Справа № 635/4839/25
Провадження № 1-кп/635/1099/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8

потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000288 від 26 березня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Логачівка Харківського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2025 р. упродовж дня ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Приблизно об 11-00 цього ж дня ОСОБА_7 вийшов на вулицю та побачив, як на даху сусіднього будинку, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 займались ремонтом крівлі. В цей момент у ОСОБА_7 виник словесний конфлікт з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . Під час розвитку вказаного словесного конфлікту в ОСОБА_7 виник раптовий, злочинний умисел направлений на умисне позбавлення життя ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

З метою реалізації свого раптового, злочинного умислу направленого на умисне позбавлення життя ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння пішов до будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , де взяв одноствольну рушницю «ИЖ-18» (Е21012) з набоями, при цьому не маючи дозволу на їх зберігання та носіння, після чого ОСОБА_7 вийшов із свого домоволодіння та направився до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де на даху будинку знаходились ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на умисне позбавлення життя останніх, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді смерті особи та бажаючи їх настання, направив рушницю в бік потерпілого ОСОБА_11 та здійснив один постріл в життєво важливі органи, а саме в область передньої поверхні тулубу та голови останнього, внаслідок чого, відповідно до висновку експерта № 10-12/898-С/25 від 05.05.2025, потерпілому ОСОБА_11 було заподіяно: вогнепальне поранення голови та шиї, спричинене при пострілі з неблизької дистанції з гладкоствольної вогнепальної зброї, набій якої був споряджений множинним вогнепальним снарядом (дробом, діаметром поперечного перетину близько 0.4см). Про це свідчать морфологічні особливості вогнепального поранення на тілі постраждалого, відсутність продуктів близького пострілу (ознак дії порохових газів, зброярського мастила, кіптяви, порошинок, великих часток металу тощо в зоні вхідних ушкоджень), а також особливості виявлених протягом ранових каналів елементів спорядження набою, множинні вхідні вогнепальні рани розташовані на лівій половині обличчя та лівій передньо-бічній поверхні шиї. Поранення мають переважно сліпий характер, поодинокі наскрізний та дотичний характер. Ранові канали протікають у товщу м`яких тканин обличчя га шиї з оскольчастим розі рощенням кісток лицевого відділу черепа (верхньої та нижньої щелеп зліва, лівої виличної кістки, без проникнення в черепну порожнину), а також з наскрізним ушкодженням магістральної судини шиї лівої загальної сонної артерії. Таким чином, смерть ОСОБА_11 настала внаслідок вогнепального поранення голови та шиї, яке супроводжувалося розтрощенням кісток лицевого відділу черепа, ушкодженням магістральної судини шиї та ускладнилась розвитком гострої крововтрати. Таким чином, між даним пораненням і настанням смерті є причинно-наслідковий зв`язок. За ступенем тяжкості дане поранення в ОСОБА_11 має ознаки тяжкої тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяні (відповідно до п.п. 2.1.1.а, 2.1.3.0, п. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗУ України від 17.01.1995р).

