Номер провадження:1-кс/521/3455/25
УХВАЛА

18 вересня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000707 від 26.07.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який цього ж дня затверджено Верховною Радою України. У подальшому, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, останній раз продовжено на 90 діб Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025, який 15.01.2025 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №4220-IX, тобто з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року до 09 травня 2025 року. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України №1455 від 29.12.2021 якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Виключний перелік осіб які наділені перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року.

Проте, ОСОБА_4 , всупереч обов`язку неухильного дотримання вказаних актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на злочинний шлях і умисно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 26.07.2025 року ОСОБА_4 вирішив організувати незаконне переправлення через державний кордон України осіб призовного віку, яким обмежено виїзд за межі України у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, шляхом виготовлення підроблених документів, що надають підстави безперешкодного виїзду за межі України, а саме підроблених паспортів громадян Республіки Молдова, які підтверджують нібито наявність у особи громадянства іншої держави та надають право покинути територію України, а також підроблених документів, які нібито засвідчують статус особи з інвалідністю та відповідно непридатність до проходження військової служби за мобілізацією до лав Збройних Сил України, пенсійного посвідчення.

У подальшому, ОСОБА_4 підшукав особу, яка виявила бажання за грошову винагороду перетнути державний кордон України, а саме ОСОБА_7 , та у телефонному режимі за допомогою власного мобільного телефону з номером « НОМЕР_1 », що відбувся 13.08.2025 року повідомив останньому, що він може організувати його незаконне переправлення через державний кордон України шляхом виготовлення підроблених документів, які дають безперешкодний проїзд державного кордону за відповідну грошову винагороду, також повідомив, що з метою уникнення мобілізації він може виготовити пакет необхідних документів, які дадуть правові підстави для безперешкодного пересування на території України, до моменту незаконного перетину державного кордону.

У подальшому, ОСОБА_4 підтримував з ОСОБА_7 зв`язок через мобільний зв`язок та за допомогою електронної пошти «Gmail», де на електронну адресу надану ОСОБА_4 « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_7 28.08.2025 року надіслав копію паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру платника податків та фотознімки розміром 3х4 см., які необхідні для виготовлення підроблених документів, зокрема, таких, що засвідчують статус особи з інвалідністю та відповідно непридатність до проходження військової служби за мобілізацією до лав Збройних Сил України, за що перевів на адресу електронного криптогаманця наданого ОСОБА_4 . НОМЕР_7 грошові кошти у сумі 500 доларів США в якості завдатку.

09.09.2025 року ОСОБА_4 за допомогою власного мобільного телефону з номером « НОМЕР_1 » надавав ОСОБА_7 поради та вказівки щодо перетинання державного кордону за допомогою підроблених документів, зокрема, паспорта громадянина Республіки Молдови, щодо пунктів пропуску через державний кордон України, через які слід перетинати державний кордон України із підробленим документами, щодо відповідей на запитання працівників прикордонної служби, які можуть виникнути під час перетину державного кордону України, а також щодо подальших дій вже на території іншої держави.

Надалі, ОСОБА_4 у телефонному режимі, за допомогою власного мобільного телефону з номером « НОМЕР_1 », що відбувся 10.09.2025 року, повідомив ОСОБА_7 , що для забезпечення безперешкодного перетинання останнім державного кордону України необхідно виготовити на його ім`я окрім медичних документів, що засвідчують статус особи з інвалідністю та вказують на непридатність до проходження військової служби, паспорт громадянина Республіки Молдови, також ОСОБА_4 повідомив, що пакет медичних документів, що засвідчують статус особи з інвалідністю та вказують на непридатність до проходження військової служби майже готові і він займається їх виготовленням, за що йому необхідно надати решту грошових коштів та за виготовлення паспорта громадянина Республіки Молдови передати завдаток, на що ОСОБА_7 погодився.

10.09.2025 року ОСОБА_7 перевів на адресу електронного криптогаманця наданого ОСОБА_4 НОМЕР_7 обумовлені грошові кошти у сумі 1 000 доларів США, з яких 500 доларів США в якості завдатку за виготовлення підробленого паспорта іншої держави та 500 доларів США як решту суми за виготовлення підроблених медичних документів.

Після отримання від ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 1000 доларів США, копії паспорта громадянина України, копії довідки про присвоєння ідентифікаційного коду та його фотознімків розмірами 3х4 см., ОСОБА_4 , знаходячись в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , виготовив підроблений паспорт громадянина Республіки Молдови № НОМЕР_2 від 11.08.2025 року, дійсний до 11.08.2035 року, куди вставив наданий ОСОБА_7 фотознімок, разом з додатком до нього.

