Справа № 761/9962/25
Провадження № 1-кс/761/7170/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного: ОСОБА_4 , захисника: ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001756 від 12.05.2023 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.5 ст.190, ч.3 ст. 358 КК України про надання дозволу на примусове відбирання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

в с т а н о в и в :

Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим процесуальним прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001756 від 12.05.2023 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України, про примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваної ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м.Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001756 від 12.05.2023 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України.

31.01.2025 р. ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 190 КК України.

З метою забезпечення проведення молекулярно-генетичної експертизи та внесення даних до електронного реєстру геномної інформації людини, виникла необхідність у відібранні біологічних зразків у підозрюваної.

31.01.2025 р. слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про відібрання у підозрюваної біологічних зразків, однак виконати дану постанову не виявилось можливим у зв`язку із відмовою останнього від добровільного надання таких біологічних зразків, що підтверджується протоколом отримання зразків від 05.02.2025 р.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі з підстав, які у ньому зазначені.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив.

Підозрювана в судовому засіданні проти задоволення клопотання також заперечував та підтримав доводи свого захисника.

Заслухавши доводи слідчого, думку підозрюваного та його захисника, вивчивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що правові підстави для задоволення вказаного клопотання відсутні, виходячи із наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів клопотання та встановлено слідчим суддею, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001756 від 12.05.2023 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює Київська міська прокуратура.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 245 КПК України, у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.

Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (ст.ст.160-166 цього Кодексу).

Відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Згідно ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Частиною 4 ст. 132 КПК України визначено, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

На відміну від примусового відібрання біологічних зразків згідно положень КПК України (для потреб досудового розслідування), існує інший порядок збору, отримання, обробки та використання біологічних зразків, зокрема і для формування Електронного реєстру геномної інформації.

Так, 09 липня 2022р. Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» (далі-Закон № 2391-IX).

Відповідно до ст. 3 Закону № 2391-IX, державна реєстрація геномної інформації проводиться з дотриманням прав і свобод людини і громадянина та відповідно до таких основних принципів: верховенства права, у тому числі законності та юридичної визначеності; гуманізму; конфіденційності, у тому числі захищеності персональних даних.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 2391-IX, державна реєстрація геномної інформації проводиться з метою: 1) ідентифікації осіб, які вчинили кримінальне правопорушення; 2) розшуку осіб, зниклих безвісти; 3) ідентифікації невпізнаних трупів людей, їх останків та частин тіла людини; 4) ідентифікації осіб, які не здатні через стан здоров`я, вік або інші обставини повідомити інформацію про себе.

В Україні проводяться обов`язкова та добровільна державна реєстрація геномної інформації.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону № 2391-IX, обов`язковій державній реєстрації підлягає геномна інформація осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальних провадженнях зазначеної категорії злочинів передано до суду.

Порядок проведення обов`язкової державної реєстрації геномної інформації людини затверджений Постановою КМУ від 29 серпня 2023р. № 978, відповідно до п. 4 розділу «Відбір біологічного матеріалу та направлення його на молекулярно-генетичну експертизу (дослідження)» якого, відбір та направлення на проведення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження) біологічного матеріалу осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, у разі, коли результати експертизи (дослідження) можуть бути використані для забезпечення завдань кримінального провадження, здійснюється згідно із ст. 242 КПК України, яка визначає підстави для призначення експертизи у кримінальному провадженні.

Проте вищепереліченими нормативними актами не врегульоване питання щодо порядку дій у разі відмови у наданні біологічних зразків для проведення обов`язкової державної реєстрації геномної інформації особи, процесуальний статус якої відповідає визначеному у п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону № 2391-IX (зокрема повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я).

Як було зазначено вище, примусове відібрання зразків, у кримінальному провадженні відбувається лише у разі, коли зразки можуть бути використані для забезпечення завдань кримінального провадження.

Тобто, примусове відібрання біологічних зразків у особи для обов`язкової державної реєстрації геномної інформації, для цілей формування електронного реєстру геномної інформації людини, чинним законодавством не передбачено.

Так, аналізуючи вимоги п. 5, 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у взаємозв`язку із положеннями ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про примусове відібрання біологічних зразків, може бути задоволено, у разі доведення стороною, якою воно ініційовано, що біологічні зразки, результати їх дослідження мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та будуть використані як доказ відомостей, що містяться в речах і документах, а також у разі неможливість іншими способами довести такі обставини.

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Драган Петрович проти Сербії» від 14 квітня 2020р., скарга № 75229/10, відсутність передбачуваності законодавства, яке встановлює процедуру відібрання зразків для ДНК-аналізу під час розслідування, порушує ст. 8 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання слідчого судді, зважаючи на характер підозри у цьому кримінальному провадженні та кваліфікацію, за якою проводиться досудове розслідування, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як примусове відібрання біологічних зразків є невиправданим, оскільки, органом досудового розслідування не доведено, що біологічні зразки, результати їх дослідження мають значення для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні та будуть використані ,як доказ, як і не доведено неможливість іншими способами довести обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а отже, задоволення вказаного клопотання суперечитиме завданням кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України, відповідно до яких жодна особа не повинна бути піддана необґрунтованому процесуальному примусу і до кожного учасника кримінального провадження має бути застосована належна правова процедура.

Крім того, доказів призначення у кримінальному провадженні судової молекулярно-генетичної експертизи матеріали клопотання не містить.

За приписами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Зважаючи на вказані норми КПК України, слідчий суддя вважає, що стороною, яка звернулась із даним клопотанням до суду, не доведено обставин, які в силу положень ст. 245 КПК України надають право на примусове відібрання біологічних зразків.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Слідчим суддею враховується, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, наведеної у рішенні по справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», кожна людина має право не свідчити проти себе, при цьому мається на увазі не лише надавати свідчення, а також не свідчити проти себе мовою свого тіла.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_6 , є необґрунтованим та недоведеним, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-166, 241, 245, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001756 від 12.05.2023 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України про надання дозволу на примусове відбирання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: