Провадження №: 1-кс/755/4272/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 08 листопада 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ст. 356 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ з можливістю вилучення оригіналів документів, що стали підставою для прийняття приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 рішення від 10.11.2022 року № 65422032, яким внесено зміни щодо показників зазначеного об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлова будівля - кафе (літ. В), загальною площею 79,0 кв.м змінено на нежитлова будівля - кафе (літ. В), загальною площею 692,3 кв.м., які перебувають у володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000132 від 08.11.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ст. 356 КК України.

Встановлено, що у провадженні ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » до ІНФОРМАЦІЯ_3 , третя особа Комунальне підприємство « ІНФОРМАЦІЯ_4 та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» про зобов`язання вчинити певні дії, а саме - визнання права власності на павільйони, загальною площею 200 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та про зобов`язання видати реєстраційне посвідчення права власності на три павільйони, загальною площею 200 кв.м., що розташовані за вказаною вище адресою.

Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі № 32/268 від 01.10.2009 року, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » задоволено частково.

Вказаним рішенням за товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » визнано право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю - кафе, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 загальною площею 79 кв.м. В іншій частині позовних вимог ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відмовлено.

Подальшим досудовим розслідуванням встановлено, що державним реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 прийнято рішення (з відкриттям розділу), індексний номер 8174265 від 21.11.2013 року про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) права власності на нежитлову будівлю - кафе, площею 79 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підставою для відкриття державним реєстратором розділу та прийняття рішення про реєстрацію за ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » права власності на нежитлову будівлю - кафе, площею 79 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 стало рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 № 32/268 від 01.10.2009 року.

У подальшому, 04.12.2014 року державним реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 прийнято рішення за індексним номером 17714820, відповідно до якого право власності від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » перейшло до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_7 на рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.10.2009 року у справі № 32/268 до ІНФОРМАЦІЯ_8 подано касаційну скаргу.

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_8 від 07.06.2010 року у справі № 32/268, касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_7 задоволено частково. Рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.10.2009 року у справі № 32/268 скасовано в частині визнання права власності за товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю - кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 79 кв.м.

У свою чергу, товариство з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_6 » звернулось до ІНФОРМАЦІЯ_9 із заявою щодо передачі в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 , надавши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_6 » для експлуатації та обслуговування будівлі кафе по АДРЕСА_4 , розробленого товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_10 ».

У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_11 прийнято рішення № 1811/5875 від 11.10.2018 року «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_6 » земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівлі кафе на АДРЕСА_3 ».

Вказаним рішенням, товариству з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_6 » передано в оренду на 15 років земельну ділянку площею 0,0762 га (кадастровий номер :90:137:0023) для експлуатації та обслуговування будівлі кафе на АДРЕСА_3 із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва у зв`язку із набуттям права власності на нерухоме майно.

На виконання рішення ІНФОРМАЦІЯ_9 № 1811/5875 від 11.10.2018 року «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_6 » земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівлі кафе на АДРЕСА_3 », 28.03.2019 року між ІНФОРМАЦІЯ_11 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » укладено договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до цього договору, об`єктом оренди є земельна ділянка з кадастровим номером :90:137:0023, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , площею 0,072 га для експлуатації та обслуговування будівлі кафе.

У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 ) 25.09.2020 року № 1072 видано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - реконструкції нежитлової будівлі - кафе (літ. В), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 09.12.2020 року ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за реєстраційним номером КВ 13 ІНФОРМАЦІЯ_14 видано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо проведення реконструкції нежитлової будівлі - кафе (літ. В) по АДРЕСА_4 .

Далі, 10.11.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 прийнято рішення за індексним номером 65422032 яким внесено зміни до Реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зміни площі об`єкту нерухомого майна з 79 кв.м. на 692, 3 кв.м.

Таким чином, вказані реєстраційні щодо нерухомого майна, які здійснені на підставі скасованого рішення суду проведені з метою заволодіння земельною ділянкою, сформованою під таке майно, шляхом створення позаконкурентних засад для прийняття ІНФОРМАЦІЯ_11 рішення про її надання в користування з метою нового будівництва, у зв`язку з тим, що наявність зареєстрованого на земельній ділянці майна наділяє його власника привілейованим правом на земельну ділянку та позбавляє ІНФОРМАЦІЯ_15 права передати її іншим фізичним чи юридичним особам із значно вигіднішим для себе економічним ефектом, зокрема шляхом проведення земельного аукціону.

Більш того, внаслідок незаконної реєстрації об`єкта самочинного будівництва ІНФОРМАЦІЯ_16 втратила можливість самостійно на власний розсуд раціонально використовувати та розпоряджатися земельною ділянкою, на якій вказаний об`єкт розташований.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

За ч. ч. 2, 3 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон), який діяв на час проведення державної реєстрації об`єкту нерухомого майна), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону, державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частиною 4 ст. 3 Закону, передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Положеннями ч. 4 ст. 15 Закону визначалося, що Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

За ч. 3 ст. 17 Закону документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як вже зазначалося, первинна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю - кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 79 кв.м. проведена на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі № 32/268 від 01.10.2009 року, яке у подальшому було скасовано.

