Справа №523/3209/26
Провадження №1-кс/523/2851/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Одесі клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області майора юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000028 від 12.01.2026 року

В С Т А Н О В И В:

До Пересипського районного суду м.Одеси надійшло клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області майора юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000028 від 12.01.2026 року, зокрема, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111 КК України.

У клопотанні слідчий просить:

- надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному 12.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 за, підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000028 за підозрою ОСОБА_6 , в рамках якого у порядку ст. 135 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111 КК України. ОСОБА_6 неодноразово викликався до СБУ, однак підозрюваний не з`являється, про поважність причин неявки не повідомляє. У зв`язку із тим, що місцезнаходження підозрюваного невідоме та він не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, у відповідності до вимог ст. 281 КПК України, поставною слідчого від 30.01.2026 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 проведення якого доручено співробітникам ГВ КР Управління СБ України в Одеській області.Встановлено, що підозрюваний перебуває на території Автономної Республіки Крим, яка відповідно до Закону України №1207-VII від 15 квітня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованою територією України, що відповідно до 297-1 КПК України, є підставою для здійснення щодо підозрюваного спеціального досудового розслідування.

В судовому засіданні слідчий та прокурор доводи клопотання підтримали, просили задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 заперечувала так як підозрюваний міг і не знати про наявність провадження, з ним вона не спілкувалася.

Дослідивши зміст клопотання та матеріали, якими воно обґрунтоване, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000028 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111 КК України.

Так, у рамках кримінального провадження № 0000028 від 12.01.2026 , окрім іншого, встановлено обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111КК України.

27.01.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111КК України.

Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень врегульовані главою 24-1 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 297-1 КПК України, Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 442-1, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 297-4 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся. Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на зазначені положення закону, слідчому судді під час розгляду клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000028 від 12.01.2026 з метою визначення чи є законні підстави для здійснення у вказаному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного необхідно в межах доводів відповідного клопотання розкрити: 1) кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа; 2) чи передбачає Кримінальний процесуальний кодекс України здійснення спеціального досудового розслідування щодо злочину, який розслідується в межах кримінального провадження, в якому подане клопотання; 3) факт набуття особою статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні; 4) наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення; 5) чи переховується підозрюваний від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором з метою ухилення від кримінальної відповідальності та якими доказами це підтверджується та/або чи оголошений підозрюваний у міжнародний розшук та якими доказами це підтверджується.

Кримінальне(і) правопорушення, у вчиненні якого(яких) підозрюється ОСОБА_6 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, всі Члени вказаної організації утримуються в їхніх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про огородження їх незалежності і суверенітету; від 24 жовтня 1970 року № 2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами у відповідності до Статуту ООН; від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Так, згідно зі статтею 1 резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності або політичної незалежності іншої держави, або будь-яким іншим способом, несумісним зі Статутом ООН, як це установлено в даному визначенні.

Відповідно до статті 3 вказаної резолюції, будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, з врахуванням і у відповідності до положень статті 2, буде кваліфікуватися як акт агресії:

а) вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини;

b) бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

c) блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

d) напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;

e) застосування збройних сил однієї держави, які знаходяться на території іншої держави за узгодженням з державою, яка приймає, на порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після закінчення дії угоди;

f) дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалась цією іншою державою для здійснення акта агресії проти третьої держави;

g) засилання державою або від імені держави озброєних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це рівносильно переліченим вище актам, або її значна участь в них.

Згідно зі статтею вказаної резолюції, ніякі міркування будь-якого характеру, чи-то політичного, економічного, військового або іншого характеру, не можуть служити виправданням агресії. Агресивна війна є злочином проти міжнародного миру. Агресія тягне за собою міжнародну відповідальність. Ніяке територіальне придбання або особлива вигода, одержані в результаті агресії, не є і не можуть бути визнані законними.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також в Заключному Акті наради з безпеки і співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

В розумінні положень ст. 2 Женевських конвенцій від 12.08.1949, ратифікованих Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між Російською Федерацією та Україною з 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

Так, 24.02.2022 року о 05:00 год., за наказом президента Російської Федерації ОСОБА_7 , збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

