КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

адвоката - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 299.4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 251, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (на праві спільної часткової власності (розмір частки: 1/2); дачний будинок, загальною площею 205 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16, розташований за адресою: АДРЕСА_3; нежитлова будівля літ. «А-2», загальною площею 53,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка з кадастровим номером :00:016:0032, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, площею 0,1568 га., адреса: АДРЕСА_1 (спільна часткова власність (розмір частки: 1/2), що на праві приватної та спільної часткової власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження вказаного майна.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 ,який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Мотивуючи апеляційну скаргу вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Вважає, що задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя грубо порушив вимоги ст. 170 КПК України та необґрунтовано наклав арешт з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання на майно громадянина України, який не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Звертає увагу, що в наданих прокурором суду матеріалах відсутні будь які об`єктивні дані які б підтверджували саму подію злочину, передбаченого ст. 191 КК України при тому, що досудове розслідування здійснюється близько 2-х років, до суду не надано ні актів інвентаризацій, проведення яких є обов`язковим при встановленні фактів недостач, крадіжок, розтрат, привласнень, які встановлювали суми матеріальних збитків в результаті таких протиправних дій, також не проведено та не надано суду судово-економічних експертиз проведення яких є обов`язковим для встановлення суми збитків, якщо потерпілий не може визначити самостійно таку суму, а тому, твердження про заволодіння коштами ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» є безпідставним та необґрунтованим.

Окрім того, арешт на вказані вище об`єкти нерухомості належні ОСОБА_9 уже був раніше накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2023 року у справі №757/'54708/23-к, однак з метою збереження речових доказів та був скасований ухвалою слідчого судді від 19.02.2025 у справі 757/6559/25-к у зв`язку з відсутністю підстав для його накладення, оскільки арештоване нерухоме майно було придбане ОСОБА_10 за багато років до подій щодо який здійснюється досудове розслідування і відповідно не могло бути речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Що стосується строків на апеляційне оскарження, то як вказує адвокат, оскаржувана ухвала була постановлена без повідомлення та участі власника майна, а копію оскаржуваної ухвали отримано 14.04.2025.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а також його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001245, внесеного 27.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 366 КК України.

14.03.2025прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, шляхом заборони його відчуження, а саме: житлового будинку, загальною площею 299.4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 251, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (на праві спільної часткової власності (розмір частки: 1/2); дачного будинку, загальною площею 205 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16, розташованого за адресою: АДРЕСА_3; нежитлової будівлі літ. «А-2», загальною площею 53,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки з кадастровим номером :00:016:0032, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, площею 0,1568 га., адреса: АДРЕСА_1 (спільна часткова власність (розмір частки: 1/2), що на праві приватної та спільної часткової власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року вказане клопотання задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з наданих матеріалів та оскаржуваної ухвали слідчого судді арешт на майно, накладено з підстав, передбачених ч. 5 ст. 170 КПК України.

Умовою накладення арешту за наведеною вище нормою закону є належність майна підозрюваному, обвинуваченому, засудженому або юридичній особі, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Однак, як вбачається з наданих матеріалів провадження, в рамках кримінального провадження № 0001245 від 27.07.2023 ОСОБА_8 підозру не повідомлено.

При цьому, як вбачається з державного реєстру речових прав вказане в клопотанні майно дійсно належить ОСОБА_8 , у зв`язку з чим, як вважає колегія суддів апеляційного суду, правові підстави, передбачені ч. 5 ст. 170 КПК України, заявлені стороною обвинувачення як підстава для арешту майна - відсутні.

Приймаючи таке рішення колегія суддів приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Таким чином, на підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту, необ`єктивність і формальність судового розгляду, ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт вказаного майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 299.4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 251, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (на праві спільної часткової власності (розмір частки: 1/2); дачний будинок, загальною площею 205 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16, розташований за адресою: АДРЕСА_3; нежитлова будівля літ. «А-2», загальною площею 53,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка з кадастровим номером :00:016:0032, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, площею 0,1568 га., адреса: АДРЕСА_1 (спільна часткова власність (розмір частки: 1/2), що на праві приватної та спільної часткової власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження вказаного майна, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна, а саме: житлового будинку, загальною площею 299.4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 251, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (на праві спільної часткової власності (розмір частки: 1/2); дачного будинку, загальною площею 205 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлової будівлі літ. «А-2», загальною площею 53,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки з кадастровим номером :00:016:0032, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, площею 0,1568 га., адреса: АДРЕСА_1 (спільна часткова власність (розмір частки: 1/2), що на праві приватної та спільної часткової власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження вказаного майна,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3499/2025 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 757/12080/25-к

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_11

Доповідач: ОСОБА_1