Крім цього, ОСОБА_4 отримавши від ОСОБА_7 решту коштів на свій електронний криптогаманець НОМЕР_7 за організацію незаконного переправлення через державний кордон України, шляхом виготовлення та збуту підроблених документів, виготовив пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 , куди вставив наданий ОСОБА_7 фотознімок, вніс завідомо неправдиві відомості щодо надання останньому статусу особи з інвалідністю 2 (другої) групи загального захворювання, завіривши даний документи гербовою печаткою Пенсійного фонду України, також виготовив довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №735648, куди вніс завідомо неправдиві відомості щодо надання останньому 2 групи інвалідності загального захворювання довічно, завіривши даний документ гербовою печаткою Обласної медико-соціальної експертної комісії №2, та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_4 , куди вклеїв наданий ОСОБА_7 фотознімок, вніс завідомо неправдиві відомості щодо визнання непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, завіривши даний документи гербовою печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після чого, 11.09.2025 року біля 20 години 34 хвилини ОСОБА_4 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, спрямованого на організацію незаконного переправлення через державний кордон України, шляхом виготовлення та збуту підробленого паспорта громадянина іншої держави, пенсійного посвідчення, довідки до акту огляду МСЕК та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, прибув до 7 відділення ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Святослава Караванського, буд. 10, де діючи з прямим умислом, використовуючи несправжні дані відправника, а саме: « ОСОБА_8 , номер телефону НОМЕР_5 » та дані отримувача « ОСОБА_7 , відділення №17, номер телефону НОМЕР_6 », поштовим відправленням з ТТН 59 0014 5320 3887 надіслав останньому посилку з вказаними документами разом з інструкцією до паспорта громадянина Республіки Молдови.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перебуваючи на території м. Одеси, організував незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України шляхом виготовлення підроблених документів, що надають підстави безперешкодного виїду за межі України, а саме підробленого паспорта громадянина Республіки Молдова, який підтверджує нібито наявність у особи громадянства іншої держави та надає право покинути територію України, а також підроблених документів, які нібито засвідчують статус особи з інвалідністю та відповідно непридатності до проходження військової служби за мобілізацією в лавах Збройних Сил України, пенсійного посвідчення.

Таким, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненого з корисливою метою.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_9 від. 24.02.2022 року №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ХІ введено військовий стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжений, останній раз законом України від 15.07.2025 року №4524-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строком до 05.11.2025 року.

У зв`язку із введенням воєнного стану тимчасово обмежено право виїзду за межі України громадян України - військовозобов`язаних, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації (Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» ).

Так, ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України воєнного стану, а також про початок мобілізації до Збройних Сил України із встановленням обмежень щодо заборони виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 23 до 60 років, маючи умисел на виготовлення підробленого пенсійного посвідчення, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного про те, що особа визнана непридатною до військової служби з виключенням із військового обліку, з метою перетину державного кордону України, всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Законом України «Про правовий режим воєнного стану», усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 26.07.2025 року підшукав особу призовного віку, яка виявила бажання на підставі завідомо підроблених документів за грошову винагороду перетнути державний кордон України, а саме ОСОБА_7 та в ході телефонної розмови, яка відбулась 13.08.2025 року за допомогою власного мобільного телефону з номером « НОМЕР_1 » повідомив останньому, що для одержання підроблених документів, які дадуть правові підстави для безперешкодного пересування на території України, до моменту незаконного перетину державного кордону необхідно оплатити цю послугу, загальною сумою 1 000 доларів США та надати копії персональних документів.

У свою чергу ОСОБА_7 надав згоду та почав підтримувати з ОСОБА_4 зв`язок через мобільний зв`язок та за допомогою електронної пошти «Gmail», де 28.08.2025 року на електронну адресу надану ОСОБА_4 « ІНФОРМАЦІЯ_2 » надіслав копію свого паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру платника податків та фотознімки розміром 3х4 см., які необхідні для виготовлення підроблених документів та перевів на адресу електронного криптогаманця наданого ОСОБА_4 . НОМЕР_7 грошові кошти у сумі 500 доларів США в якості завдатку.

