Справа № 703/8682/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні №0000197 від 2 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.263, ч.3 ст.15, ч.2 ст. 263 КК України,

встановив:

На розгляді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження №0000197 від 2 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.263, ч.3 ст.15, ч.2 ст. 263 КК України.

2 березня 2026 року суддя ОСОБА_3 в указаному кримінальному провадженні заявив самовідвід, який мотивував тим, що вивчивши матеріали кримінального провадження, з метою вирішення питання про прийняття його до провадження, ним встановлено, що відповідно до обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні, обвинуваченим є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Смілянської міської ради «Про затвердження списку присяжних Смілянського міськрайонного суду Черкаської області», вирішено затвердити список присяжних Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, до якого входить також ОСОБА_4 , 1977 року народження.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , 1977 року народження, є присяжним Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, в якому, у тому числі, ним здійснюється правосудця, та обвинувачений ОСОБА_4 входить до складу суду при розгляді окремих категорій судових справ.

У нього, як судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, знаходилися в провадженні судові справи, розгляд яких здійснювався у складі одного судді і двох присяжних, та неодноразово до складу суду входив і обвинувачений ОСОБА_4 , як присяжний.

За таких обставин він не може брати участь у розгляді вказаного кримінального провадження.

Згідно з п.4 ч.І ст.75 КПК України, слідчий судця, судця або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75- 79 цього Кодексу, слідчий судця, судця, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі "Білуга проти України", від 28.10.1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії" тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який судця, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом".

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи "Цанд проти Австрії", заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 року та "Россі проти Франції", заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989 року). Про те, що термін "суд, встановлений законом", поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад кримінального судочинства.

Ураховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, практику Європейського Суду з прав людини, з метою уникнення та запобігання у подальшому негативного ставлення до суду, а також з метою виключення будь-яких сумнівів сторони щодо неупередженого розгляду його справи, заява про самовідвід судді ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Керуючись ст. 76, 80-82 КПК України, суддя,-

ухвалив:

Заяву судді Смілянського міськрайонного суду ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.263, ч.3 ст.15, ч.2 ст. 263 КК України, передати до канцелярії Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для визначення головуючого судді в цьому кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : ОСОБА_1