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки в вигляді смерті особи та бажаючи їх настання, направив рушницю в бік потерпілого ОСОБА_9 та здійснив один постріл у життєво важливі органи, а саме в область передньої поверхні тулубу та голови останнього, в результаті якого, відповідно до висновку експерта № 09І-465-ІСІ2025 від 04.06.2025, ОСОБА_9 було спричинено: множинні поєднанні вогнепальні, сліпі, осколкові, дробові поранення голови та грудної клітини; переднє парабазальне, проникаюче, сліпе поранення правої лобної, лівої скроневої часток; забій головного мозку тяжкого ступеню з геморагічними осередками в правій лобній та лівій скроневій ділянках з наявністю субарахноідального, вентрикулярного крововиливів, гострої субдуральної гемісферальної гематома справа, пневмоцефалії, дірчастих, фрагментарних переломів лобової кістки справа в проекції фронтальної пазухи, сторонніх тіл в лівій скроневій ділянці; вогнепальне, осколкове поранення лівого ока з розвитком ретробульбарної гематоми, гефеми, гемофтальма, відшарування сітківки, параорбітальної гематоми, які за ступенем тяжкості виникли за єдиним механізмом та є тяжкими тілесним ушкодженням, яке є небезпечними для життя (відповідно п. 2.1 Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Тим самим ОСОБА_7 виконав всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 своєчасно надали кваліфіковану медичну допомогу та останній був доставлений до КНП «Обласна клінічна лікарня».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні зазначених вище злочинів визнав повністю та пояснив, що дійсно скоїв злочини, які йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не оспорював, пояснив причини та обставини скоєного.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що зранку 26.03.2025 збирався на рибалку та вживав спиртні напої вдома. Для того, щоб відлякати бродячих собак, він вийшов на вулицю та кинув у їх бік вибухові пакети. У цей час на даху будинку, розташованого через дорогу, перебували двоє чоловіків, які ремонтували дах. Між ним та вказаними чоловіками виник словесний конфлікт, після чого він повернувся додому, узяв мисливську рушницю та вчинив дії у послідовності, викладеній в обвинувальному акті. Обвинувачений висловив щире каяття у вчиненому та просив вибачення у потерпілих. Цивільні позови ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав в повному обсязі, в частині стягнення моральної шкоди частково: позовні вимоги ОСОБА_10 в розмірі 150 000 грн., ОСОБА_9 100 000 грн., не оспорюючи тяжкість завданих моральних страждань та виходячи зі своїх матеріальних можливостей.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та вважав можливим розглянути справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю доведеною та кваліфікує його дії за епізодом заподіяння смерті ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та за епізодом замаху на вбивство ОСОБА_9 ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Допитаний у судовому засіданні щодо обставин цивільного позову потерпілий ОСОБА_9 показав, що внаслідок дій обвинуваченого він втратив рідного брата, сам тривалий час (кілька місяців) перебував на лікуванні. Зазначеними діями обвинуваченого йому заподіяно глибокі моральні страждання.

Допитана у судовому засіданні щодо обставин цивільного позову потерпіла ОСОБА_10 показала, що внаслідок дій обвинуваченого була заподіяна смерть її чоловіку, з яким вона прожила разом 29 років. Потерпіла зазначила, що їй завдано глибоких моральних страждань, оскільки вона втратила чоловіка, який піклувався про неї та слідкував за будинком.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що вина обвинуваченого доведена у повному обсязі, та просив призначити покарання: за ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно 15 років позбавлення волі. При цьому прокурор просив врахувати як пом`якшуючу обставину щире каяття обвинуваченого, а як обтяжуючу вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння. Також прокурор просив задовольнити цивільні позови у повному обсязі.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повністю підтримали позицію прокурора щодо призначення покарання та просили задовольнити заявлені ними цивільні позови у повному обсязі.

Представник потерпілих, адвокат ОСОБА_8 , висловила позицію про те, що, на її думку, запропонована прокурором міра покарання повністю відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, і також просила задовольнити цивільні позови у повному обсязі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , звернув увагу суду на те, що, на його думку, покарання, яке просить призначити прокурор, є занадто суворим. Адвокат просив суд врахувати те, що обвинувачений одразу після вчинення кримінальних правопорушень повідомив про скоєне правоохоронним органам та медичним установам, співпрацював зі слідством, визнав вину у повному обсязі, а також має намір вступити до лав Збройних Сил України для проходження військової служби за контрактом з метою отримання доходу для відшкодування завданої потерпілим моральної та матеріальної шкоди.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, дані про його особу.

