Справа № 183/6367/25
№ 1-кп/183/1990/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000025 від 15.03.2025 р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, з базовою середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , порушуючи вимоги статті 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», умисно, за місцем спільного проживання, за адресою АДРЕСА_1 , систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, погрозах застосування фізичного насильства, що призвело до тривалих, інтенсивних психологічних страждань у останньої.

В результаті протиправних дій, ОСОБА_4 , протягом року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї.

Зокрема, 27 жовтня 2024 року близько 18 години 44 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме висловлювався нецензурною лайкою на її адресу та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого, умисно вчинив відносно матері домашнє насильство, що призвело до її психологічних страждань.

27 жовтня 2024 за вищевказаним фактом працівником СРПП ВП №2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (серії ВАВ №855196) відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

07 листопада 2024 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Окрім цього, 28 листопада 2024 близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, внаслідок чого, умисно вчинив відносно матері домашнє насильство, що призвело до її психологічних страждань.

28 листопада 2024 за вищевказаним фактом працівником СРПП ВП №2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (серії ВАВ №855199) відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

08 січня 2025 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

16 листопада 2024 близько 17 години 08 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, штовхав її, внаслідок чого, умисно вчинив відносно матері домашнє насильство, що призвело до її психологічних страждань. 16 листопада 2024 за вищевказаним фактом працівником СРПП ВП №2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (серії ВАВ №855377) відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

13 грудня 2024 близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, штовхав її, внаслідок чого, умисно вчинив відносно матері домашнє насильство, що призвело до її психологічних страждань.

13 грудня 2024 за вищевказаним фактом працівником СРПП ВП 2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (серії ВАВ №855425) відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

17 листопада 2024 близько 01 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, штовхав її, внаслідок чого, умисно вчинив відносно матері домашнє насильство, що призвело до її психологічних страждань.

17 листопада 2024 за вищевказаним фактом працівником СРПП ВП №2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (серії ВАВ №855360) відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

13 лютого 2025 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

05 грудня 2024 близько 09 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, внаслідок чого, умисно вчинив відносно матері домашнє насильство, що призвело до її психологічних страждань.

05 грудня 2024 за вищевказаним фактом працівником СРПП ВП №2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (серії ВАВ №855411) відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

09 січня 2025 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

31 грудня 2024 близько 12 години 05 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме висловлювався грубою нецензурною лайкою на її адресу та погрожував застосуванням фізичної сили, внаслідок чого, умисно вчинив відносно матері домашнє насильство, то призвело до її психологічних страждань.

31 грудня 2024 за вищевказаним фактом працівником СРПІ ВП 2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (серії ВАВ №855463) відносно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

12 березня 2025 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком 40 годин.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_4 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою протиправну поведінку, знову вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 що призвело до її психологічних страждань.

Так, 15.02.2025 ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 конфлікт, переслідуючи при цьому прямий умисел на заподіяння їй психологічного насильства, що проявилось у словесних образах нецензурними словами, які принижують честь і гідність потерпілої, чим вчинив систематичне психологічне насильство щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діянь та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений вчинив нетяжкий злочини.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому в обвинувальному акті зазначене щире каяття.

В постанові від 15 листопада 2021 р. у справі № 199/6365/19 Верховний Суд зробив висновок про те, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Разом з цим суду не надано доказів вчинення обвинуваченим дій спрямованих на засудження своєї поведінки, прагнення усунути заподіяну шкоду. Визнання обвинуваченим своєї вини під час судового провадження само пособі не свідчить про наявність щирого каяття.

На підставі викладеного суд не визнає щире каяття обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому.

Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому є рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України необхідно призначити покарання у виді обмеження волі строком один рік шість місяців, з покладенням на строк три місяці обов`язків, передбачених п.п. 4 та ч. 1 ст. 91-1 КК України: заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; направлення для проходження програми для кривдників.

Саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вироком від 28.02.2025 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 357 KK України та призначено двісті годин громадських робіт та обмеження волі строком на два роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК визначено покарання у виді двох років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК остаточно призначено два роки двадцять днів обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане покарання, невідбуте за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.01.2025 у виді громадських робіт, та остаточно визначене ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 20 (двадцять) днів.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.05.2025 р. вирок від 28.02.2025 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області змінений та суд постановив вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 357 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_4 покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.01.2025 та остаточно призначене ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк два роки десять днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що останній епізод кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні вчинений обвинуваченим 15.02.2025 р..

Попереднє судове рішення, яким засуджено обвинуваченого за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 357 КК України набрало законної сили 01.05.2025 р., тобто після вчинення обвинуваченим останнього епізоду кримінального правопорушення в кримінальному провадженні, що розглядається.

Враховуючи викладене на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.02.2025 р., який ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.05.2025 був змінений в частині покарання, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк три роки шість місяців.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом частково складання покарання призначеного за цим вироком з покаранням, призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.02.2025, який ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.05.2025 був змінений в частині призначеного покарання, визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк три роки шість місяців.

На підставі п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України покласти на ОСОБА_4 на строк три місяці обов`язки:

- заборона листування, телефонних переговорів з потерпілою ОСОБА_5 , інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

- пройти програму для кривдників.

Початок строку відбування ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі відраховувати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1