Справа №452/269/26
Провадження №1-кп/452/248/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у приміщенні Самбірського міськрайонного суду Львівської області у судовому засіданні кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тур`є Старосамбірського району Львівської області, громадянина України, українця, що має середню спеціальну освіту, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.3 ст.286-1 Кримінального кодексу України (далі - КК України), -

В С Т А Н О В И В :

На підставі частини 2 статті 376 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) в судовому засіданні 19 березня 2026 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

На розгляді у Самбірському міськрайонному суді Львівської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України.

В судовому засіданні процесуальний прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 додатково на 60 днів, без визначення розміру застави, термін дії якого закінчується 21 березня 2026 року. При цьому, прохав врахувати особу обвинуваченого, можливість незаконно вплинути на свідків у цьому ж кримінальному проваджені, що може бути перешкодою у встановленні істини по справі, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, а також можливість обвинуваченого уникнути відповідальності шляхом переховування від суду.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також їх представник - адвокат ОСОБА_6 , кожен окремо, не заперечили проти клопотання прокурора та вважали за можливе продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою додатково на 60 днів.

При проведенні судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , кожен окремо, заперечували проти продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого та прохали відмовити в задоволенні такого клопотання, застосувавши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання процесуального прокурора та наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави, строк дії якого продовжено ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 листопада 2025 року та від 21 січня 2026 року до 23 січня 2026 року, включно, без визначення розміру застави, та до 20 березня 2026 року, включно, без визначення розміру застави, відповідно.

Приписами ст.331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає 21 березня 2026 року. Судовий розгляд справи по суті розпочато, проте не завершено, встановлено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, згідно якого досліджено письмові докази.

У відповідності до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

На даний час судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпала.

На переконання суду, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 з урахуванням тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та даних про його особу.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України, санкція тяжчого злочину з яких передбачає покарання у виді лише позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком від п`яти до десяти років, обвинувачений не одружений, дітей не має, до застосування до нього запобіжного заходу офіційно не був працевлаштований, відтак, на переконання суду, не має міцних соціальних зв`язків, при цьому, як вбачається із обвинувального акта, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, суд зазначає, що заперечуючи проти задоволення клопотання процесуального прокурора, сторона захисту не надала доказів, які б давали суду підстави зробити висновок про те, що заявлені стороною

обвинувачення ризики на даний час зменшилися, а наведені стороною захисту соціальні фактори не дають

переконання в тому, що такі справлять стримуючу дію та забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, так само як і не наведено мотивів відсутності ризику незаконно впливати на свідків, оскільки, хоча у справі і розпочато судовий розгляд справи по суті, однак судовий розгляд не завершено, в тому числі не допитано всіх свідків згідно встановленого обсягу та порядку дослідження доказів, а тому, зважаючи на повне невизнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, на думку суду, на даній стадії розгляду справи наявний ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Зважаючи на вищевказане, а також враховуючи, що обвинувачений усвідомлює суворість можливого покарання за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень у виді реального позбавлення волі, є високий ризик його переховування від суду, а також вчинення незаконного впливу на свідків у цьому ж та іншому кримінальному проваджені.

Відтак, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а і характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, а також не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню обвинуваченого від суду, незаконно впливати на потерпілих та/або свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тощо, тобто за зазначених у клопотанні обставин ризики, передбачені відповідними пунктами частини першої статті 177 КПК України, на даний момент є реальними та дійсними.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання процесуального прокурора та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, обчислюючи продовження строку з дня постановлення цієї ухвали, без визначення розміру застави, так як одне з кримінальних правопорушень, по якому фактично першочергово й було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, спричинило загибель людини.

На підставі викладеного, керуючись стст.331,350,370-372,376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання процесуального прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін та продовжити термін його дії на 60 днів, тобто до 17 травня 2026 року включно, без права внесення застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1