платного володіння, користування земельною ділянкою площею 0,4754 га, що находиться за адресою: м. Одеса, «Ланжерон» пляж, земельна ділянка 1, кадастровий номер :23:002:0007.

Отже, між сторонами наявні цивільно-правові відносини, що урегульовані нормами ЦКУ, ЗКУ, ЗУ «Про оренду землі» та положеннями договору про оренду землі, та наявність арешту на земельну ділянку кадастровий номер :23:002:0007 позбавляє можливості сторони нотаріально засвідчити вже фактично погоджену Додаткову угоду, позбавляє Орендаря вільно володіти вказаним майном, а Територіальну громаду міста Одеси - отримувати кошти від сдачі в Оренду майна.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Вважає, що станом на даний час відпала та не існує потреба в продовженні арешту майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки відсутня підозра у вчиненні кримінального правопорушення відносно як власника майна так і його користувача, відсутні цивільні позови майнового характеру та відсутні підстави конфіскації майна.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на тій презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно абзацу другого ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Прокурори Приморської окружної прокуратури м. Одеси в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання, вислухавши сторони, приходжу до висновку, що воно підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно з п.13 інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Керуючись ст.ст. 174, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання директора ТОВ «СПС-РІЕЛТ» ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000128 задовольнити.

Скасувати арешт земельної ділянки кадастровий номер :23:002:0007, яка належить Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради () та знаходиться в оренді ТОВ «СПС-РІЕЛТ»; заборону будь-яким юридичним та фізичним особам користуватися, розпоряджатися, відчужувати та здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (в тому числі поділу, об`єднання, виділу частки) щодо земельної ділянки кадастровий номер :23:002:0007; заборону фізичним та юридичним особам проводити будь-які будівельні роботи (реконструкцію, капітальний ремонт, знесення тощо) на земельній ділянці кадастровий номер :23:002:0007.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

13.05.2026