Номер провадження: 11-кп/813/2187/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30.06.2025 року про відмову у задоволенні подання Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженої ОСОБА_8 ,

встановив:

Оскарженою ухвалою відмовлено в задоволенні подання Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області про скасування звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання призначеного вироком Київського районного суду міста Одеси від 27.05.2022 року за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком 3 (три) роки; та направлення засудженого ОСОБА_10 для відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду міста Одеси від 27.05.2022 року за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі.

Мотивуючи прийняте рішення місцевий суд вказав, що органом пробації не доведено, що ОСОБА_8 злісно ухиляється від відбування покарання з випробуванням, оскільки до кримінальної та адміністративної відповідальності вона не притягувалася, нових злочинів не скоїла, до органу пробації в період з 13.09.2024 року по 23.06.2025 року з`являлася.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання органу пробації.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказує, що ухвала суду є незаконною, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та незастосуанням закону, який підлягав застосуванню.

Прокурор зазначає, що у своєму рішенні місцевий суд застосував нормативний акт, що втратив чинність та не застосував закон, який підлягав застосуванню. Також звертає увагу, що засудженій ОСОБА_8 роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням та здійснення нагляду, обов`язки, покладені на неї судом, відповідальність за їх невиконання та інше. Після кожної неявки до органу пробації та перед наступною невякою, працівникми відділу пробації 02.12.2024 року та 03.02.2025 року засуджена застережена у виді письмового попередження. Разом з тим, будь-яких документів про неможливість своєчасно прибути до органу пробації ОСОБА_8 не надано. На думку прокурора, вказане свідчить про відсутність поважності причиннеявки до органу пробації та небажання становитись на шлях виправлення.

Прокурор вважає, що посилання місцевого суду на недоведенність органом пробації того, що ОСОБА_8 свідомо, цілеспрямовано нехтує покладеними на неї судом обов`язками, а також обставин, які свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, є необгрунтованими.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, ухвала суду першої інстанції не оскаржена.

До початку судового розгляду, засудженою ОСОБА_8 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких остання посилається на стан здоров`я, наявність хворої матері, яка потребує постійного стороннього догляду, а також необхідність періодично виїжджати за кордон до своїх неповнолітніх дітей, яких вона вивезла у зв`язку з введенням воєнного стану в України. ОСОБА_8 зазначає, що кожен раз перед виїздом за кордон, вона попереджала працівника центру пробації про неможливість явки, у зв`язку з чим нею були пропущені відмітки 04.11.2024 року, 06.01.2025 року та 02.06.2025 року, оскільки вона перебувала за кордоном. На підтвердження зазначених доводів, ОСОБА_8 долучила копії відповідних документів, зокрема: виписок з медичних карт, талонів резервації, свідоцтва про народження.

Судовий розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено за відсутності представника пробації, який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; захисника та засуджену, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 3 статті 539 КПК передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК, з урахуванням положень цього розділу.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що місцевий суд дотримався вказаних вимог закону, тому колегія суддів визнає необґрунтованими доводи прокурора щодо незаконності оскаржуваної ухвали, з огляду на таке.

Згідно вимог ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч.3 ст.164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Згідно ч.1 ст.166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку, вчинення адміністративного правопорушення із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда та застосовується письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження не застосовується, якщо покладений обов`язок не був виконаний з поважних причин. У разі ухилення засудженого від прибуття за викликом уповноваженого органу з питань пробації письмове попередження вважається винесеним, якщо його було направлено поштою за останнім відомим місцем проживання засудженого та отримано підтвердження про його отримання засудженим.

Частиною 2 ст.166 КВК України передбачено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Як вбачається з мотивувальної частини оскарженої ухвали та матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджена 06.05.2024 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України остання звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на на 2 роки, із покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Із матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_8 перебуває на обліку в Київському РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області з 19.08.2024 року.

13.09.2024 року ОСОБА_8 ознайомлена з порядком та умовами іспитового строку та покладеними на неї судом обов`язками, а також була ознайомлена зі ст.166 КВК України в частині наслідків невиконання покладених на неї судом обов`язків.

Відповідно до подання органу пробації, засуджена ОСОБА_8 в період іспитового строку порушила покладені на неї обов`язки, а саме не з`явилась для реєстрації у призначений день без поважної причини: 04.11.2024 року, 06.01.2025 року та 02.06.2025 року, за що їй було винесено попередження: 02.12.2024 року, 03.02.2025 року та 16.06.2025 року, відповідно.

Під час строку випробування ОСОБА_8 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась.

Також, з матеріалів подання органу пробації вбачається, що засуджена після кожної неявки самостійно прибувала до уповноваженого органу з питань пробації, зокрема 02.12.2024 року, 03.02.2025 року та 16.06.2025 року, та надала пояснення про причини неявки, зокрема посилалась на необхідність виїзду за межі України для побачення із своїми неповнолітніми дітьми.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про пробацію» метою пробації є забезпечення безпеки суспільства шляхом виправлення засуджених, запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених, з метою прийняття судом рішення про міру їхньої відповідальності.

Апеляційний суд зауважує, що при розгляді судом питань щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, суд має встановити, чи носили порушення засудженим покладених на нього обов`язків систематичний характер та чи свідчать ці порушення про те, що засуджений не бажає ставати на шлях виправлення, а також, чи були такі порушення умисними, тобто чи мав засуджений намір ухилитись від виконання обов`язків.

Під час розгляду апеляційної скарги, стороною захисту надано копії відповідних документів, які свідчать про поважність причин неявки засудженої на реєстрацію до органу пробації та відсутність наміру злісного та навмисного невиконання засудженою ОСОБА_8 покладених на неї обов`язків. Зокрема стороною захисту надано документи на підтвердження того, що засуджена повідомляла орган пробації про наявність у неї потреби виїзду за кордон для побачення з неповнолітніми дітьми, а після повернення невідкладно з`являлась до органу пробації на відмітки.

Таким чином, слід констатувати, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливістьскасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що органом пробації та прокурором не доведено злісне та навмисне невиконання засудженою ОСОБА_8 покладених на неї обов`язків, які свідчать про її небажання стати на шлях виправлення.

Доводи прокурора щодо безпідставного посилання місцевого суду на Інструкцію «Про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», затверджену Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань МВС України від 19.12.2003 року №270/1560, яка на час розгляду подання втратила чинність, є слушними, однак ця обставина не спростовує правильність висновку місцевого суду щодо відсутності підстав для задоволення подання органу пробації та не є безумновною підставою для скасування ухвали суду.

Істотних порушень вимог КПК, які б слугували підставами для скасування ухвали, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів п.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532, 537-539 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30.06.2025 року, якою відмовлено в задоволенні подання Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області про скасування звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання призначеного вироком Київського районного суду міста Одеси від 27.05.2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4