Обвинувачений має вищу освіту, до затримання офіційно не працевлаштований, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується в цілому посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, про що зазначено стороною обвинувачення у обвинувальному акту та що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, так обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, висловив відчуття жалю у незворотності своїх дій та їх тяжких наслідків, приніс вибачення потерпілим під час судового розгляду.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Частина 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. З урахуванням підвищеної суспільної небезпеки умисного вбивства, способу його вчинення (використання вогнепальної зброї), а також наявності обтяжуючої обставини стану алкогольного сп`яніння, разом з тим беручи до уваги відсутність судимостей у минулому, щире каяття, активну співпрацю зі слідством та судом, суд вважає за необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі. При цьому суд виходить із того, що хоча вчинене умисне вбивство є особливо тяжким злочином, обвинувачений раніше не судимий, визнав вину, щиро розкаявся, а тому застосування максимального строку покарання у цих конкретних обставинах було б надмірно суворим і не відповідало б засадам справедливості та індивідуалізації покарання.

Частина 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 68 КК України, при незакінченому злочині (замаху) довічне позбавлення волі не може бути призначене, однак строкове покарання застосовується в межах санкції статті Особливої частини.

Суд вважає недоцільним призначення за цей злочин 10 років позбавлення волі, оскільки такий строк фактично відповідає мінімальній межі санкції за закінчений замах на умисне вбивство за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України й не відображає реального ступеня суспільної небезпеки вчиненого, беручи до уваги, що замах було вчинено вже після умисного позбавлення життя іншої особи в межах того самого епізоду, із застосуванням вогнепальної зброї, спрямуванням пострілів у життєво важливі органи та заподіянням потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, а отже суперечив би засадам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, передбаченим ст. 50, 65 КК України.

Оцінюючи ступінь тяжкості цього злочину, суд враховує, що посягання було спрямоване на вбивство ще однієї особи, при цьому об`єктивно заподіяні ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, з високим ризиком летального наслідку. Суттєве значення має й те, що замах вчинено вже після реалізації умислу на вбивство ОСОБА_11 , тобто під час другого пострілу обвинувачений усвідомлював, що щойно позбавив життя одну людину та фактично продовжив злочинну діяльність. У зв`язку з цим ступінь суспільної небезпеки закінченого замаху на вбивство за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України є надзвичайно високим.

У той же час, суд бере до уваги, що злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від волі обвинуваченого, а сам ОСОБА_7 визнав вину і сприяв встановленню всіх обставин. З огляду на сукупність зазначених факторів, суд вважає справедливим призначити за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі. Суд виходить з необхідності відобразити в покаранні підвищену небезпеку замаху на кваліфіковане вбивство після вже вчиненого вбивства, але разом з тим не доходити до максимальної межі санкції, оскільки з урахуванням пом`якшуючих обставин та даних про особу обвинуваченого це було б надмірно суворим.

Суд зазначає, що оскільки дії ОСОБА_7 утворюють сукупність злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, остаточне покарання йому призначається відповідно до ст. 70 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю злочинів суд спочатку призначає покарання за кожний злочин окремо, а потім визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Колегія суддів бере до уваги, що обидва злочини є однорідними (насильницькими злочинами проти життя), вчинені в межах однієї події, в короткий проміжок часу, з єдиних конфліктних підстав, однією особою щодо учасників лише цієї події. Учинене становить один двоскладовий епізод злочинної поведінки, а не різні, віддалені в часі злочини.

За таких обставин повне чи часткове складання призначених покарань (12 та 13 років позбавлення волі) і наближення до верхньої межі санкції (15 років) призвело б до надмірно суворого покарання, яке виходило б за межі необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, особливо з урахуванням наявної пом`якшуючої обставини та того, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене, суд вважає за справедливе визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання (12 років позбавлення волі за ч. 1 ст. 115 КК України) більш суворим покаранням (13 років позбавлення волі за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України) з призначенням остаточного покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.

Саме таке покарання, на переконання колегії суддів, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації, відображає високу суспільну небезпеку вчинених особливо тяжких злочинів, водночас залишаючи можливість для реального виправлення обвинуваченого.

