Справа № 298/1363/25
Номер провадження 1-кп/298/74/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000173 від 27 серпня 2025 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Свалява Свалявського району Закарпатської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , розлученого, з середньою освітою, непрацюючого, в силу ст.89 КК України несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у період з 26 вересня 2024 року по 25 серпня 2025 року, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, на ґрунті особистих неприязних відносин, за місцем спільного проживання вчиняв домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_5 , з якою спільно проживає однією сім`єю, що полягало у вчиненні систематичного психологічного насильства, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої за наступних обставин.

Зокрема, 26 вересня 2024 року біля 20 години 20 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись вдома в будинку АДРЕСА_2 , умисно висловлював образи та нецензурну лайку в сторону своєї співмешканки ОСОБА_5 , яка проживає разом із ним, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Окрім цього, 7 липня 2025 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , умисно висловлював образи та нецензурну лайку в сторону своєї дружини ОСОБА_5 , яка проживає разом із ним, чим міг завдати шкоду її психологічному здоров`ю.

У подальшому 25 серпня 2025 року, в нічну пору доби, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_2 , вчинив дії психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_5 , а саме: вчиняв з останньою сварки через ряд побутових питань, ображав нецензурною лайкою, принижував честь та гідність, схопив за горло рукою та притиснув до стіни будинку, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Вищевказаними діями ОСОБА_3 вчиняв психологічне та фізичне насильство відносно дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що спричинило психологічні та фізичні страждання, завдало шкоди її психологічному та фізичному здоров`ю.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у домашньому насильстві, тобтоумисному, систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних та фізичних страждань, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

18 лютого 2026 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 за ініціативи потерпілої ОСОБА_5 укладена угода про примирення обвинуваченого з потерпілою.

Згідно змісту вказаної угоди, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ст.126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для потерпілої і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а для потерпілої позбавлення права вимагати в подальшому притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений, потерпіла підтримали угоду про примирення від 18 лютого 2026 року, просили її затвердити.

Потерпіла пояснила, що вибачила обвинуваченого, останній просив у неї вибачення, змінив свою поведінку. Зауважила, що обвинувачений дотримується належної поведінки, на даний час допомагає їй по господарству, припинив вживати алкоголь. Наголосила, що обвинувачений, коли не вживає алкогольні напої, то поводиться добре, виконує всю роботу по господарству. Ствердила, що угода укладена за її ініціативою, просила затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт. Запевнила, що жодних претензій до ОСОБА_3 не має.

Прокурор у судовому засіданні повідомила, що до початку судового засідання примірник угоди отримала, зі змістом такої ознайомлена, щодо затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим не заперечує.

Представник потерпілої повідомила, що за ініціативою потерпілої укладена з обвинуваченим угода про примирення, сторонами узгоджено покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, просила угоду про примирення затвердити.

Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, із запропонованим видом та мірою покарання погодився, просив затвердити угоду про примирення. У судовому засіданні просив вибачення від потерпілої, висловив щирий жаль з приводу протиправних дій, запевнив, що в майбутньому не допускатиме такої поведінки. Зазначив, що за постановами суду був притягнутий до адміністративної відповідальності, стягнення за якими відбув, востаннє - адміністративний арешт 15 діб, зробив відповідні висновки.

Перевіривши угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, визначені в п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним та вид покарання.

Також судом установлено, що потерпіла повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілої суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних та фізичних страждань, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На переконання суду, покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який є розлученим, непрацюючим, має місце реєстрації та постійного проживання, за даними наявної документації не перебуває на наркологічному та психіатричному обліку, в силу ст.89 КК України є несудимим, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття; обставини, що обтяжують покарання - відсутні.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення та призначення ОСОБА_7 узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: направлення для проходження програми для кривдників. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Враховуючи систематичність вчинення домашнього насильства по відношенню до потерпілої, суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: направити для проходження програми для кривдників.

Суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування, які організовують та забезпечують проходження кривдниками таких програм (ч.ч. 1, 2 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

На переконання суду, саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, є пропорційним характеру вчинених дій, їх небезпечності, внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність як ним самим, так і іншими особами, та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання, а також сприятиме покращенню психічного здоров`я потерпілої.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Водночас, суд дійшов висновку про відсутність необхідності обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, оскільки учасники судового процесу не заявляли клопотання про його обрання та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 18 лютого 2026 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000173 від 27 серпня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, і призначити йому узгоджене в угоді покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Застосувати до ОСОБА_3 на строк три місяці обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, та направити його для проходження програми для кривдників.

Виконання обмежувального заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді проходження програми для кривдників покласти на Великоберезнянську селищну раду Ужгородського району Закарпатської області.

Контроль за виконанням проходження ОСОБА_3 програми для кривдників покласти на Великоберезнянську селищну раду Ужгородського району Закарпатської області та уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання обвинуваченого.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст.91-1 КК України, є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1