З огляду на викладене, між державами РФ та Україна триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_8 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Враховуючи вищевказану збройну агресію Росії, починаючи з 05.00 ранку 24.02.2022 ОСОБА_6 , сповідуючи антиукраїнську ідеологію і неприйняття державності України, будучи прихильником приєднання території України до РФ та створення на її території проросійських псевдодержавних утворень, після повномасштабного вторгнення регулярних військ РФ на територію України, маючи досвід проходження військової служби, участі в бойових діях проти підрозділів Збройних Сил України та інших військових формувань України у складі збройних формувань терористичної організації «Донецька народна республіка» (далі «ДНР»), звільнившись у невстановлений слідством дату та час зі служби у відповідних підрозділах, перебуваючи на території країни-агресора російська федерації у м. Москва, переслідуючи мету надання активного та дієвого сприяння окупаційним військам Росії під час ведення бойових дій, захоплення, окупації території України, у т.ч. т.зв. «звільнення» території Одеської області, звернувся до вербувальних центрів збройних формувань «ДНР» та вступив на військову службу за контрактом у збройних формуваннях «ДНР», які входять до складу збройних сил російської федерації, тобто здійснив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту при наступних обставинах.

Так, з 24.02.2022, більш точні дата, місце та час слідством не встановлені, у громадянина України ОСОБА_6 , проживаючого на території держави-агресора РФ, виник злочинний умисел, направлений на перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шляхом вступу на військову службу до НОМЕР_1 окремого танкового батальйону «Народної міліції ДНР», який підпорядкований командуванню зс рф. В подальшому, в ході проведення військовим керівництвом рф військової реформи на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської області, вказаний підрозділ з 01.01.2023 року перейменовано та зараховано до складу збройних сил рф як НОМЕР_2 окремий гвардійський танковий батальйон зс рф (військова частина НОМЕР_3 ), який підпорядкований 1 армійському корпусу НОМЕР_4 загальновійськової армії зс рф. Вказаний батальйон має постійний пункт дислокації на тимчасово окупованій території Донецької області.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою прийняття участі у збройній агресії РФ проти України, ОСОБА_6 у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці, на початку 24.02.2022, маючи стійкі антиукраїнські погляди та проросійські ідеологічні переконання, зневажаючи українську націю, її мову та самобутність, право на самовизначення та незалежність держави України, вступив на військову службу до НОМЕР_1 окремого гвардійського танкового батальйону зс рф (далі 10 ОГТБ зс рф). У невстановленому слідством вербувальному військовому центрі на території м. Москва рф ОСОБА_6 оформлено необхідні документи та направлено для проходження навчання та злагодження до 10 ОГБТ зс рф.

Так, з 24.02.2022 по теперішній час, ОСОБА_6 , будучи одягнений у формений військовий одяг російського зразка, маючи на озброєнні вогнепальну зброю і відповідні боєприпаси, засоби індивідуального захисту та зв`язку, діючи з мотивів не сприйняття діючої влади в Україні, будучи військовослужбовцем 10 ОГТБ зс рф, переслідуючи мету надання активного та дієвого сприяння окупаційним військам РФ виконував злочинні накази військово-політичного керівництва РФ та своїх прямих керівників щодо ведення агресивної війни проти України, ведення бойових дій, захоплення, окупації території України.

З 24.02.2022 ОСОБА_6 , маючи бойовий досвід участі у бойових діях у складі даного танкового підрозділу, обізнаного про тактику застосування озброєння, військову техніку, дисципліну та характер бойових дій, призначено на посаду командира танка Т-72, які перебували на озброєнні вищевказаного танкового батальйону.

ОСОБА_6 , займаючи посаду «командира танку танкового взводу танкової роти НОМЕР_5 ОГТБ зс рф», маючи у підпорядкуванні, закріплених за ним військовослужбовців невстановлених досудовим розслідуванням учасників вказаного військового підрозділу, будучи обізнаним про те, що 10 ОГТБ відповідно до законодавства рф є військовим формуванням зс рф та може приймати участь у військових операціях та бойових діях у складі відповідних підрозділів рф, здійснив перехід на бік ворога та продовжував чинити збройний опір підрозділам ЗС України в рамках ведення відкритої збройної агресії рф проти України, захоплення нових територій, населених пунктів України, встановлюючи та підтримуючи окупаційні адміністрації рф на окупованих територіях, здійснюючи діяльність, направлену на залякування населення, а також впливу на прийняття рішень органами державної влади та органами місцевого самоврядування України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 , виконуючи накази невстановлених досудовим розслідуванням командирів військово-політичного керівництва РФ (відносно яких розслідуються окремі кримінальні провадження) з метою забезпечення виконання завдання з повної окупації території Донецької та Луганської області, у зв`язку із переформуванням, навчанням, доукомплектуванням особовим складом та технікою вказаного військового формування, приймав участь у збройній агресії рф проти Україні, зокрема, утриманні захоплених позиції ЗС України та штурмових діях окупаційних військ рф на території м. Авдіївка та Авдіївської агломерації Донецької області.