У подальшому, ОСОБА_4 вчинив ряд дій направлених на реалізацію раніше виниклого кримінально-протиправного умислу спрямованого на підроблення посвідчення та іншого офіційного документа, які видаються установою, яка має право видавати такі документи, і які надають права та звільняють від обов`язків, а саме на підроблення офіційних документів, що містять зафіксовану на папері інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Після чого, 10.09.2025 року ОСОБА_7 перевів на адресу електронного криптогаманця наданого ОСОБА_4 . НОМЕР_7 обумовлену решту грошових коштів у сумі 500 доларів США, як решту суми за виготовлення підроблених медичних документів, а ОСОБА_4 , знаходячись в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , почав виготовляти обговорені завідомо підроблені документи, а саме пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 , куди вставив наданий ОСОБА_7 фотознімок, вніс завідомо неправдиві відомості, щодо надання останньому статуса інваліда 2 (другої) групи загального захворювання, завіривши даний документи гербовою печаткою Пенсійного фонду України, також виготовив довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААБ №735648, куди вніс завідомо неправдиві відомості, щодо надання останньому 2 групи інвалідності загального захворювання довічно, завіривши даний документи гербовою печаткою Обласної медико-соціальної експертної комісії №2 нібито виданим головою МСЕК ОСОБА_10 та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_4 , куди вклеїв наданий ОСОБА_7 фотознімок, вніс завідомо неправдиві відомості, щодо визнання непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, завіривши даний документи гербовою печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 та Знято з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 , видане нібито начальником ОСОБА_11 .

Після чого, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, 11.09.2025 року біля 20 години 34 хвилини ОСОБА_4 прибув до 7 відділення ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Святослава Караванського, буд. 10, де діючи з прямим умислом, використовуючи несправжні дані відправника, а саме: ОСОБА_8 , номер телефону « НОМЕР_5 » та дані отримувача « ОСОБА_12 , відділення №17, номер телефону НОМЕР_6 », поштовим відправленням з ТТН 59 0014 5320 3887 надіслав посилку з вказаними документами.

Отже, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками: підробленні посвідчення та іншого офіційного документа, які видаються установою, яка має право видавати такі документи, і які надають права та звільняють від обов`язків, з метою використання його іншою особою та їх збут.

16.09.2025 року ОСОБА_4 затриманий на підставі ст. 208 КПК України.

17.09.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 358 КК України.

За переконанням слідчого, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 358 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.07.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 26.07.2025 року, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 01.09.2025 року, протоколом отримання добровільно наданого предмету від 12.09.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 12.09.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 12.09.2025 року, протоколу огляду предметів від 13.09.2025 року, протоколом огляду особи і вручення грошових коштів від 10.09.2025 року, протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих (помічених) грошових коштів від 10.09.2025 року, протоколом додаткового допиту свідка від 15.09.2025 року, протоколом обшуку від 16.09.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 16.09.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 16.09.2025 року, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_17 від 16.09.2025 року та іншими матеріалами в сукупності.

Слідчий звернулася до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , мотивуючи клопотання тим, що є об`єктивні причини вважати, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу останній матиме можливість вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор підтримав клопотання слідчого, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого та застосувати найбільш суворий запобіжний захід.

Підозрюваний та його захисник, кожен окремо, просили слідчого суддю відмовити в задоволенні клопотання, оскільки слідчий не довів наявність ризиків, які виправдовують застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу. При цьому захисник вказала, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює неофіційно, у останнього наявні міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити менший розмір застави.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, а також вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню за наступних підстав.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення названих ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у своєму клопотанні слідчий зазначає, що згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зокрема, слідчий суддя вважає доведеними ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»). Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Дії, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 пов`язані з незаконним перетином державного кордону іншими особами, що робить можливим для нього самим скористатися такою можливістю та покинути територію України.

Також, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Показання свідків мають суттєве значення для доведення обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні. В умовах зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням до кримінальної відповідальності, він може безпосередньо або використовуючи зв`язки з іншими особами, впливати на свідків у різних формах (умовляння, підкуп, заохочення, погрози тощо), з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, тощо.

Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення чи продовження злочинної діяльності ґрунтується на відсутності у ОСОБА_4 постійного місця роботи та джерела доходів, він підозрюється у здійсненні корисливого незаконного переправлення осіб через державний кордон України, заробляючи таким чином на проживання.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі відсутність в нього родини й утриманців, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, майновий стан підозрюваного, відсутність судимостей.

Доводи сторони захисту в обґрунтування заперечень проти клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд відхиляє, оскільки вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідних для тримання під вартою та не є такими, що гарантують виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, нічим не підтверджені та спростовані у ході розгляду клопотання.

Крім того, у практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення особою тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання його під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).

Враховуючи вищевикладене, виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особу підозрюваного, можна дійти висновку про те, що у разі застосування менш суворого запобіжного заходу буде неможливо запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним своїх обов`язків.

Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкодити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом із цим, слідчий суддя керується положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України, згідно з якими при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 182 КПК України).

Слідчий суддя враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

У рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчим суддею враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема його вчинення в умовах військового стану, спосіб вчинення, тому вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 визначити заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

На переконання суду, такий розмір застави на даній стадії досудового розслідування буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу. Підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

- не відлучатися з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що наслідком невиконання зазначених обов`язків є звернення застави в дохід держави і обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 58 днів. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 14.11.2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1