Справа №751/1206/25
Провадження №1-в/751/2/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , представника Новозаводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові подання Новозаводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком стосовно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24.04.2025 у справі №751/1206/25 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, які передбачені ст. 126-1, ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування з іспитовим строком 2 (два) роки.

Вирок суду набрав законної сили 27.05.2025, про що 27.05.2025 видано розпорядження суду щодо виконання вироку.

До Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшло подання від 10.09.2025 щодо скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком суду. Подання вмотивовано такими обставинами, як невиконання засудженим обов`язків, покладених на нього вироком суду та наявністю фактів притягнень до адміністративної відповідальності. У поданні зазначається, що 13.06.2025 ОСОБА_6 було роз`яснено його обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин, а саме алкоголю. 13.06.2025 ОСОБА_6 було надано направлення до відповідного центру зайнятості для постановки на облік як безробітного та сприяння у працевлаштуванні, а також направлення до КНП «Чернігівська обласна психіатрична лікарня» для проходження лікування від розладів психіки внаслідок вживання алкоголю. Однак ОСОБА_6 допустив порушення покладених на нього обов`язків, а саме: не з`являвся без поважних причин для реєстрації до органу пробації, не виконав обов`язків щодо працевлаштування та проходження колекційної програми для кривдників. Крім того, засуджений неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП.

Також в судовому засіданні представник органу пробації доповнив аргументи подання та зазначив, що станом на час розгляду подання щодо ОСОБА_6 набрали законної сили три постанови про адміністративні правопорушення, пов`язані із домашнім насильством, а на розгляді Новозаводського районного суду міста Чернігова перебуває ще низка адміністративних протоколів щодо ОСОБА_6 , які пов`язані із вчиненням домашнього насильства та порушенням громадського порядку. Також ОСОБА_6 не виконав обов`язку із працевлаштування та проходження програми для кривдників. За таких умов орган пробації просив суд направити ОСОБА_6 для відбування покарання за вироком суду.

Прокурор в судовому засіданні підтримала доводи подання та просила суд скасувати іспитовий строк та направити ОСОБА_6 для відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засідання просили суд відмовити у задоволенні подання.

Розглянувши доводи подання та дослідивши надані в його обґрунтування докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання, із урахуванням такого.

Із положень ст. 166 КВК України вбачається, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

При вирішенні даного подання суд виходить із того, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою (див. висновки, наведені в ухвалі Чернігівського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року у справі № 732/935/24; від 19 листопада 2025 року № 733/2373/24; від 29 травня 2025 року № 741/613/22 тощо). При цьому, підставою для направлення засудженого для відбуття покарання є не лише формальне невиконання покладених на нього обов`язків, а таке невиконання, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення (ухвала Чернігівського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року у справі № 748/4952/23).

Однак, на переконання суду, наведених обставин представником органу пробації в повній мірі доведено не було.

І. Щодо виконання обов`язку пройти лікування від алкогольної залежності

Вироком суду на засудженого було покладено чотири названих вище обов`язки, серед яких обов`язок пройти лікування від алкогольної залежності.

Хоча в обґрунтування свого подання орган пробації посилається більшою мірою на порушення засудженим інших обов`язків, а саме обов`язку працевлаштування, проходження програми для кривдників та періодичної явки до органу пробації для реєстрації, на думку суду обґрунтоване вирішення подання є можливим лише за наслідками всебічної оцінки стану виконання засудженим обов`язків за вироком в цілому, та як наслідок - на підставі обґрунтованого висновку про наявність або відсутність підстав на даний час вважати, що засуджений свідомо ухиляється від виконання обов`язків, відбування покарання та від контролю за його поведінкою.

Також, на думку суду, лікування від алкогольної залежності є одним із ключових питань в аспекті висновку про можливість або неможливість ресоціалізації засудженого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства. Такого висновку суд дійшов зокрема беручи до уваги те, що всі інкриміновані бойку епізоди адміністративних правопорушень та кримінальних правопорушень, за які ОСОБА_6 було засуджено згідно вироку, ним було вчинено в стані алкогольного сп`яніння.

Такого ж висновку слід дійти з урахуванням характеристики засудженого, що наведена листі Чернігівського міського центру соціальних служби від 23.01.2026 №234, а саме: було проведено діагностику рівня тривожності, депресії, агресивності, емоційного інтелекту за рекомендованими методиками. За результатами рівень агресії засудженого помірний, але має підвищений рівень ворожості. Виявлено недостатній рівень здатності відстоювати власні інтереси. Тривожність на середньому рівні, виявлено ознаки депресії.