Вирішуючи долю цивільних позовів потерпілих, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України, суд розглядає цивільний позов у кримінальному провадженні за правилами, встановленими цим Кодексом, а в разі відсутності спеціального регулювання за нормами цивільного процесуального законодавства. Підставою цивільно-правової відповідальності є завдання шкоди протиправними діями, наявність шкоди, причинного зв`язку між діями та шкодою і вини особи, яка заподіяла шкоду (ст. 11, 22, 1166, 1167, 1168 ЦК України).

Цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди ґрунтується на витратах, понесених у зв`язку з похованням її чоловіка ОСОБА_11 , витрати підтверджуються належним чином засвідченими копіями договору-замовлення на організацію та проведення поховання, розрахунковою квитанцією № 182953, фіскальними чеками КП «Роганська ритуальна служба» та іншими розрахунковими документами.

Сукупний розмір матеріальної шкоди, яку позивач просить стягнути, становить 41 968 грн. 60 коп.

Суд перевірив надані документи, не встановив суперечностей щодо змісту та сум операцій, а також не отримав жодних заперечень від сторони обвинуваченого щодо факту здійснення зазначених витрат. Вказані витрати безпосередньо зумовлені смертю ОСОБА_11 , настали внаслідок кримінальних правопорушень ОСОБА_7 і є реальними збитками у розумінні ст. 22, 1166 ЦК України.

За таких підстав, приймаючи до уваги визнання в повному обсязі обвинуваченим як цивільним відповідачем позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, цивільний позов ОСОБА_10 у цій частині в розмірі 41 968 грн. 60 коп. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди ґрунтується на витратах, понесених у зв`язку з лікуванням, придбання ліків підтверджується наявністю відповідних документів.

Сукупний розмір матеріальної шкоди, яку позивач просить стягнути, становить 81430 (вісімдесят одна тисяча чотириста тридцять) грн. 60 коп.

Суд перевірив надані документи, не встановив суперечностей щодо змісту та сум операцій, а також не отримав жодних заперечень від сторони обвинуваченого щодо факту здійснення зазначених витрат. Вказані витрати безпосередньо зумовлені завданою шкодою здоров`ю ОСОБА_9 , настали внаслідок кримінального правопорушення ОСОБА_7 і є реальними збитками у розумінні ст. 22, 1166 ЦК України.

За таких підстав, приймаючи до уваги визнання в повному обсязі обвинуваченим як цивільним відповідачем позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, цивільний позов ОСОБА_9 у цій частині в розмірі 81430 (вісімдесят одна тисяча чотириста тридцять) грн. 60 коп. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у душевних стражданнях у зв`язку зі смертю близької людини. Моральна шкода відшкодовується у грошовій формі, а її розмір визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала шкоди, та інших обставин з урахуванням вимог розумності і справедливості.

ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заявили вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі по 1 000 000 грн. кожному, обґрунтовуючи їх глибиною душевних страждань, спричинених умисним вбивством близької людини чоловіка та брата відповідно, обставинами загибелі, а також тривалими негативними наслідками для їхнього психоемоційного стану та звичного способу життя.

Крім того, ОСОБА_9 , окремо від спільного з ОСОБА_10 цивільного позову про відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю брата, подав до суду самостійний цивільний позов, у якому просив стягнути з ОСОБА_7 500 000 грн. моральної шкоди, заподіяної йому особисто внаслідок замаху на його життя, спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, тривалого лікування, перенесених операцій, фізичного болю та страху за власне життя.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 одночасно зазнав двох тісно взаємопов`язаних груп страждань: по-перше, глибоких душевних переживань у зв`язку з убивством його рідного брата ОСОБА_11 (про що заявлено вимоги у розмірі 1 000 000 грн.), по-друге, фізичного болю, тривалих страждань, страху смерті та подальших психоемоційних наслідків, пов`язаних із замахом на його життя й тяжким ушкодженням здоров`я, що стали предметом окремого позову на 500 000 грн.

