Номер провадження 1-кп/211/780/26
У Х В А Л А

18 лютого 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за головуванням - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора (в режимі відеоконференціі) ОСОБА_3

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4

обвинуваченого (в режимі відеоконференціі) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження за актом обвинувачення ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого у ч. 4 ст. 408 КК України,

У С Т А Н О В И В:

прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник не заперечував проти продовження строку тримання під вартою, але просив визначити розмр застави меньше.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Під час судового розгляду доведено наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке, передбачено понесення винною особою покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

У той же час суд вважає, що ризики, передбачені у п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий в своєму клопотанні, не доведені, оскільки, по-перше, не надано будь-яких доказів на підтвердження наміру підозрюваного впливати на свідків у кримінальному провадженні; по-друге, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином за своїм обґрунтуванням фактично дублює інші ризики; по-третє, по-третє, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, відповідно до обґрунтування прокурора, є похідним від ризику переховування і пов`язаний виключно зі статусом підозрюваного (військовослужбовець), який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто не є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень.

Суддя вважає неможливим застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні та встановленому у судовому засіданні, оскільки вони не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, на що вказують особистість підозрюваного, а також суворість покарання за кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

При цьому також з огляду на положення ч. 8 ст. 176 КПК України, відповідно до якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Оцінено в сукупності також такі обставини: достатню обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному (у разі встановлення його вини) за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється позбавлення волі на строк від 5 до 12 років; особу підозрюваного та стан його здоров`я є військовослужбовцем, відомості про перебування на обліку у медичних закладах за місцем проходження служби та за місцем проживання відсутні, за місцем проходження служби характеризується негативно; стійких соціальних зв`язків не має, раніше не судимий.

Суд, вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_5 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам досудового розслідування, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Отже, конструкція абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України не містить категоричної заборони визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 і покладає вирішення цього питання на суд або слідчого суддю, наділяючи його правом як визначати розмір застави у такому кримінальному провадженні, так і не визначати.

Відповідно до вимог п.3 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_5 , та те, що в розпорядженні судду відсутня інформація про отримання ним доходу у доходу у значному розмірі за період 14 вересня 2024 року по теперішній час, суд вважає за можливе визначити йому розмір застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242240,00 гривень, поклавши на нього певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, що буде достатнім стимулом для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків у разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

Строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно визначити з огляду на положення п. 2 абз. 3 ч. 1 ст. 219 КПК України та ч. 2 ст. 197 КПК України.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і його потрібно задовольнити.

Оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, з огляду на положеня ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, тримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання повинно відбуватись на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 176, 178, 182-185, 193, 194, 196-198 КПК України, 314- 316, 369 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, в умовах гауптвахти на строк до 19 квітня 2026 року включно.

Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп.

У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати за викликом суду для участі у судових засіданнях або брати участь в судових засідання дистанційно;

- утримуватися від спілкування зі свідками по зазначеному кримінальному провадженню з приводу обставин кримінального правопорушення.

Визначити строк дії обов`язків, у разі внесення застави 2 (два) місяці з дня її внесення.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Оголосити у судовому засіданні перерву до 17 березня 2026 року до 10:30.

На ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 18 лютого 2026 року.

Суддя ОСОБА_1