МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/2770/25
Провадження № 1-кп/945/441/26
Ухвала

Іменем України

09 лютого 2026 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

захисника ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кобеляки Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який проходив військову службу на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

11 грудня 2025 року до Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник у судовому засіданні просив визначити обвинуваченому альтернативу заставу в мінімальному розмірі.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав свого захисника та заперечував проти існування в нього ризику переховуватися на окупованій території, оскільки він є учасником бойових дій.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши сторін кримінального провадження та вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думку сторони захисту щодо можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченому, судом встановлено таке.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 05.02.2024 приблизно о 08 годині, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», самовільно залишив місце служби у районі зосередження підрозділів військової частини НОМЕР_1 у Миколаївському районі Миколаївської області та незаконно перебував поза його межами проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби, до 21 листопада 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, у тому числі: згідно з п. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від суду; згідно з п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків; згідно з п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частинами 1, 2 статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 та позицію сторони захисту щодо можливості зміни такого запобіжного заходу, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який має молодий вік, задовільний стан здоров`я, має дружину.

ОСОБА_5 є раніше не судимим, однак обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, а тому суд, поміж іншого, враховує і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Також, суд враховує і попередню процесуальну поведінку ОСОБА_5 , про яку йдеться в ухвалі слідчого судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 18 листопада 2025 року, який був оголошений судом у розшук та слідчим суддею надавався дозвіл на затримання ОСОБА_5 , після чого його було затримано.

Сторона захисту правом збирання та подання до суду документів та інших доказів, в порядку визначеному ст. 22 КПК України, не скористалась.

У той же час ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2025 року судом відхилено доводи сторони обвинувачення про існування в ОСОБА_5 ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і будь-яких нових обставин на підтвердження вказаних ризиків стороною обвинувачення у клопотанні не наведено.

З огляду на викладене, є підстави вважати, що у обвинуваченого наявний ризик переховуватися від суду. Зазначений вище ризик є суттєвим і йому неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, відносно останнього слід продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У той же час, судом враховане, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

За викладених вище обставин, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу.

Згідно з положеннями ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскільки, з ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 грудня 2025 року про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідує, що кінцевий строк дії цієї ухвали 17 лютого 2026 року (включно) і відомості щодо скасування запобіжного заходу ОСОБА_5 у матеріалах кримінального провадження відсутні, отже вказана ухвала не припинила своєї дії, і строк тримання ОСОБА_5 під вартою ще не сплив.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який закінчується 17 лютого 2026 року, на шістдесят днів - до 17 квітня 2026 року (включно).

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 205, 331, ст. 369, ч. 1 ст. 372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без можливості внесення застави.

Строк дії даної ухвали закінчується 17 квітня 2026 року (включно).

На ухвалу щодо продовження строку дії запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення ухвали. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1

09.02.2026