Справа №333/1907/26
Провадження №1-кс/333/1282/26
УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2026 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ТУ ДБР ОСОБА_3 , прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002499 та додані до нього матеріали відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь Донецької області, громадянина України, який перебував на посаді такелажника 2-го евакуаційного відділення евакуаційного взводу ремонтної роти автотранспортного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, солдата, проживаючого за адресою:, АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23 березня 2026 року старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) від 12.07.2024 № 206, солдата ОСОБА_6 призначено на посаду такелажника 2-го евакуаційного відділення евакуаційного взводу ремонтної роти автотранспортного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та він вважається таким посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Разом з цим, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин. Відповідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) №388 від 28.12.2024 солдат ОСОБА_6 направлений на лікування до КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР. Де в подальшому ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні з 28.12.2024 до 16.01.2025. У зв`язку з закінченням лікування ОСОБА_6 був зобов`язаний 17.01.2025 прибути до місця служби, а саме до місця тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ, які на той час дислокувались у АДРЕСА_2 . Таким чином, 17.01.2025, солдат ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, не з`явився на службу з лікувального закладу до місця тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ, які на той час дислокувались у АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцеперебування до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв.

Таким чином, ОСОБА_6 за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.4 ст.408 КК України, а саме дезертирство, тобто нез`явлення на службу з лікувального закладу, з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

На даний час виникла необхідність у продовженні стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст.177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; та вчинити інше кримінальне провадження.

Слідчий, в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання з підстав викладених в ньому. Просив слідчого суддю продовжити дію запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Прокурор, в судовому засіданні повністю підтримав клопотання слідчого та стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 не заперечував щодо клопотання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначив про відсутність ризиків. Просив слідчого суддю відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 12.04.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.4 ст.408 КК України (кримінальне провадження №0002499).

Клопотання слідчого погоджене з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та оформлене відповідно до вимог ст.184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України у повному обсязі.

24.01.2026 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

24.01.2026 року повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про виклик на 29,30, 31 січня 2026 року на 10:00 год. до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) були направлені поштовим відправленням за місцем проживання підозрюваного, до військової частини у якій останній проходить військову службу.

В подальшому отримано інформацію від військової частини НОМЕР_1 НГУ, що військовослужбовець ОСОБА_6 перебуває в районі ведення бойових дій в Харківській області та прибути в зазначені дати не має можливості.

17.02.2026 року від командування військової частини НОМЕР_1 НГУ надійшла письмова відмова про надання письмової згоди щодо подальшого проходження військової частини НОМЕР_1 НГУ військовослужбовцю ОСОБА_6 у зв`язку із небажанням останнього виконувати бойові накази командира та недбалим виконанням функціональних обов`язків та поставлених задач.

19.02.2026 року слідчим суддею Комунарського районного суду м.Запоріжжя відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком, до 24.03.2026 (включно).

Згідно постанови від 23 березня 2026 року, керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України до 3 (трьох) місяців, тобто до 24 квітня 2026 року.

Згідно ч.3,5 ст.199 КПК України слідчий суддя відмовляє у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики та існують обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагають від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні по справі «Феррарі-Браво проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягненню мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182).

Згідно з п.1 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання обґрунтованості пред`явленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, слідчий суддя звертає увагу на те, що як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.

Враховуючи наведену правову позицію, й обставини провадження, обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального провадження підтверджується доказами, а саме: матеріалами службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 НГУ за фактом відсутності на службі військовослужбовця; протоколами допиту свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 НГУ, які пояснили обставини відсутності ОСОБА_6 на службі; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Як зазначено в клопотанні, на теперішній час закінчити досудове розслідування кримінального провадження до спливу строку дії запобіжного заходу обраного до ОСОБА_6 неможливо, у зв`язку із необхідністю проведення ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

На думку слідчого судді, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, дані про особу підозрюваного, а саме скоєнні тяжкого злочину, конкретні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, свідчить про існування з боку підозрюваної особи наступних ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність слідчим під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, оцінюючи ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженню, намагаючись забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, слідчий суддя вбачає, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою необхідно задовольнити.

Також, слідчий суддя вважає істотними зазначені слідчим та прокурором обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .

Крім того, обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межи розумного строку та відповідає характеру і тяжкості діяння, в якому він підозрюється.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись, ст.ст.3,176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 198 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002499 задовольнити повністю.

Продовжити стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, а саме до 24 квітня 2026 року включно.

Визначити одночасно щодо підозрюваного ОСОБА_6 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. ОСОБА_6 , або заставодавець (інша фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 копійок на депозитний рахунок місцевих загальних судів (отримувач платежу ТУ ДСАУ в Запорізькій області, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ-26316700, рахунок № UA5001205, Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, призначення платежу: застава за (вказати П.І.Б. особи, за яку вноситься застава); номер справи (провадження); суд, в якому розглядається справа).

У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_6 , покладаються наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження, прокурора, суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця перебування (несення військової служби);

3) утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, а у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Виконання ухвали доручити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» залежно від місця виконання ухвали суду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1