При цьому, ОСОБА_6 усвідомлював той факт, що будучи військовослужбовцем 10-го ОГТБ зс рф, він може бути залучений до збройної агресії рф проти України, добровільно виявив бажання взяти участь у вказаній збройній агресії проти України, участь у веденні агресивної війни рф проти незалежної держави України, кордони якої затверджені міжнародним правом, громадянином якої являється ОСОБА_6 . За свою протиправну діяльність та злочинні діяння під час ведення агресивної війни рф проти України наказом командира міністра оборони рф № 7 від 07.05.2023 ОСОБА_6 нагороджено медаллю «За воинскую доблесть ІІ степени».

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 , 24.02.2022, будучи громадянином України, здійснив перехід на бік ворога Російської Федерації, в період збройного конфлікту, вступивши до складу НОМЕР_5 окремого гвардійського танкового батальйону збройних сил рф, а також в період часу з 24.02.2022 по теперішній час, приймає участь у збройній агресії рф проти України, проводячи у складі відповідного підрозділу військ рф наступальній операції на території Донецької області, окупації та встановлення контролю над м. Авдіївка Донецької області, утримання зайнятих, окупованих позицій.

Також, 24.02.2022 о 05 год. 00 хв. за наказом президента російської федерації ОСОБА_9 російська федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи власні збройні сили та інші воєнізовані формування.

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_8 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

З 07.03.2022, більш точні дата, місце та час слідством не встановлені, у громадянина України ОСОБА_6 , проживаючого на території держави-агресора РФ, виник злочинний умисел, направлений на перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, шляхом вступу на військову службу до НОМЕР_1 окремого танкового батальйону «Народної міліції ДНР», який підпорядкований командуванню зс рф. В подальшому, в ході проведення військовим керівництвом рф військової реформи на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської області, вказаний підрозділ з 01.01.2023 року перейменовано та зараховано до складу збройних сил рф як НОМЕР_2 окремий гвардійський танковий батальйон зс рф (військова частина НОМЕР_3 ), який підпорядкований 1 армійському корпусу НОМЕР_4 загальновійськової армії зс рф. Вказаний батальйон має постійний пункт дислокації на тимчасово окупованій території Донецької області.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою прийняття участі у збройній агресії РФ проти України, ОСОБА_6 у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці, з 07.03.2022, маючи стійкі антиукраїнські погляди та проросійські ідеологічні переконання, зневажаючи українську націю, її мову та самобутність, право на самовизначення та незалежність держави України, вступив на військову службу до НОМЕР_1 окремого гвардійського танкового батальйону зс рф (далі 10 ОГТБ зс рф). У невстановленому слідством вербувальному військовому центрі на території м. Москва рф ОСОБА_6 оформлено необхідні документи та направлено для проходження навчання та злагодження до 10 ОГБТ зс фр.

Так, з 07.03.2022 по теперішній час, ОСОБА_6 , будучи одягнений у формений військовий одяг російського зразка, маючи на озброєнні вогнепальну зброю і відповідні боєприпаси, засоби індивідуального захисту та зв`язку, діючи з мотивів не сприйняття діючої влади в Україні, будучи військовослужбовцем 10 ОГТБ зс рф, переслідуючи мету надання активного та дієвого сприяння окупаційним військам РФ виконував злочинні накази військово-політичного керівництва РФ та своїх прямих керівників щодо ведення агресивної війни проти України, ведення бойових дій, захоплення, окупації території України, в умовах воєнного стану.