Також суд звертає увагу на пояснення матері засудженого, що містяться в довідці фахівця з питань пробації від 07.07.2025 (аркуш особової справи 66), відповідно до якого матір ОСОБА_6 охарактеризували співіснування із ним як посереднє, а саме що має з сином нормальні відносини поки він не вживає спиртні напої, а на фоні їх вживання в них виникають конфліктні ситуації.

Отже, на думку суду дані про особу засудженого дають підстави для висновку про те, що оцінка готовності засудженого до корекції своєї поведінки нерозривно пов`язана як із оцінкою виконання засудженим обов`язку щодо проходження лікування від алкогольної залежності, так і з коректністю дій органів державної влади та державних установ щодо забезпечення такого лікування.

Однак досліджені судом матеріали подання та особової справи засудженого не призводять суд до переконання про те, що уповноваженими органами та установами було вжито всіх належних заходів до забезпечення лікування засудженого від алкогольної залежності.

Так, як вбачається із матеріалів подання, 19.06.2025 засуджений звернувся до КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» (далі КНП «ЧОПНЛ») із направленням щодо проходження лікування, та лікарем було видано направлення на його госпіталізацію.

З матеріалів особової справи слід дійти однозначного висновку про те, що засуджений ОСОБА_6 звертався до лікувального закладу із відповідним направленням з метою госпіталізації (дата звернення в офіційних документах різниться 24.06.2025 або 25.06.2025). Ще більше різняться причини та обставини не здійснення госпіталізації засудженого.

Як вбачається із направлення ОСОБА_6 на госпіталізацію у психіатричну лікарню від 19.06.2025 остатнього направлено на госпіталізацію з діагнозом «Психічні порушення внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності».

Відповідно до письмового пояснення засудженого від 25.06.2025 останній повідомив, що 24.06.2025 звернувся за направленням на госпіталізацію у належне відділення психіатричного закладу, однак йому було відмовлено у госпіталізації з причин відсутності, як на думку лікаря, підстав для госпіталізації та відсутності в засудженого коштів на лікування (аркуш особової справи 46).

Відповідно до довідки фахівця відділу пробації від 25.06.2025 (а.о.с. 47) за наслідками спілкування із персоналом підтверджено факт відмови у госпіталізації засудженого з причин відсутності, як на думку медичного персоналу, підстав для такої госпіталізації.

Відповідно до листа КНП «ЧОПНЛ» від 07.07.2025 зазначено, що 25.06.2025 ОСОБА_6 з`явився в лікувальний заклад, однак йому було відмовлено в госпіталізації з причин відсутності вільних місць. Термін дії планового направлення один рік, тобто до 20.06.2026(а.о.с. 69).

При цьому суд акцентує увагу, що версія засудженого щодо причин відмови йому в госпіталізації - зокрема персональна позиція лікаря щодо відсутності підстав для госпіталізації - більшою мірою узгоджується із відомостями, викладеними у довідці фахівця пробації за наслідками телефонного дзвінка до персоналу лікувального закладу, аніж викладена у листі лікувального закладу версія щодо відсутності вільних місць на час звернення.

За наведених обставин, суду не надано достатньо даних на підтвердження того, що невиконання обов`язку з проходження лікування було викликано саме бездіяльністю засудженого, а не некоректними діями працівників лікувального закладу.

ІІ. Щодо виконання обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації

Як вбачається із доводів подання та подальших уточнень до нього, орган пробації посилається на те, що засуджений допустив низку випадків невиконання обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а саме: 17.06.2025, 19.08.2025, 16.09.2025, 21.10.2025, 04.11.2025, 18.11.2025, 02.12.2025, 16.12.2025, 06.01.2026, 20.01.2026, 03.02.2026.

Щодо неявки 17.06.2025 засуджений 17.06.2025 в ході телефонної розмови із представником органу пробації повідомив, що не прийде на реєстрацію до органу пробації, оскільки пошкодив ногу (а.о.с. 33). Підтверджуючих документів не надав, однак як слідує із подання, з`явився 19.06.2025 для надання пояснень (сторінка 1 подання зворот, аркуш особової справи 40). За даним фактом щодо ОСОБА_6 було винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання (а.с. 41).

