УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 Слідчий суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю дізнавача СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши за засобами відеоконференцзв,язку у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Володимира заяву адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

У С Т А Н О В И В:

12.11.2025, представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням в обґрунтування якого вказав, що 30 жовтня 2024 року, в м.Устилуг, Володимирського району, Волинської області, ОСОБА_5 , під час проходження паспортного контролю на ПП « ОСОБА_6 », пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК, котрі за версією СД Володимирського РВП ГУНП містять ознаки підроблення.

31 жовтня 2024 року за даним фактом СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000614, з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст.358 Кримінального кодексу України.

30 жовтня 2024 року під час огляд місця події у ОСОБА_5 , було вилучено майно: автомобіль марки «Mercedes-benz S400», мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro», тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , що видане ІНФОРМАЦІЯ_1 та завірено підписом уповноваженої особи та відповідною печаткою організації від 02.08.2022 року, довідка ВЛК №142 від 02.08.2022 року, видана на ім`я ОСОБА_5 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Слідчий суддя Ухвалою у справі №154/4169/24 від 01.11.2025 задовольнив клопотання про накладення арешту частково та наклав арешт лише на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , що видане ІНФОРМАЦІЯ_1 та завірено підписом уповноваженої особи та відповідною печаткою організації від 02.08.2022 року та на довідку ВЛК №142 від 02.08.2022 року, видану на ім`я ОСОБА_5 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Підставою для накладення арешту на зазначене вище майно стали доводи начальника СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про те, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , що видане ІНФОРМАЦІЯ_1 та завірено підписом уповноваженої особи та відповідною печаткою організації від 02.08.2022 року та довідка ВЛК №142 від 02.08.2022 року, видана на ім`я ОСОБА_5 , мають значення речових доказів у справі і на даний час у провадженні є необхідність у проведенні за їх участю ряду слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Оскільки у ході досудового розслідування не здобуто достатніх доказів для оголошення підозри будь-кому, тому тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , що видане ІНФОРМАЦІЯ_1 та завірено підписом уповноваженої особи та відповідною печаткою організації від 02.08.2022 року та довідка ВЛК №142 від 02.08.2022 року, виданої на ім`я ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) не має ознак речового доказу вчинення кримінального правопорушення, а відповідно і ризики до даних речей не застосовуються, а підстави для подальшого арешту майна відпали.

На підставі наведеного, представник власника мана просив скасувати арешт накладений ухвало слідчого судді від 01.11.2024.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання, посилаючись на викладені обставини. Додав, що протягом року ані його ані його довірителя не було повідомлено про проведення будь яких слідчих дій з використанням належного ОСОБА_5 майна, експертиза по вказаним документам завершена рік тому, печатки, якими були проставлені оттіски в документах вилучені ДБР, яке вже на теперішній момент припинило досудове слідство щодо працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже підстави для подальшого арешту майна відпали, в той час як сама особа позбавлена можливості користуватись своїм майном, а арешт несе негативні наслідки, є невиправданим та надмірним обмеженням конституційних прав.

Дізнавач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що по справі проводиться досудове слідство, 31.10.2025 скеровано запит до ДБР чи дійсно вилучені печатки ІНФОРМАЦІЯ_2 та в кого перебуває кримінальне провадження, оскільки планується провести тимчасовий доступ та в подальшому призначити додаткову експертизи по арештованим документам. Запит було направлено електронною поштою, дотепер відповіді не отримано. Експертиза щодо арештованого майна проведена 16.12.2024, з того часу по справі інших процесуальних дій не проводилось.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши представлені до клопотання докази, в тому числі матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що Слідчий суддя Ухвалою у справі №154/4169/24 від 01.11.2025 задовольнив клопотання про накладення арешту частково та наклав арешт лише на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , що видане ІНФОРМАЦІЯ_1 та завірено підписом уповноваженої особи та відповідною печаткою організації від 02.08.2022 року та на довідку ВЛК №142 від 02.08.2022 року, видану на ім`я ОСОБА_5 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Підставою для накладення арешту на зазначене вище майно стали доводи начальника СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про те, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , що видане ІНФОРМАЦІЯ_1 та завірено підписом уповноваженої особи та відповідною печаткою організації від 02.08.2022 року та довідка ВЛК №142 від 02.08.2022 року, видана на ім`я ОСОБА_5 , мають значення речових доказів у справі і на даний час у провадженні є необхідність у проведенні за їх участю ряду слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

16.12.2024 у кримінальному провадженні №0000614 від 31.10.2024 проведено судову технічну експертизу з використанням тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 02.08.2022 та довідки ВЛК №142 від 02.08.2022, які видані на ім`я ОСОБА_5 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з моменту проведення експертного дослідження, тобто протягом року з моменту порушення кримінального провадження, будь яких інших невідкладних слідчих дій по справі не проведено, в тому числі з використанням арештованого майна.

31.10.2025 дізнавачем СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області направлено запит до СВ Територіального управління ДБР в м.Києві щодо витребування інформації про вилучення гербової печатки ІНФОРМАЦІЯ_3 та на якій стадії знаходиться стан досудового розслідування кримінального провадження №0000414.

На момент прийняття судом рішення відповіді на даний запит не отримано, будь яких слідчих дій з використанням майна, на яке в рамках кримінального провадження накладено арешт не призначено.

Таким чином, з моменту здійснення вилучення майна під час огляду місця події минув майже один рік, проте до цього часу обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення нікому не висунуто. При цьому накладення арешту на вищеперелічене майно не виправдовує такий ступінь втручання в права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що, у свою чергу, нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою: забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до правового висновку ІНФОРМАЦІЯ_4 , викладеного у п.52 постанови від 30.06.2020 по справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19) питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Загальні засади кримінального провадження, визначені п. 9 ч. 1 ст. 7, ст. 16 КПК України, передбачають недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 173 КПК України наголошує на тому, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, враховуючи наведені норми діючого законодавства, усталену практику ЄСПЛ, а також встановлені обставини щодо процесуальних слідчих дій у кримінальному провадженні №0000614 від 31.10.2024, яке порушено за ч.4 ст.358 КК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність співвідношення «справедливого балансу» пропорційності між засобами, що застосовуються органом досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні та метою, яку прагнуть досягти, застосовуючи будь які заходи, спрямовані на контроль за використанням майна особи, що свідчить про обмеження власника майна у праві його використання, а отже порушує конституційні права особи та норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при цьому слідчий суддя бере до уваги, що досудове слідство по справі не завершено, а арешт майна допускається має мету забезпечення збереження речових доказів, внаслідок чого накладений ухвалою слідчого судді арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 02.08.2022 та довідку ВЛК №142 від 02.08.2022, які видані на ім,я ОСОБА_5 , з забороною відчуження, розпорядження та користування даним майно підлягає частковому скасуванню та поверненню вилучених документів власнику майна у розпорядження та користування.

Керуючись ст.ст.167, 170, 174 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у крмінальному провадженні № 0000614 від 31.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України- задовольнити частково.

Частково скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Володимир-Волинського міського суду від 01 листопада 2024 у справі 154/4169/24 на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 02.08.2022 року, довідку ВЛК №142 від 02.08.2022 року, які видані на ім`я ОСОБА_5 , в частині заборони розпорядження та користування даним майном.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Повернути тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 02.08.2022 року, довідку ВЛК №142 від 02.08.2022 року, які видані на ім`я ОСОБА_5 , власнику ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 18.11.2025 о 10-00 год.

Слідча суддя ОСОБА_7