Оцінюючи обсяг цих страждань у сукупності, суд виходить з того, що йдеться про комплексну моральну шкоду одній особі, яка виникла внаслідок єдиного кримінального епізоду (умисне вбивство брата і замах на вбивство самого позивача). Характер і тяжкість злочинів, спосіб їх вчинення, безпосередня участь потерпілого у події, необхідність перенесення лікування, а також тривалі психоемоційні наслідки об`єктивно свідчать про значний обсяг заподіяної моральної шкоди. Разом із тим заявлена до стягнення загальна сума (1 000 000 грн. за вбивство брата та 500 000 грн. за замах на його життя) є надмірною з огляду на принципи розумності та справедливості, економічні реалії та реальні можливості виконання рішення засудженим.

З урахуванням наведеного, суд вважає справедливим, розумним і співмірним визначити загальний розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_9 обома злочинами ОСОБА_7 (умисним убивством його брата та замахом на вбивство самого ОСОБА_9 ), у сумі 600 000 (шістсот тисяч) гривень. Зазначена сума охоплює задоволення як вимог ОСОБА_9 за цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю брата, так і його окремого цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, заподіяної замахом на його життя та ушкодженням здоров`я. У решті вимог за обома позовами ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди належить відмовити як у завищеному розмірі.

ОСОБА_10 втратила чоловіка, з яким прожила 29 років, який був її найближчою людиною, підтримкою у веденні господарства, догляді за будинком, матеріальним забезпеченні сім`ї. Смерть чоловіка стала для неї раптовою, трагічною і непоправною подією, що зумовила глибокі тривалі душевні страждання, зміну усталеного способу життя та відчуття самотності й незахищеності.

Колегія суддів погоджується з тим, що зазначені події спричинили позивачці ОСОБА_10 значну моральну шкоду. Водночас заявлений розмір відшкодування 1 000 000 грн. суд вважає завищеним з огляду на загальні засади розумності й справедливості, закріплені у ст. 3, 23 ЦК України та економічні умови в державі та реальні можливості її виконання засудженим.

Визначаючи конкретний розмір компенсації, суд виходить із того, що:

1. ОСОБА_9 одночасно зазнав і тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, і глибоких душевних страждань у зв`язку із загибеллю брата, свідком якої він був, що об`єктивно посилює негативні наслідки для його психічного стану.

ОСОБА_10 зазнала тяжких душевних страждань у зв`язку зі смертю чоловіка, з яким була пов`язана тривалими сімейними, емоційними та економічними зв`язками;

2. Характер умислу обвинуваченого, спосіб вчинення злочинів (використання вогнепальної зброї, постріли у життєво важливі органи), а також обстановка (конфлікт на подвір`ї, в присутності родича) об`єктивно посилюють переживання потерпілих;

3. Обвинувачений визнав вину, висловив каяття та просив вибачення у потерпілих, що, хоча й не зменшує заподіяної шкоди, однак може бути враховано як фактор, який дещо знижує міру його моральної осудності.

З урахуванням наведених критеріїв, колегія суддів вважає справедливим, розумним і співмірним визначити розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_9 у сумі 600 000 (шістсот тисяч) гривень, а ОСОБА_10 у сумі 450 000 (чотириста п`ятдесят тисяч) гривень.

Такий розмір відшкодування, на переконання суду, є достатнім для компенсації заподіяних потерпілим душевних страждань, відповідає характеру й тяжкості наслідків злочинів, не є символічно малим, але водночас не перетворюється на надмірне фінансове стягнення, несумісне з метою цивільної відповідальності.

В іншій частині вимог про відшкодування моральної шкоди понад зазначені суми цивільні позови підлягають відмові як такі, що заявлені у надмірному розмірі.

Речові докази у кримінальному провадженні визнані та приєднані до матеріалів постановами слідчого, зокрема: мисливська одноствольна рушниця «ИЖ-18» (Е21012), патронташ, а також інші предмети, вилучені під час огляду місця події та мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України, доля речових доказів вирішується судом у вироку.