Щодо неявки 19.08.2025 засуджений у телефонному режимі 20.08.2025 (а.о.с. 94) та в своїх письмових поясненнях від 25.08.2025 (а.о.с. 97) пояснив, що не з`явився на реєстрацію, оскільки на нього біля під`їзду накинувся невідомий чоловік та став наносити йому тілесні ушкодження.

Щодо неявки 16.09.2025 засуджений у своїх поясненнях визнав, що не з`явився на реєстрацію, оскільки зловживав спритними напоями.

Стосовно неявки на реєстрацію 16.12.2025 засуджений надав письмові пояснення, що не з`явився для реєстрації, оскільки їздив до м. Києва забирати пораненого товариша, однак документів на підтвердження не надав.

Щодо неявки 06.01.2026 засуджений у своїх письмових поясненнях визнав факт неявки без поважних причин (забув про необхідність явки для відмітки).

Щодо неявки 20.01.2026 засуджений пояснив, що не з`явився для реєстрації оскільки хворів, однак підтверджуючих документів не надав.

При цьому, суд не може виключати те, що в окремих випадках неявка засудженого дійсно могла відбуватися зокрема внаслідок погіршення здоров`я чи інших обставин, і на думку суду відсутність зокрема листка непрацездатності не може бути достатнім доказом для висновку про відсутність таких обставин, зокрема і в контексті того, що засуджений в певні періоди не був офіційно працевлаштованим.

Щодо неявок засудженого для реєстрації 21.10.2025, 04.11.2025, 18.11.2025, 02.12.2025, 03.02.2026 суд вищевказані факти неявок для реєстрації на даний час до уваги взяти не може у зв`язку із наступним.

Згідно підпункту 4 пункту 2 розділу ІХ Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 № 272/5 (далі - Порядок), у день реєстрації звільнений з випробуванням ставить підпис у листку реєстрації у графі «Підпис» або здійснює реєстрацію за допомогою мобільного застосунку «Е-пробація». Якщо звільнений з випробуванням не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації або не здійснив її засобами мобільного застосунку «Е-пробація» у зазначеній графі зазначається «не з`явився» та робиться посилання на аркуш особової справи, де є інформація або пояснення про причину неявки.

При цьому, відповідно до підпункту 5 пункту 3 2 розділу ІХ Порядку до вирішення судом питання про скасування звільнення від відбування покарання та направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання виконання судового рішення стосовно звільнених з випробуванням не припиняється, а документи, які надходять до уповноваженого органу з питань пробації стосовно такого звільненого з випробуванням, долучаються до копії подання.

Водночас письмові пояснення засудженого ОСОБА_6 щодо вказаних вище фактів неявки на реєстрацію до органу пробації суду не надані, як і докази виклику засудженого та його неявки для їх надання, а тому суд вважає посилання на них передчасними.

З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що станом на час розгляду подання суду надано достатні докази підтверджених неявок засудженого без поважних причин 16.09.2025 та 06.01.2026.

Також суд зауважує також, що до звернення до суду із поданням 10.09.2026 засуджений здебільшого з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу пробації (01.07.2025; 15.07.2025, 05.08.2025, 02.09.2025).

За наведених умов суд вважає, що мають місце факти неналежного виконання обов`язку щодо явки для реєстрації в уповноваженому органі з питань пробації. Водночас висновок про те, що на даний час має місце таке невиконання даного обов`язку, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, є передчасним.

ІІІ. Щодо виконання обов`язку пройти корекційну програму для кривдників

Відповідно до листа Чернігівського міського центру соціальних служб від 23.01.2026 №234 ОСОБА_6 25.08.2025 особисто звернувся до Центру з метою проходження програми для кривдників. ОСОБА_6 було ознайомлено зі змістом та строками програми, за результатами мотиваційної бесіди останній висловив свою згоду на проходження програми. Програму тривалістю три місці засуджений пройшов не в повному обсязі. Під час зайнять він виконував всі запропоновані завдання, однак неодноразово зазначав, що йому важко їх виконувати за станом здоров`я. Спостерігалися пропуски зустрічей, про які ОСОБА_6 здебільшого попереджав. Починаючи з середини жовтня 2025 засуджений перестав виходити на зв`язок із фахівцями Центру. Останній контакт в телефонному режимі відбувся 06.11.2025.