ОСОБА_6 , маючи бойовий досвід участі у бойових діях у складі даного танкового підрозділу, обізнаного про тактику застосування озброєння, військову техніку, дисципліну та характер бойових дій, призначено на посаду командира танка Т-72, які перебували на озброєнні вищевказаного танкового батальйону.

ОСОБА_6 , займаючи посаду «командира танку танкового взводу танкової роти НОМЕР_5 ОГТБ зс рф», маючи у підпорядкуванні, закріплених за ним військовослужбовців невстановлених досудовим розслідуванням учасників вказаного військового підрозділу, будучи обізнаним про те, що 10 ОГТБ відповідно до законодавства рф є військовим формуванням зс рф та може приймати участь у військових операціях та бойових діях у складі відповідних підрозділів рф, здійснив перехід на бік ворога в умовах воєнного стану, та продовжував чинити збройний опір підрозділам ЗС України в рамках ведення відкритої збройної агресії рф проти України, захоплення нових територій, населених пунктів України, встановлюючи та підтримуючи окупаційні адміністрації рф на окупованих територіях, здійснюючи діяльність, направлену на залякування населення, а також впливу на прийняття рішень органами державної влади та органами місцевого самоврядування України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 , виконуючи накази невстановлених досудовим розслідуванням командирів військово-політичного керівництва РФ (відносно яких розслідуються окремі кримінальні провадження) з метою забезпечення виконання завдання з повної окупації території Донецької та Луганської області, у зв`язку із переформуванням, навчанням, доукомплектуванням особовим складом та технікою вказаного військового формування, приймав участь у збройній агресії рф проти Україні, зокрема, утриманні захоплених позиції ЗС України та штурмових діях окупаційних військ рф на території м. Авдіївка та Авдіївської агломерації Донецької області.

При цьому, ОСОБА_6 усвідомлював той факт, що будучи військовослужбовцем 10-го ОГТБ зс рф, він може бути залучений до збройної агресії рф проти України, добровільно виявив бажання взяти участь у вказаній збройній агресії проти України, участь у веденні агресивної війни рф проти незалежної держави України, кордони якої затверджені міжнародним правом, громадянином якої являється ОСОБА_6 . За свою протиправну діяльність та злочинні діяння під час ведення агресивної війни рф проти України наказом командира міністра оборони рф № 7 від 07.05.2023 ОСОБА_6 нагороджено медаллю «За воинскую доблесть ІІ степени».

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 , 07.03.2022, будучи громадянином України, здійснив перехід на бік ворога Російської Федерації, в умовах воєнного стану, вступивши до складу НОМЕР_5 окремого гвардійського танкового батальйону збройних сил рф, а також в період часу з 07.03.2022 по теперішній час, приймає участь у збройній агресії рф проти України, проводячи у складі відповідного підрозділу військ рф наступальній операції на території Донецької області, окупації та встановлення контролю над м. Авдіївка Донецької області, утримання зайнятих, окупованих позицій.

Щодо того чи передбачає Кримінальний процесуальний кодекс України здійснення спеціального досудового розслідування щодо злочину(ів), який(які) розслідується в межах кримінального провадження, в якому подане клопотання.

Згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000028 від 12.01.2026 здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , вчинив злочини, кваліфіковані за ч.ч. 1, 2 ст. 111 КК України, а саме державна зрада, за кваліфікуючими ознаками: державна зрада, тобто діяння умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, а також державна зрада, за кваліфікуючими ознаками: державна зрада, тобто діяння умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану.

Частиною другою ст. 297-1 КПК України передбачено можливість здійснення спеціального досудового розслідування щодо злочину, передбаченого ст. 111 КК України.

Як вбачається із копії Ф-1 громадянина України ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто є повнолітнім.

Щодо наявності у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000028 від 12.01.2026

Частиною 1 статті 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1 та 3 ст. 111 КПК України визначено, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Статтею 135 Глави 11 Розділу ІІ КПК України передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Місце перебування ОСОБА_6 на день складання та підписання повідомлення йому про підозру від 27.01.2026 у кримінальному провадженні № 0000028 від 12.01.2026 є тимчасово окупована територія. У зв`язку із цим уповноважений слідчий на виконання вимог ч. 1 ст. 278, ч. 1 ст. 42, ч. 3 ст. 111, ч. 1, 2 ст. 135 КПК України вжив заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Оскільки, на момент вручення такого повідомлення про підозру, місцезнаходження ОСОБА_6 було невідоме, письмове повідомлення про підозру йому вручено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, тобто в порядку ст. 135 КПК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

ОСОБА_6 у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру із зазначеними в ньому процесуальними правами і обов`язками підозрюваного вручено шляхом розміщення оголошення через газету "Урядовий кур"єр" та на сайті ОГП.

