Справа № 485/1719/25
Провадження №1-кп/485/183/25
ВИРОК

іменем України

10 вересня 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка кримінальне провадження № 0000071 від 12 вересня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перенка Рославльського району Смоленської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючого у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший матрос», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

встановив:

Старший матрос ОСОБА_3 30 серпня 2022 року об 11:00 год., діючи умисно, в умовах воєнного стану, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді навідника 1 розрахунку 1 гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце служби у тимчасовому місці дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , та незаконно перебував поза межами місця служби, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби до 17 жовтня 2022 року.

Окрім цього, старший матрос ОСОБА_3 10 липня 2024 року о 06:00 год., діючи умисно, в умовах воєнного стану, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді старшого номера обслуги 6 розрахунку 2 гарматного артилерійського взводу 2 гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог вище вказаного законодавства, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце служби у тимчасовому місці дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та незаконно перебував поза межами місця служби, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби до 10 липня 2025 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин викладених у обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що вперше самовільно залишив місце служби через те, що його не відпускали у відпустку, а вдруге через те, що просив перевести його в іншу частину, однак його прохання проігноровували. У вчиненому розкаюється.

Окрім визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина підтверджується наступними безпосередньо дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами:

- даними повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення матросом ОСОБА_3 (а.п. 92)

- даними акту службого розслідування від 10 веренстя 2022 року за фактом самовільного залишення місця служби матросом ОСОБА_3 (а.с. 95-98)

- даними повідомлення т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 15 жовтня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення матросом ОСОБА_3 (а.п.112-113)

- даними акту службого розслідування від 27 липня 2024 року за фактом самовільного залишення місця служби матросом ОСОБА_3 (а.с. 118-123)

Вказані докази є належними, допустимими, достовірними і достатніми для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень.

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю досліджених доказів. Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України, як - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем служби характеризується посередньо, не одружений, утриманців не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді навідника 1 розрахунку 1 гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 та на посаді старшого номера обслуги 6 розрахунку 2 гарматного артилерійського взводу 2 гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший матрос», раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, під час розгляду справи судом не встановлено.

При призначенні покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини та мотиви вчинення кримінального правопорушення, відсутність заподіяної шкоди, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставини, вказані дані про особу обвинуваченого.

Суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім буде покарання у вигляді позбавлення волі.

Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2025 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався та діє до 03 листопада 2025 року. Згідно вказаної ухвали ОСОБА_3 затримано 10 липня 2025 року в порядку ст. 208 КПК України.

Оскільки обвинувачений засуджується до відбуття покарання, пов`язаного із позбавленням волі, за тяжкий злочин, з метою забезпечення в подальшому виконання вироку, суд на підставі ст. 374 КПК України вважає за необхідне залишити щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня його затримання - 10 липня 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10 липня 2025 року по день набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день позбавлення волі за один день тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з моменту оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області, а засудженими - в той же строк з дня отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженим та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1