Справа № 183/2172/26
№ 1-кс/183/294/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 04 березня 2026 року за №0000313 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.246 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_3

встановив:

Слідчий, звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 04 березня 2026 року за №0000313 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.246 КК України.

В клопотанні слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене в ході огляду місця події 04 березня 2026 року, шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження вказаним майном, а саме:

-транспортний засіб марки «КАМАЗ» сірого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 в кузові якого візуально вбачаються фрагменти деревини різного діаметру та довжини, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ;

-ключі від транспортного засобу марки «КАМАЗ» сірого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 .

В судовому засіданні засідання прокурор, слідчий підтримали клопотання про арешт майна, просили його задовольнити.

Дослідивши матеріали, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 1 ст. 173 КПК України слідчій суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так прокурором, слідчим не доведено, що вилучені речі є знаряддями вчинення злочину.

В судовому засіданні слідчий не зміг пояснити яким чином спиляні фрагменти деревини у даному транспортному засобі підпадають під поняття «перевезення незаконно зрубаних дерев або чагарників», передбачене ч.1 ст.246 КК України, оскільки походження даної деревини станом на момент розгляду клопотання не з`ясоване.

Окрім цього, клопотання містить посилання на те, в ході проведення огляду місця події, а саме вільної ділянки місцевості, яка розташована поблизу буд. 126 по вул. Гідності, м.Самар, Дніпропетровської області виявлено транспортний засіб марки «КАМАЗ» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 сірого кольору. У вказаному транспортному засобі у вантажному відсіку візуально вбачаються фрагменти деревини різного діаметру та довжини. Вказаний транспортний засіб перебував під керуванням ОСОБА_6 .

З даного клопотання неможливо встановити чи було взагалі зупинено транспортний засіб марки «КАМАЗ» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , а також ким саме, а отже чому слідчий дійшов висновку про те, що вказаний транспортний засіб здійснював перевезення фрагментів спиляної деревини.

Згідно із ч. 1 ст. 173 КПК України слідчій суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так прокурором не доведено, що має місце наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В судовому засіданні прокурор не довів необхідність у накладенні арешту ані на транспортний засіб, ані на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та на ключі від транспортного засобу, так само як і не доведено і можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даних речових доказів, а також те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, яка є законним власником даного майна.

Також прокурор не довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

За таких обставин слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання, а вилучене майно підлягає негайному поверненню особі, в якої його було вилучено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 98, 107, 170 172 КПК України, слідчий суддя,

постановив :

В задоволенні клопотання слідчого Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 04 березня 2026 року за №0000313 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.246 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1