ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/711/26 Справа № 1-34/06 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

засудженого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_11 на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 03 вересня 2025 року про відмову в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_12 в інтересах засудженого ОСОБА_11 про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2006 року у кримінальній справі №1-34/06,-

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 03 вересня 2025 року було відмовлено у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_12 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_11 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2006 року у кримінальній справі №1-34/06

В обґрунтування свого рішення, суд першої інстанції зазначив, що встановленні обставини хоча і є новими, однак не є обставинами суттєвого і неспростовного характеру та не впливають на висновки суду викладені у вироку від 17.07.2006 року.

Провівши належну перевірку обставин, викладених у заяві про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не надано жодних належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність нововиявлених обставин, зокрема, тих, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироків, що належить переглянути, у строки передбачені ч.1 ст.461 КПК України, а ті доводи, що наводить засуджений в своїй заяві, фактично зводяться до незгоди в цілому з ухваленими рішеннями, а тому вказану заяву було залишено судом без задоволення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В своїй апеляційній скарзі та доповненні до неї засуджений ОСОБА_11 просить визнати факт порушення строків надання копії ухвали та неналежного оформлення та зобов?язати суд першої інстанції надати належним чином оформлену копію ухвали, у разі потреби зупинити розгляд апеляційної скарги до усунення зазначених порушень.

Скасувати ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 03.09.2025 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, зобов?язати суд дослідити всі нововиявлені обставини згідно зі ст. 459 КПК України.

В своїй апеляційній скарзі зазначає, що отримав не офіційну копію ухвали, а неналежним виготовлена ксерокопія, яка не містить підпису судді, не скріплена печаткою суду, не має цифрового підпису, не прошита та не пронумерована, сторінки ксерокопії містять фрагменти інших сторінок, надрукована у безсистемному порядку, з порушенням логіки викладення тексту.

Крім того отримана лише 27.10.2025 року в місці відбування покарання, що є грубим порушенням принципу розумності строків та перешкоджає реалізації права на апеляційне оскарження.

Зазначає, що заяви та клопотання подані ним були безпідставно відхилені судом першої інстанції без винесення мотивованих постанов, натомість усі клопотання сторони потерпілих були задоволені без належної перевірки, що свідчать про упередженість суду.

Вказує, що суд першої інстанції порушив правила підсудності, порушив норми процесуального права, не забезпечив рівність сторін, не дослідив нововиявлені обставини, не виніс мотивованих постанов, прийняв формальне рішення, що суперечить змісту статей КПК України.

Суд першої інстанції вибірково та формально оцінив докази щодо участі понятого ОСОБА_13 , не перевірив суперечливі анкетні дані, не встановив його особу та безпідставно визнав допустимими протоколи огляду речей. Наявні розбіжності в адресах, відсутність належної перевірки та сумніви щодо реальної участі понятого свідчать про недопустимість відповідних доказів і є підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами.

Вказує, що Соборний районний суд м. Дніпра безпідставно зазначає, що його заява подана за новими, а не нововиявленими обставинами.

Зазначає, що відмова суду розглядати подані ним доповнення до заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами є необґрунтованою та суперечить ст. 55 Конституції, ст.ст. 7-11, 91, 334 КПК України, а всі наведені обставини стосуються однієї кримінальної справи та підлягають оцінці в сукупності. Він також наголошує, що ці обставини не могли бути відомі ані йому, ані суду під час ухвалення вироку, а їх встановлення стало можливим лише згодом, що позбавило його можливості належного захисту та доведення невинуватості раніше.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений та його захисник апеляційну скаргу засудженого підтримали, просили її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Потерпілі просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги засудженого.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення засудженого, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення й вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Закон містить вичерпний перелік обставин, які визнаються нововиявленими. Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю суду; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу. Тобто необхідна наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Верховний суд у своїй ухвалі від 18 травня 2020 року під час розгляду провадження №51-2290ск20 прийшов до висновку, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.

Відповідно до вищезазначеного, нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення.