При цьому, відповідно до ч. 2 ч. 9 Закону, державний реєстратор прав на нерухоме майно встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема : відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно.

Відповідно до ст. 15 зазначеного Закону, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону, підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень, є в тому числі рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно ст. 22 Закону, у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п`ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово пові домляє про це заявника. Якщо заявник протягом п`яти робочих днів після отримання письмового пові домлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права про довжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Також, відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону або подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Отже, аналізуючи документи, подані для держаної реєстрації прав, державний реєстратор, в першу чергу, повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та встановити наявність/відсутність підстав для прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень чи зупинення розгляду заяви.

При цьому, відповідно до частини першої статті 233 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Як було зазначено вище, постановою ІНФОРМАЦІЯ_8 від 07.06.2010 року у справі № 32/268, частково задоволено касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_7 та скасовано рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.10.2009 року у справі № 32/268 в частині визнання права власності за товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю - кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 79 кв.м.

На підставі викладеного, враховуючи положення Цивільного процесуального кодексу України, починаючи з дати винесення ІНФОРМАЦІЯ_17 постанови від 07.06.2010 у справі № 32/268 у товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не існувало правовстановлюючого документа для його подачі з метою проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю - кафе по АДРЕСА_3 .

Разом з тим, після трьох з половиною років після скасування рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.11.2013 року державним реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 на підставі скасованого (неіснуючого) рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято рішення (з відкриттям розділу), індексний номер 8174265 про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) права власності на нежитлову будівлю - кафе, площею 79 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до норм ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як роз`яснено в п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, постанова ІНФОРМАЦІЯ_8 від 07.06.2010 у справі № 32/268, якою частково задоволено касаційну скаргу Головного управління комунальної власності м. Києва та скасовано рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.10.2009 у справі № 32/268 в частині визнання права власності за товариством з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю - кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 79 кв.м., яка набрала законної сили у встановленому порядку, не може бути поставлені під сумнів, а інші рішення, не можуть їй суперечити.

Більш того, варто відмітити, що Верховний Суд у постанові від 23.05.2019 року у справі № 922/3707/17 зазначив, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно не є підставою набуття таких прав, а є похідним від таких підстав юридичним фактом, який є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав.

З наведеного вбачається, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності і такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений в постанові ІНФОРМАЦІЯ_18 від 12.03.2019 року у справі № 911/3594/17, а також у постановах ІНФОРМАЦІЯ_19 від 27.02.2018 року у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 року у справі № 916/675/15.

Крім того, за загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється (постанова Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 923/1283/16).

Аналогічний за змістом висновок викладено в постанові ІНФОРМАЦІЯ_19 від 27.06.2018 у справі № 904/8186/17.

Таким чином, реєстрація права власності об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі - кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , отримання рішення ІНФОРМАЦІЯ_9 , укладення договору оренди земельної ділянки, видача містобудівних умов та обмежень, отримання повідомлення про початок виконання будівельних робіт здійснено шляхом надання скасованого рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.10.2009 року у справі № 32/268.

Так, нормами ст. ст. 90, 95, 102-1 Земельного кодексу України, визначено, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок, землекористувачі та особи, які набули право користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших передбачених законом підстав.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За нормами ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 375 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

За положеннями ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що слугують умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме: якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї з трьох, зазначених у ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 року у справі №910/15993/16 дотримується позиції, що право на самочинно збудоване майно є неіснуючим, не породжує прав щодо розпорядження таким майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_14 на запит прокурора надано відповідь № 073-2890 від 11.10.2023 року відповідно до якої Департамент зареєстрував замовникові будівництва - ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідком (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція нежитлової будівлі-кафе (літ. В) на АДРЕСА_3 » від 09.12.2020 року № КВ 13, повідомлення від 28.09.2022 року КВ 13-4 про зміну даних у зазначеному повідомленні та декларацію про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) за цією адресою від 02.11.2022 року № КВ 60.

Таким чином, до часу проведення державної реєстрації - 21.11.2013 року об`єкт нерухомого майна - кафе по АДРЕСА_3 був побудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, а також без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, тобто самочинно.

Крім того, відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_20 ) від 17.10.2023 року у реєстрі адресу місті Києві, який ведеться Департаментом згідно з Положенням про реєстр адрес у місті Києві, затвердженим рішенням ІНФОРМАЦІЯ_9 від 22.05.2013 № 337/9394 «Про деякі питання ведення реєстрів адрес, вулиць та інших поіменованих об`єктів у місті Києві», відсутні відомості про документ щодо присвоєння об`єкту нерухомого майна - нежитловій будівлі - кафе адреси АДРЕСА_3 .

Аналогічна інформація щодо відсутності даних про присвоєння поштової адреси міститься в інформації ІНФОРМАЦІЯ_21 від 10.10.2023 року № 103/7452/35/6.

Так, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При цьому, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності із фактом його державної реєстрації.

