Справа №760/3104/26 1-кс/760/1885/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000262 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2025, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000262 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2025, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У ході досудового розслідування, як зазначено у клопотанні, на адресу слідчого управління надійшов лист оперативного підрозділу ГУ «І» ДЗНД Служби безпеки України, відповідно до якого встановлено можливу причетність до вказаної протиправної діяльності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є близьким товаришем підозрюваного ОСОБА_4 та, за наявною оперативною інформацією, був фіктивно працевлаштований до підприємства з метою отримання бронювання та ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

У клопотанні зазначено, що за місцем проживання ОСОБА_5 можуть зберігатися речі та документи, які містять відомості щодо обставин організації протиправної схеми фіктивного працевлаштування та бронювання військовозобов`язаних осіб, зокрема мобільні телефони та інші електронні засоби зв`язку, за допомогою яких учасники кримінального правопорушення здійснювали комунікацію між собою.

З огляду на отриману інформацію про можливе знищення або приховування таких речей та документів, 10.02.2026 слідчим на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку було виявлено та вилучено, зокрема, мобільний телефон iPhone 16, IMEI НОМЕР_1 , із сім-картами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «Водафон».

Як зазначає слідчий, під час огляду вказаного мобільного телефону встановлено наявність листування у месенджері «Telegram» з підозрюваним ОСОБА_4 , зміст якого, за твердженням сторони обвинувачення, стосується організації фіктивного працевлаштування військовозобов`язаних осіб до підприємств, які мають статус критично важливих, з метою їх подальшого бронювання від призову на військову службу під час мобілізації, а також отримання за це грошових коштів.

У зв`язку з цим, на думку слідчого, вилучений мобільний телефон та сім-карти можуть містити відомості щодо комунікації між учасниками кримінального правопорушення, обставин організації та реалізації вказаної протиправної схеми, а тому мають доказове значення для кримінального провадження.

Постановою слідчого від 10.02.2026 вилучені під час обшуку речі, зокрема мобільний смартфон iphone 16, imei НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 ; - сім-карта в смартфоні iphone 16 imei НОМЕР_1 - ПрАТ Київстар з номером абонента НОМЕР_3 ; - віртуальна сімкарта ПрАТ Водафон з номером абонента НОМЕР_4 приєднана до смартфону Iphone 16 imei НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .

У зв`язку з викладеним слідчий просить накласти арешт на вилучене майно, яке, за його твердженням, належить ОСОБА_5 , з метою забезпечення збереження речових доказів та недопущення їх пошкодження, знищення або відчуження.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд без його участі, разом із заявою подав ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 23.02.2026 на підтвердження обставин, викладених у клопотанні та протокол огляду від 16.02.2026.

Володілець майна належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000262 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2025, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що під час досудового розслідування перевіряються обставини організації протиправної схеми ухилення військовозобов`язаних громадян України від призову на військову службу під час мобілізації шляхом їх фіктивного працевлаштування до підприємств, які мають статус критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення, з подальшим бронюванням таких осіб від призову.

Як убачається з матеріалів клопотання, у ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено можливу причетність до вказаної протиправної діяльності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є близьким товаришем підозрюваного ОСОБА_4 та, за наявною оперативною інформацією, був фіктивно працевлаштований до одного з підприємств з метою отримання бронювання та ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Судом встановлено, що 10.02.2026 слідчим СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку було виявлено та вилучено, зокрема, мобільний смартфон iphone 16, imei НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 ; - сім-карта в смартфоні iphone 16 imei НОМЕР_1 - ПрАТ Київстар з номером абонента НОМЕР_3 ; - віртуальна сімкарта ПрАТ Водафон з номером абонента НОМЕР_4 приєднана до смартфону Iphone 16 imei НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .

Як убачається з матеріалів клопотання, під час огляду вказаного мобільного телефону встановлено наявність листування у месенджері «Telegram» з підозрюваним ОСОБА_4 , зміст якого стосується обставин організації фіктивного працевлаштування військовозобов`язаних осіб до підприємств з метою їх подальшого бронювання від призову на військову службу під час мобілізації та отримання за це грошових коштів.

Постановою слідчого від 10.02.2026 вилучені під час обшуку речі, у тому числі мобільний телефон та сім-карти, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000262.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000262 від 22.08.2025 року.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000262 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2025, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку, проведеного на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено: мобільний смартфон iphone 16, imei НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 ; - сім-карта в смартфоні iphone 16 imei НОМЕР_1 - ПрАТ Київстар з номером абонента НОМЕР_3 ; - віртуальна сімкарта ПрАТ Водафон з номером абонента НОМЕР_4 приєднана до смартфону Iphone 16 imei НОМЕР_1 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1