З урахуванням того, що мисливська одноствольна рушниця «ИЖ-18» (Е21012) використовувалася як знаряддя вчинення злочину, крім того, зберігалася обвинуваченим без належного дозволу, вона підлягає конфіскації в дохід держави. Інші речові докази, що не мають самостійної цінності та не можуть бути використані за цільовим призначенням (гільзи, фрагменти дробу, забруднені кров`ю предмети), підлягають знищенню.

Згідно з обвинувальним актом та долученими до нього актами виконаних робіт, у кримінальному провадженні понесені витрати, пов`язані із залученням експертів: судово-дактилоскопічної експертизи, а також низки судових експертиз з дослідження вибухових речовин та продуктів вибуху (пострілу), на загальну суму, що складається з вартості експертиз № 4777, 4719, 6921, 6922, 6923, 6924, 6829, які були призначені й проведені в межах цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку такі витрати підлягають стягненню з засудженого в дохід держави, якщо вони були понесені за ініціативою сторони обвинувачення чи суду та пов`язані з доведенням його вини.

У зв`язку з викладеним зазначені витрати на залучення експертів належить стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави в повному розмірі, визначеному відповідними актами.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28.03.2025 р., суд вважає необхідним скасувати.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно обвинуваченого, суд залишає без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 7.8, 360-371, 373-376 КПК Україна, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення у період з дня затримання 26.03.2025 р. до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 41 968 (сорок одна тисяча дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 60 копійок у якості відшкодування матеріальної шкоди та компенсації моральної шкоди у розмірі 450 000 (чотириста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, а всього 491 968 (чотириста дев`яносто одна тисяча дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_10 відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у якості відшкодування матеріальної шкоди 81430 (вісімдесят одна тисяча чотириста тридцять) грн. 60 коп. та компенсації моральної шкоди у розмірі 600 000 (шістсот тисяч) гривень 00 копійок, а всього 681430 (шістсот вісімдесят одну тисячу чотириста тридцять) грн.. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_9 відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28.03.2025 р.

Речові докази:

- 2 (два) предмети схожі на гільзи зеленого кольору з маркуванням «12» «82»; 1 (один) металевий предмет схожий на гільзу з маркуванням «12» «78» деформований; 1 (один) предмет схожий на гільзу з маркуванням «12» «AZOT» «Made in USA»; 3 (три) округлих предмети картонних діаметром 1,8 см. бежевого кольору; 6 (шість) змивів речовини бурого кольору; 1 (один) тканевий патронтаж камуфльований (піксель); 1 (один) предмет схожий на пітарду червоного кольору; 4 (чотири) предмети схожі на гільзи з маркуванням «12» «78»; 1 (один) предмет схожий на гільзу з маркуванням «12» «82»; 1 (один) змив речовини бурого кольору з предмету схожого на рушницю; 3 (три) змиви на ватні палички з цівка, спускового гачка та прикладу предмету схожого на рушницю знищити;

- одноствольну рушницю «ИЖ-18» № НОМЕР_1 , вилучену у ОСОБА_7 та визнану речовим доказом, як знаряддя вчинення злочину конфіскувати в дохід держави;

- мобільний телефон HUAWEI у синьому корпусі в чохлі з нашаруванням речовини бурого кольору, шапку шерстяну чорного кольору, куртку чорного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору та пошкодженнями повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз згідно із актами здачі-приймання висновків експертів № 4777 від 17.06.2025 в сумі 16 963 грн. 20 коп., № 4719 від 17.06.2025 в сумі 10 177 грн. 92 коп., № 6921 від 18.06.2025 в сумі 7 633 грн.44 коп., № 6922 від 18.06.2025 в сумі 10 177 грн.92 коп., № 6923 від 18.06.2025 в сумі 8 481 грн. 60 коп., № 6924 від 18.06.2025 в сумі 12 722 грн. 40 коп., № 6829 від 18.06.2025 в сумі 12 722 грн. 40 коп., а всього у загальному розмірі 78 878 (сімдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень 88 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3