При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, першочерговим є встановлення підстави, на якій особа набула це право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (постанови Верховного Суду від 24.01.2020 року у справі № 910/10987/18, від 07.10.2020 року у справі № 920/728/18).

Таким чином, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, у силу наведених вище положень законодавства та приписів ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного.

Аналогічні висновки викладені у постанові ІНФОРМАЦІЯ_18 від 07.04.2020 року у справі № 916/2719/13.

При цьому, укладення правочинів, щодо самочинно збудованого нерухомого майна, а також здійснення відносно нього державної реєстрації прав, не змінюють правовий статус нерухомості як самочинно збудованого.

У свою чергу, з метою встановлення змісту документів, а також з метою порівняння та встановлення чи спростування факту підробки виникає необхідність у призначенні почеркознавчої експертизи.

На даний час, при проведенні досудового слідства, виникла необхідність у доступі до оригіналів документів для подальшого призначення та проведення експертизи почерку, що перебувають у володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а саме оригіналів документів, що стали підставою для прийняття ОСОБА_5 рішення індексний номер 65422032 від 10.11.2022 про внесення змін щодо показників зазначеного об`єкту нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля - кафе (літ. В), загальною площею 79,0 кв.м змінено на нежитлова будівля - кафе (літ. В), загальною площею 692,3 кв.м.

Вказані документи, до яких необхідно здійснити тимчасовий доступ, містять в собі фактичні дані, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані документи мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у досудовому розслідуванні.

Враховуючи можливість знищення, пошкодження, передачу іншим особам вищевказаних речей і документів, які мають значення для доказування кримінального правопорушення, розгляд клопотання прошу проводити без участі власника документів.

У відповідності до п.7 п.п.4 «Рішення координаційної наради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України» від 02 березня 2012 року проведення експертизи по копіям документів, а саме її висновок, формулюється виключно у вірогідній формі з відповідним обґрунтуванням, зокрема фактом відсутності оригіналу документа, тому у слідства виникає необхідність у безпосередньому вилучені саме оригіналів документів, а не їх копій.

Відповідно до п. 1.1. науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень , Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої наказом міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 - для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів - надаються оригінали документів.

Відповідно до п. 1.3. науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої наказом міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 - для проведення досліджень орган, який призначив експертизу, повинен надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку особи, яка підлягає ідентифікації.

На підставі викладеного, з метою об`єктивного, всебічного та повного розслідування кримінального провадження, виникла необхідність в тимчасовому доступі до документів та їх вилученні, що має доказове значення по даному кримінальному провадженню.

За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження № 0000132 від 08 листопада 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ст. 356 КК України, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У судове засідання слідчий не з`явився, направив заяву в якій просив клопотання розглянути у його відсутність, клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 КПК України судове засідання проводиться без виклику представника у володінні якого знаходяться речі і документи, з наведених слідчим підстав.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подано до суду клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до статті 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в документах належать, зокрема, відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

Згідно п. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених ч. 5 ст. 163 КПК України, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного факту, зокрема для отримання відомостей, що є необхідними для з`ясування всіх обставин справи у даному провадженні є потреба у наданні тимчасового доступу до документів.

Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що зазначені речі і документи перебувають у володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , яка здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , а також те, що такі документи мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, з урахуванням можливості використати як докази відомостей, що містяться у них та відсутності можливості іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою зазначених речей і документів, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність його задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 164 КПК України в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено, зокрема, прізвище, ім`я, та по батькові особи, якій надається право тимчасового до речей і документів.

У клопотанні слідчий просить надати тимчасовий доступ, зокрема, групи прокурорів у кримінальному провадженні, без зазначення їх прізвищ, імен, та по батькові, що не відповідає вимогам КПК України.

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання в частині надання тимчасового доступу до речей і документів групи прокурорів у кримінальному провадженні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131-132, 159-166, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання - задовольнити частково.

Надати дозвіл слідчим Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на тимчасовий доступ з можливістю вилучення оригіналів документів, що стали підставою для прийняття приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 рішення від 10.11.2022 року № 65422032, яким внесено зміни щодо показників зазначеного об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме нежитлова будівля - кафе (літ. В), загальною площею 79,0 кв.м змінено на нежитлова будівля - кафе (літ. В), загальною площею 692,3 кв.м., які перебувають у володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині клопотання- відмовити.

Строк дії ухвали, не може перевищувати двох місяців з дня її постановлення.

Роз`яснити, особі, яка зазначена в ухвалі слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, як володілець речей або документів, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії, з використанням копіювальної техніки, електронних засобів володільця (за його згодою) або копіювальної техніки, електронних засобів особи, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Особа, яка зазначена в даній ухвалі слідчого судді, як володілець речей або документів, зобов`язана надати тимчасовий доступ до зазначених речей і документів вказаній особі за умови пред`явлення копії цього судового рішення.

Особа, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, зобов`язана залишити володільцю речей і документів опис речей і документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді, або ж на вимогу останнього залишено копію вилучених документів.

У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями КПК України з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: