печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003216 від 03.12.2025, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України старший лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням з заступником начальника другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0003216 від 03.12.2025, а саме на:

1. Грошові кошти в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) Євро, номінальною вартістю: 100 (сто) Євро, у кількості 650 (шістсот п`ятдесят) купюр та 50 (п`ятдесят) Євро, у кількості 100 (сто) купюр.

2. Грошові кошти в сумі 55 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, номінальною вартістю: 100 (сто) доларів США, у кількості 550 (п`ятсот п`ятдесят) купюр.

В обґрунтування клопотання, прокурор посилається на те, що вказане майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003216 від 03.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (код у ) (далі по тексту - ТОВ «ОГТС України») та Об`єднаною профспілковою організацією Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (код у ) (далі по тексту - ОПО «ОГТС України») укладено Колективний договір, що регулює виробничі, трудові та соціально-економічні відносини між роботодавцем і трудовим колективом товариства, його норми і положення, які діють безпосередньо і є обов`язковими для виконання роботодавцем, працівниками товариства та профспілкою.

Відповідно до діяльності ОПО «ОГТС України», її фінансування складається з членських внесків працівників та окремого щомісячного відрахування ТОВ «ОГТС України» профспілці грошових коштів в розмірі від 0,5% до 1,0% місячного фонду оплати праці відповідно до плану платежів.

На підставі вказаного Колективного договору ОПО ТОВ «ОГТС України» на свій банківський рахунок щомісяця отримує грошові надходження в розмірі, орієнтовно 3 500 000 гривень, якими в подальшому розпоряджається.

Відтак, у ході проведення досудового розслідування встановлено, що службовими особами ОПО ТОВ «ОГТС України», які діючи за попередньою змовою із службовими особами підконтрольних суб`єктів господарської діяльності, здійснюється організація проведення закупівель послуг (закупівля путівок на відпочинок, навчання, семінарів) та товарів різного роду (одягу, взуття та інше) із завищенням їх вартості на 15-20%. Після чого, вказана різниця від вартості наданих послух/куплених товарів, обготівковується підконтрольними суб`єктами господарської діяльності та повертається службовим особам ОПО ТОВ «ОГТС України», в якості неправомірної вигоди, яка, у подальшому, розподіляється між співучасниками вчиненого кримінального правопорушення.

Окрім того, встановлено, що з метою забезпечення належного функціонування запровадженої схеми, направленої на незаконне заволодіння грошовими коштами ОПО ТОВ «ОГТС України», службові особи, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, виносить постанови про перерахування грошових коштів на профспілкові організації регіональних відокремлених підрозділів ОПО ТОВ «ОГТС України», із зазначенням конкретного цільового призначенням (конкретно визначених товарів/послуг та конкретних визначених ним суб`єктів господарської діяльності), таким чином позбавляючи можливості керівників профспілкових організацій відокремлених регіональних підрозділів самостійно визначати предмети закупівлі та самостійно їх підбирати у суб`єктів господарської діяльності за економічно вигіднішими пропозиціями.

До того ж, встановлено, що посадовими особами ОПО ТОВ «ОГТС України» організовується проведення свят для вищого керівного складу ТОВ «ОГТС України» із закупівлею алкогольних напоїв, продуктів харчування та розважальних подій, які оформляються як конференції або навчання. Варто зазначити, що організація таких подій, як розважальних не передбачена колективним договором та іншими нормативно-правовими документами, що регулюють діяльність профспілки. Також прямо заборонено придбання алкогольних напоїв за кошти профспілки. Тож вказані норми регулярно ігноруються службовими особами ОПО ТОВ «ОГТС України».

Таким чином, під час проведення досудового розслідування встановлено, функціонування групи осіб до складу якої входять службові особи ОПО ТОВ «ОГТС України» та ТОВ «ОГТС України», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби та спільно з іншими, на даний час невстановленими досудовим розслідуванням, особами, здійснюють розтрату грошових коштів, які складаються з членських внесків працівників та щомісячного відрахування ТОВ «ОГТСУ» на лікування, профілактичні засоби, проведення культурно-масової, фізкультурної роботи і т.д., шляхом перерахування вказаних грошових коштів на банківські розрахункові рахунки підконтрольних суб`єктів господарської діяльності, за купівлю товарів/надання послуг за завищеними цінами, з метою отримання, у подальшому, різниці у готівковій формі. У результаті вказаних протиправних дій завдано майнової шкоди ТОВ «ОГТСУ» на загальну суму, що встановлюється.

Прокурор зазначає, що до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:012:0016. Встановлено, що ОСОБА_5 являється організатором вказаного протиправного механізму, останній обіймаючи посаду голови ОПО ТОВ «ОГТС України», надає незаконні вказівки службовим особам ОПО ТОВ «ОГТС України» та її відокремлених регіональних підрозділів щодо купівлі товарів/послуг за завищеними цінами у підконтрольних суб`єктів господарської діяльності, з метою подальшого отримання різниці у готівковій формі, у якості неправомірної вигоди.

12.12.2025 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва за результатами розгляду клопотання слідчого про проведення обшуку, винесено ухвалу № 757/63213/25-к, якою надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:012:0016, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, відшукування та вилучення речей та предметів, які можуть послугувати у якості речових доказів у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 18.12.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/63213/25-к від 12.12.2025 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:012:0016, під час якого виявлено та вилучено до кімнати зберігання речових доказів ГСУ НП України, що за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 1, наступні речі/предмети, зокрема:

1. Грошові кошти в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) Євро, номінальною вартістю: 100 (сто) Євро, у кількості 650 (шістсот п`ятдесят) купюр та 50 (п`ятдесят) Євро, у кількості 100 (сто) купюр.

2. Грошові кошти в сумі 55 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, номінальною вартістю: 100 (сто) доларів США, у кількості 550 (п`ятсот п`ятдесят) купюр.

Враховуючи наведене, слідчий зазначає, що виникла необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів.

В судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор подав до суду заяву про розгляд вказаного клопотання у відсутність сторони обвинувачення, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника майна подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, та долучив до матеріалів справи письмові заперечення, у яких поросив відмовити у задоволенні клопотанні, посилаючись на те що вказані грошові кошти не є особистою власністю ОСОБА_5 , а є коштами які ОСОБА_6 віддав ОСОБА_5 на зберігання, на підтвердження вказаної позиції долучено копії документів, а саме протокол обшуку та ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.08.2025 про повернення тимчасово вилученого майна (грошових коштів, які дорівнюють суму коштів вилучених під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 ) ОСОБА_6 , а саме вказаних коштів

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб;5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Разом з тим, матеріалами клопотання не підтверджено та прокурором в судовому засіданні не доведено, що дане майно містить відомості, які можуть слугувати доказами у розслідуваному кримінальному провадженні або мають відношення до нього та існує необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Те, що грошові кошти, на які орган досудового розслідування просить накласти арешт, були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, матеріалами, долученими до клопотання, не доводиться. У самому клопотанні прокурором також не конкретизовано, яке доказове значення мають такі грошові кошти в кримінальному провадженні, яким чином та для доведення якого факту можуть бути використані стороною обвинувачення, які сліди кримінального правопорушення на собі містить та чи містить взагалі, та яким чином могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

За таких обставин слідчий суддя вважає недоведеним, що майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому підстави для накладення на них арешту з метою забезпечення збереження речових доказів відсутні. Саме по собі винесення постанови про визнання речовим доказом не спростовує цих обставин і не може слугувати підставою для накладення арешту на нього.

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1