З урахуванням викладених у листі Чернігівського міського центру соціальних служб від 23.01.2026 №234 відомостей суд вважає, що мало місце неналежне виконання покладеного судом обов`язку. Однак з урахуванням того, що засуджений вживав заходів до проходження програми, та працівниками Центру не надано йому однобічно негативної характеристики, суд вважає, що на даний час передчасним є висновок про свідоме небажання засудженого стати на шлях виправлення.

ІV. Щодо виконання обов`язку працевлаштуватися або стати на облік як безробітний

Як вбачається із матеріалів особової справи, 13.06.2025 ОСОБА_6 було роз`яснено його покладені на нього судом обов`язки, зокрема обов`язок працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися для реєстрації до органів державної служби зайнятості як безробітного (а.о.с. 22).

Також, 13.06.2025 ОСОБА_6 було надано направлення для працевлаштування або постановлення на облік як безробітного (а.о.с. 28).

Як вбачається із письмового пояснення ОСОБА_6 від 19.06.2025 (а.о.с. 40) 19.06.2025 засуджений з`явився з направленням до Чернігівської філії Чернігівського обласного центру зайнятості і його поставили на облік як безробітного, та йому видали направлення для працевлаштування до КП «СКПО» (а.о.с. 40).

Як вбачається із матеріалів особової справи, Чернігівською філією Чернігівського обласного центру зайнятості було надано направлення на працевлаштування до КП «СКПО» (а.о.с. 42).

З наведених обставин вбачається, що засуджений невдовзі після роз`яснення покладених судом обов`язків звернувся для реєстрації до органів державної служби зайнятості як безробітного, зокрема отримав від такого органу направлення для працевлаштування.

Такі ж обставини слідують із листа Чернігівської філії Чернігівського обласного центру зайнятості від 25.06.2025 (а.о.с. 48), зокрема ОСОБА_6 було надано направлення для працевлаштування за вакансією «столяр» до КП «СКПО».

Із листа Чернігівської філії Чернігівського обласного центру зайнятості від 30.06.2025 (а.о.с. 55) вбачається, що оскільки ОСОБА_6 не надав військово-обліковий документ, ОСОБА_6 було надано направлення для працевлаштування за вакансією «столяр» до КП «СКПО».

Згідно пояснення засудженого від 01.07.2025 за направленням до КП «СКПО» ОСОБА_6 звернувся, йому було відмовлено в працевлаштуванні, оскільки він не відповідає вимогам та не має військово-облікового документа (а.о.с. 56).

01.07.2025 ОСОБА_6 за даним фактом було винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання (а.о.с. 57).

Згідно відповіді КП «СКПО» від 02.07.2025 ОСОБА_6 було відмовлено у працевлаштуванні у зв`язку із невідповідністю вимогам (а.о.с. 62).

01.07.2025 ОСОБА_6 отримав направлення до міського центру зайнятості (а.о.с. 58).

Як вбачається із пояснення ОСОБА_6 від 15.07.2025, засуджений 02.07.2025 отримав від органу служби зайнятості направлення на працевлаштування та 14.07.2025 звернувся із цим направленням до КП «Зеленбуд». Дані обставини підтверджуються відповідями про прийняте рішення щодо працевлаштування КП «Зеленбуд» від 14.07.2025 та 21.07.2025 (а.о.с. 72 та 74 відповідно).

Відповідно до пояснень матері засудженого ОСОБА_8 засуджений займається оформленням військово-облікових документів (а.о.с. 66).

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.07.2025 №6/3602 (а.о.с. 76) відсутня інформація щодо звернення ОСОБА_6 отриманням військово-облікового документа.

За змістом листа Чернігівської філії Чернігівського обласного центра зайнятості ОСОБА_6 звертався до установи щодо працевлаштування, та за відповідним направленням 22.07.2025 працевлаштований в КП «Зеленбуд» на вакансію озеленювач.

Згідно пояснення ОСОБА_6 від 13.08.2025 (а.о.с. 89) засуджений був прийнятий на роботу в КП «Зеленбуд» на вакансію озеленювач, однак робота його не влаштовує за станом здоров`я, а саме не витримує перебування на сонці. У зв`язку із викладеним 11.08.2025 засуджений звільнився з даної роботи за власним бажанням.

У своїх поясненнях засуджений ОСОБА_6 та його мати ОСОБА_8 посилаються, що засуджений працевлаштований неофіційно різноробочим на будівництві.

