Справа № 209/1483/26
Провадження № 1-кп/209/209/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м.Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі - головуючої судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000024 від 02 березня 2026 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська /на теперішній час - м.Кам`янське/ Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2012 року (виконавчий лист №2-1603/5751/2012 від 27 листопада 2012 року), ОСОБА_2 зобов?язаний сплачувати на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 07 серпня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_2 , якому було відомо про обов?язковість виконання зазначеного рішення суду, будучи попередженим державним виконавцем Дніпровського ВДВ у місті Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про необхідність сплати аліментів, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати, став на шлях злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання малолітнього сина.

Так, ОСОБА_2 , будучи фізично здоровим для того, щоб працювати та виконувати рішення суду, не маючи намір надавати кошти на утримання сина, тобто, маючи прямий злочинний умисел на ухилення від сплати аліментів на утримання малолітнього сина, у період часу з 01 липня 2025 року по 28 лютого 2026 року включно офіційно не працював, аліменти на утримання малолітнього сина сплачував не регулярно, сплативши лише 900 гривень у вересні 2025 року, будь-якої допомоги на утримання сина у негрошовій формі не надавав, участі у вихованні сина не брав та станом на 28 лютого 2026 року, згідно з довідкою про заборгованість з аліментів, виданою Дніпровським ВДВС у місті Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 55239 гривень 50 копійок.

Таким чином, у період часу з 01 липня 2025 року по 28 лютого 2026 року ОСОБА_2 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно склав суму виплат за 8 місяців відповідних платежів, а саме у розмірі 55239 гривень 50 копійок.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

У відповідності до вимог статей 291, 302 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні.

До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні прокурором додані:

1) письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

2) письмова заява потерпілої ОСОБА_6 щодо згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст.302 КПК України.

ОСОБА_2 в присутності захисника ОСОБА_5 , а також потерпілій ОСОБА_6 було роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Прокурор впевнився у добровільності їх згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і потерпілої, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 скоїв вказане кримінальне правопорушення (проступок) за встановленими органом досудового розслідування обставинами, які не оспорюються учасниками судового провадження, а його діяння суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України, оскільки він скоїв злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Згідно з ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_2 , суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільно.

У відповідності до ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення та особу винного, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_2 покарання у виді пробаційного нагляду, в межах санкції ч.1 ст.164 КК України, поклавши на засудженого обов`язки, передбачені п. п.1-3 ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України.

Відповідно до ст.59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_2 даний вид покарання, суд враховує, що саме покарання, яке полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції обвинуваченого від суспільства в даному випадку є необхідним та достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_2 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1-3 ч.2, п.п.3, 4 ч.3 ст.59-1 КК України, встановити ОСОБА_2 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо ій буде запропоновано посаду (роботу);

5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався.

Судові витрати, речові докази по справі відсутні.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Кам`янське Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_7