ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4461/25 Номер провадження 11-кп/814/1879/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 16.10.2025,-

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 16.10.2025 задоволено клопотання засудженого та замінено засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді пробаційного нагляду строком 2 роки 10 місяців 19 днів, з покладенням обов?язків, передбачених ч. 2 ст. 59-11 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, якою просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Крім цього просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали суду. Своє клопотання мотивує тим, що участь у суді першої інстанції брав прокурор Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_10 . Прокурори Полтавської обласної прокуратури про існування вказаної ухвали дізналися з висновку Полтавської окружної прокуратури про законність вказаного рішення суду, який надійшов на адресу Полтавської обласної прокуратури 29.10.2025.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив поновити строк на апеляційне оскарження, засудженого та його захисника, які вважали, що підстави для поновлення строку на оскарження рішення відсутні, дослідивши доводи клопотання і матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд.

Так ЄС зазначає, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Зокрема у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують втручання у принцип res judicata підстави для поновлення строків для оскарження.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин.

Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.

Відповідно до ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. При цьому прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.

У п. 20 ч. 2 ст. 36 КПК України закріплено, що прокурор має право на оскарження судових рішень в порядку, встановленому цим кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 36 КПК України право на подання апеляційної скарги мають також незалежно від їх участі в судовому провадженні прокурори вищого рівня: Генеральний прокурор, його перший заступник та заступники, керівники регіональної прокуратури, його перший заступник та заступники.

Проте у кримінальному процесуальному законодавстві не встановлено особливого порядку та строків оскарження прокурорами вищого рівня судових рішень у апеляційному чи касаційному порядку.

Так, у ст. 393 та ст. 425 КПК України як суб`єкт оскарження вказується тільки прокурор. Відповідно ж до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК прокурором є особа, яка обіймає посаду, передбачену ст. 17 Закону «Про прокуратуру» та діє у межах своїх повноважень.

Законом «Про прокуратуру» визначено, що прокуратура становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим законом, здійснює встановлені Конституцією функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави (ст. 1); єдність системи прокуратури забезпечується: єдиними засадами організації та діяльності прокуратури, єдиним статусом прокурорів, єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів та ін. (ч. 5 ст. 7); прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі (ч. 2 ст. 15).

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм, поняття «прокурор», яке вживається у ст. 393 та ст. 425 КПК як суб`єкт апеляційного та касаційного оскарження, охоплює не лише певну посадову особу, яка здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні та визначена у порядку ст. 37 КПК, але й прокурорів вищого рівня, визначених у ч. 4 ст. 36 КПК (Генпрокурор, його перший заступник та заступники, керівники регіональної прокуратури, його перший заступник та заступники).

А тому особливості організації внутрішнього документообігу у системі органів прокуратури не можуть змінювати загальний порядок обчислення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, визначений у ч. 2 ст. 395 КПК.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ухвала Полтавського районного суду Полтавської області була проголошена 16.10.2025 в присутності прокурора ОСОБА_10 , тобто прокурор був обізнаний про прийняте судом рішення, а тому строк подачі апеляційної скарги почав обчислюватися саме з моменту проголошення рішення. Таким чином, у прокурорів було достатньо часу для апеляційного оскарження вказаної ухвали у межах встановленого ч. 2 ст. 395 КПК строку. Проте відповідно до відмітки на поштовому конверті апеляційна скарга була подана першим заступником керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 лише 31.10.2025, поза строком на апеляційне оскарження.

З огляду на це, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені у клопотанні прокурора обставини об`єктивно не могли перешкодити їм оскаржити ухвалу місцевого суду у межах встановленого процесуального строку.

Керуючись ст. ст. 395, 399 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у задоволенні клопотання першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 16.10.2025.

Апеляційну скаргу прокурора з додатками повернути апелянту.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

С У Д Д І :

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4