Аналізуючи доводи подання про направлення засудженого для відбування покарання в цій частині, суд зауважує, що на даний час засудженим ОСОБА_6 не виконано виконано обов`язок із працевлаштування або постановки на облік як безробітного.

Водночас суд зауважує, що станом на момент звернення із поданням органу пробації у вересні 2025 року засудженим вчинялися певні неодноразові кроки до працевлаштування неодноразово з`являвся до відповідного органу служби зайнятості, з`являвся за направленнями органу служби зайнятості до відповідних підприємств, на певний період працевлаштувався в КП «Зеленбуд».

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 розділу ІХ Порядку у разі відмови засудженого від запропонованої підходящої роботи без поважних причин уповноважений орган з питань пробації відбирає у нього письмове пояснення та застосовує письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Суд не може виключати тих обставин, що певна робота, зокрема озеленювачем в КП «Зеленбуд», у дійсності могла спричинити погіршення стану здоров`я засудженого, зокрема враховуючи наявність в засудженого офіційно підтвердженого статусу інваліда ІІ групи (а.о.с. 20).

На думку суду, у контексті даних обставин твердження про те, що засуджений має намір свідомо ухилитися від виконання даного покладеного вироком суду обов`язку, є передчасним.

V. Щодо адміністративних стягнень

Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06.08.2025 у справі №751/5693/25 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та встановлено, що 10.06.2025 о 20 год 15 хвилин ОСОБА_6 за місцем свого проживання, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, вичинив щодо своєї матері ОСОБА_8 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру: ображав нецензурною лайкою, чим завдав їй психологічних страждань (а.о.с. 105).

Відповідно до матеріалів особової справи, 13.06.2025 ОСОБА_6 роз`яснено покладені на нього судом обов`язки, а також наслідки їх невиконання та наслідки вчинення адміністративних правопорушень.

Відповідно до довідки фахівця центру пробації від 07.07.2025 (а.о.с. 65) у ході виходу за місцем проживання засудженого 07.07.2026 двері квартири ніхто не відчинив. Сусіди відмовилися від надання письмових пояснень, але в усній формі повідомили, що в квартирі АДРЕСА_1 дійсно проживає ОСОБА_6 та його матір, а також те, що останні зловживають спиртними напоями, та до них раніше дуже часто приїжджали працівники поліції, на даний час поліцію давно не викликали (а.о.с. 65).

Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29.08.2025 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Згідно з встановленими судом обставинами, 29.07.2025 о 15 год 00 хв ОСОБА_6 вчинив щодо своєї матері ОСОБА_8 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали в стусанах і штовханні, чим була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю.

Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.11.2025 у справі №751/7393/25 ОСОБА_6 визнано винним вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Згідно з встановленими судом обставинами, 16.08.2025 о 15 год 00 хв ОСОБА_6 будучи підданим адміністративному стягненню за подібне правопорушення протягом року, вчинив стосовно своєї матері ОСОБА_8 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру: ображав нецензурною лайкою, чим завдав їй психологічних страждань.

Суд погоджується із тим, що мали місце факти вчинення адміністративних правопорушень засудженим. Водночас суд бере до уваги те, що правопорушення 10.06.2025 було вчинено до роз`яснення засудженому обов`язків за вироком суду та наслідків їх невиконання, а також те, що вказаними вище адміністративними правопорушеннями не завдано суттєвої шкоди, зокрема відсутні факти завдання тілесних ушкоджень потерпілій або іншої суттєвої шкоди її здоров`ю.

Щодо наявності інших справ про адміністративні правопорушення в провадженні суду, наявність таких проваджень судом до уваги не береться, оскільки ані станом на момент звернення із поданням, ані на момент ухвалення рішення відсутні судові рішення, що набрали законної сили.

VІ. Висновки суду за результатами розгляду подання

Згідно із частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами

Відповідно до частини 2 статті 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

За результатами дослідження наданих в обґрунтування подання органу пробації доказів, взявши до уваги як факти неналежного виконання засудженим обов`язків та вчинення ним правопорушень, так і те, що засудженим в дійсності неодноразово вчинялися дії, спрямовані на виконання покладених на нього судом обов`язків, а також відсутність суттєвих негативних наслідків вчинених правопорушень, суд дійшов висновку про те, що на даний час відсутні підстави вважати, що засуджений свідомо не бажає стати на шлях виправлення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні подання органу пробації щодо направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком суду.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Новозаводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком стосовно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 12.02.2026.

Суддя ОСОБА_1