Враховуючи, що станом на день складання повідомлення про підозру ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000028 від 12.01.2026 його місцезнаходження органу досудового розслідування було невідоме, органом досудового розслідування вжито заходів для вручення такого повідомлення про підозру у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, то, за змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні. Наведені обставини дають підстави для висновку, що ОСОБА_6 набув у кримінальному провадженні № 0000028 від 12.01.2026 процесуального статусу підозрюваного, а тому, слідчий суддя може вирішувати питання про здійснення щодо нього у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування.

Щодо наявності достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають суті поняття «наявність достатніх доказів для підозри особи», який передбачений у ч. 2 ст. 297-4 КПК України.

Такий стандарт «достатні докази для підозри», окрім правил щодо спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачений законодавцем при визначенні випадків повідомлення про підозру, тобто підлягає застосуванню слідчим і прокурором на стадії прийняття рішення про складення та вручення особі повідомлення про підозру (п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК). Такий стандарт доказування на стадії досудового розслідування є нижчим за стандарт «обґрунтованої підозри», який передбачений при зверненні сторони обвинувачення із клопотанням про застосування до особи запобіжного заходу (п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК) та вимагає оцінки наявних доказів з точки зору їх вагомості для підтвердження вірогідності вчинення підозрюваним кримінального правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК), у той час як при повідомленні про підозру та вирішенні питання про спеціальне досудове розслідування зібрані докази оцінюються з огляду на те, чи містять вони такі достовірні та належні відомості, які на даний момент розслідування в своїй сукупності та взаємозв`язку об`єктивно і переконливо пов`язують конкретну особу із вчиненням певного кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчий обґрунтував на основі наданих слідчому судді копій матеріалів кримінального провадження (протоколів оглядів із додатками, документів, наданих на запити, показів свідків, висновків експертів) наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111 КК України, тобто досліджені слідчим суддею докази в своїй сукупності та взаємозв`язку об`єктивно підтверджують, що існують достатні факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_6 пов`язаний із вчиненням злочинів за наведених вище обставин.

Отже, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , зважаючи на надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність такої сукупності доказів, якої достатньо для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні слідчого обставин.

Щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, то слідчий суддя вважає вказаний факт доведений адже ОСОБА_6 відповідно до постанови слідчого 30.01.2026 оголошено у розшук у зв`язку із тим, що місцезнаходження підозрюваного невідоме та він перебуває на території Автономної Республіки Крим який є тимчасово окупованим. Інформацію про перебування ОСОБА_6 на тимчасово окуповані території підтвердив і свідок ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Щодо оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_6 то слідчий суддя, зважаючи на положення ст. 297-1 КПК України, не вбачає підстав для перевірки існування таких обставин, враховуючи, що слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_6 з підстав переховування від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

На підставі наведеного вище, враховуючи, що Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає спеціальне досудове розслідування щодо кримінальних правопорушень, які розслідуються у межах кримінального провадження № 0000028 від 12.01.2026 , зокрема злочину, передбаченого ст. 111 КК України, ОСОБА_6 є повнолітнім, набув статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, наявні достатні докази для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111 КК України, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується на тимчасово окупованій території, слідчий суддя дійшов до висновку про задоволення клопотання слідчого, у зв`язку із доведеністю всіх обставин, які обумовлюють застосування спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_6 в цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 297-1, 297-3, 297-4, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області майора юстиції ОСОБА_4 - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000028 від 12.01.2026 р.

Відомості про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000028 від 12.01.2026 р. стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111 КК України, невідкладно, але не пізніше 24 годин після постановлення ухвали, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань і публікувати в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Якщо підстави для постановлення слідчим суддею ухвали про спеціальне досудове розслідування перестануть існувати, подальше досудове розслідування стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати згідно із загальними правилами, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали невідкладно направити до Одеської обласної прокуратури для організації виконання в частині внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення відповідних публікацій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1