Так, за змістом ст. ст. 459 - 467 КПК України перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути.

Відповідно до п. 5 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_11 вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2006 року засуджений за ч. 4 ст. 187 КК України до чотирнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, за ч. 3 ст. 289 КК України до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, за п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_11 довічне позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 30 січня 2007 року вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2006 року залишено без змін.

Суд першої інстанції, проаналізувавши доводи, зазначені у заяві засудженого, дослідивши матеріали кримінальної справи № 1-34/06, дійшов висновку про те, що нововиявлених обставин, передбачених ст. 459 КПК України, у заяві не наведено, а обставини, на які посилається ОСОБА_11 перевірялися та їм була надана відповідна оцінка Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2006 року та Верховним Судом України від 30 січня 2007 року.

Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду першої інстанції і вважає, що апеляційна скарга засудженого не містить переконливих доводів на їх спростування. До того ж колегія суддів у межах доводів апеляційної скарги, зазначає наступне.

Твердження засудженого в апеляційній скарзі про те, що ним не було отримано копію ухвали від 03.09.2025 року, є безпідставними.

Ухвалою Соборного районного суду від 03 вересня 2025 року засудженому було видано належним чином завірену копію ухвали, прошиту, пронумеровану та скріплену печаткою суду.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявна розписка, яка підтверджує, що 27 жовтня 2025 року засуджений ОСОБА_11 отримав копію ухвали від 03.09.2025 року (том 11, а.п. 244).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що всі заявлені засудженим клопотання були судом першої інстанції безпідставно відхилені без постановлення мотивованих ухвал, є голослівними. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кожне клопотання, заявлене засудженим у ході судового розгляду, було предметом розгляду суду першої інстанції, за результатами якого ухвалювалися відповідні процесуальні рішення у формі ухвал, що занесені до журналу судового засідання та містяться в матеріалах справи.

При цьому засуджений у своїй апеляційній скарзі не зазначає, які саме клопотання залишилися без розгляду, не наводить конкретних обставин чи доказів, які б підтверджували відсутність мотивованих судових рішень, а також не спростовує зміст ухвал, постановлених судом. За таких обставин наведені доводи апеляційної скарги не підтверджуються матеріалами кримінального провадження та не можуть бути підставою для задоволення апеляційних вимог.

Доводи засудженого щодо недопустимості протоколів огляду речей у зв`язку з сумнівами в участі понятого ОСОБА_13 є безпідставними та не спростовують законності вироку, оскільки, як убачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено вироком суду, ОСОБА_14 під час досудового розслідування і судового розгляду визнавав свою причетність до вчинення інкримінованих злочинів, не заперечував фактичні обставини справи та погоджувався з викладеними у протоколах слідчих дій даними.

Під час апеляційного розгляду ці факти були підтверджені потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили, що були присутні під час судових засідань у судах усіх інстанцій та зазначили, що засуджений ОСОБА_14 визнавав свою вину в повному обсязі, жодного разу не спростовував установлені фактичні обставини кримінального провадження, а висловлював незгоду виключно з призначеним йому покаранням.

Водночас такі доводи засудженого фактично зводяться до припущень та переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції, і не підтверджуються належними та допустимими доказами, які б свідчили про фальсифікацію матеріалів кримінального провадження або істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Саме по собі з`ясування таких обставин без доведення їх впливу на правильність висновків суду щодо винуватості засудженого не є нововиявленими обставинами у розумінні КПК України та не може слугувати підставою для перегляду вироку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що засудженим в своїй апеляційній скарзі не було наведено ані нововиявлених обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, які можуть стати підставою для скасування ухвали Соборного районного суду міста Дніпра, ані доводів щодо невідповідності вимогам КПК України оскаржуваної ухвали суду. Будь-яких порушень з боку районного суду при розгляді заяви засудженого, які б були підставою у відповідності до ст. 409 КПК України для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

А тому, з огляду на викладене, керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 03 вересня 2025 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4