ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/245/26 Справа № 202/117/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 07 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро, громадянина України, українця, не одруженого, утриманців не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 Кримінального кодексу України (далі-КК),-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 07 січня 2026 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 березня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку листопада 2025 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при невстановлених в ході досудового слідства обставинах та місці, з корисливих спонукань, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, вступив у попередню змову із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою незаконного збагачення, шляхом вимагання передачі чужого майна, а саме грошових коштів, з погрозою насильства над потерпілим, вчинене в умовах воєнного стану, використовуючи фізичний та психологічний тиск, з метою спільного вчинення кримінальних правопорушень.

Так ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , діючи умисно з метою реалізації єдиного злочинного умислу, достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, обрали об`єктом вчинення злочину раніше знайомого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

27.11.2025 у невстановлений ході досудового розслідування час ОСОБА_8 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , та іншими не встановленими особами, зустрілись із потерпілим ОСОБА_11 , та висловили вимоги, поєднані із погрозами застосування до останнього фізичного насильства, щодо передачі їм, грошових коштів в сумі 10 000 доларів США в якості повернення неіснуючого боргу, які потерпілий сприйняв реально та такі, що можуть бути виконані та повідомив, що на даний час у нього відсутні грошові кошти у вказаному об`ємі.

29.11.2025 у невстановлений ході досудового розслідування час ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Євпаторійська 2д, погрозами застосування до потерпілого фізичного насильства, подавили волю останнього до супротиву в ході чого ОСОБА_11 передав грошові кошти у сумі 5000 доларів США та 40 000 гривень ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які вони розподілили за власним розсудом.

Після чого ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , успішно реалізувавши визначену злочинну мету, яка полягала у незаконному збагаченні, шляхом вимаганні передачі чужого майна, а саме грошових коштів, з погрозою насильства над потерпілим, вчинене в умовах воєнного стану, прийняли рішення про продовження вчинення злочину відносно ОСОБА_11 .

Так, 24.12.2025 у невстановлений ході досудового розслідування час ОСОБА_8 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , та іншими не встановленими особами, зустрілись у відділення «ОТП Банку», розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко, 53, із потерпілим ОСОБА_11 , та висловили вимоги, поєднані із погрозами застосування до останнього фізичного насильства, щодо передачі їм, грошових коштів в сумі 30 000 доларів США з метою врегулювання конфліктної ситуації, які потерпілий сприйняв реально та такі, що можуть бути виконані та повідомив, що йому потрібен час зібрати грошові кошти у вказаному об`ємі.

Надалі, у періоду з 24.12.2025 по 06.01.2026, продовжуючи реалізацію спільного злочинного задуму, ОСОБА_8 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , засобами інтернет зв`язку через месенджер «Whatsup» та особисто, під час приїздів за місцем роботи ОСОБА_11 , систематично здійснювали залякування та висували погрози застосування насильства та здійснювали психологічний тиск.

В результаті чого ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , подавили волю ОСОБА_11 до супротиву в ході чого, останній був змушений погодитися сплатити грошові кошти під час зустріч 06.01.2025.

06.01.2026 приблизно о 15:10 год. ОСОБА_8 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні закладу «TheLoftPassage» за адресою: м. Дніпро, проспект Яворницького, 50, із погрозою застосування насильства, з метою свого злочинного умислу до кінця вимагали та отримали від ОСОБА_11 , грошові кошти на суму 300 доларів США та імітаційні засоби у вигляді грошових коштів в сумі 9700 доларів США, під час чого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був затриманий працівниками поліції.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 підозрюється у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близьким родичам (вимагання), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК.

26.12.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК.

06.01.2026 о 15:10 годині ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) та 07.01.2026 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю та необґрунтованістю.

Вважає, що слідчим та прокурором недоведено наявність існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК, вказані висновки ґрунтуються виключно на припущеннях та домислах органу досудового розслідування. Аргументує тим, що сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечить презумпції невинуватості та практиці ЄСПЛ.

Крім того, під час здійснення досудового розслідування підозрюваних затримано у порядку ст.208 КПК, де у ОСОБА_8 вилучені грошові кошти, під час огляду вилучено імітаційні кошти, проведено обшук за адресою місця проживання підозрюваних, тобто слідчим проведені усі необхідні слідчі дії, направлені на відшукання та збереження речових доказів, що фактично унеможливлює вжиття заходів підозрюваним на знищення, пошкодження або приховання речових доказів.

Також стороною обвинувачення не надано для ознайомлення слідчому судді прізвища учасників кримінального провадження, на яких, за переконанням прокурора, підозрюваним потенційно може здійснюватися незаконний вплив. Натомість дана обставина є важливою в контексті вирішення питання про обрання запобіжного заходу, адже згідно п.4 ч.5 ст.194 КПК слідчий суддя уповноважений зобов`язати підозрюваного утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, або спілкуватися з нею із дотриманням визначених умов. При цьому, при обґрунтуванні даного ризику стороною обвинувачення не враховано кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показанні вказаними особами.

Поміж іншого вважає, що слідчим суддею не наведено достатнього обґрунтування підстав, передбачених ч.4 ст.183 КПК, які б давали суду право не визначати розмір застави, з огляду на встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного.

Так, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_8 , його молодий вік, відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання за однією адресою разом з батьками, позитивну характеристику за місцем мешкання, а також характер, обставини та наслідки інкримінованого йому кримінального правопорушення, сторона захисту вважає, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у даному випадку буде достатнім і необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та досягнення завдань кримінального провадження, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення встановлених обмежень буде достатнім фактором, що виключає зі сторони підозрюваного будь-яких спроб вчинити дії, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК.

З огляду на викладене захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 07 січня 2026 року та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 інший альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, а у разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін, визначити заставу, як альтернативний запобіжний захід на рівні 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає - 266 240,00 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту арешту чи особистого зобов`язання, або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає - 266 240,00 грн, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону не в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, та санкція ч.4 ст.189 КК, за якою якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК доведена прокурором та встановлена слідчим суддею під час судового розгляду клопотання, не оспорюються стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому згідно ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого або інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Так, про наявність існування вказаних ризиків свідчить тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, не встановлення органом досудового розслідування на даний час всі можливі речові докази, які мають суттєве значення для досудового розслідування та подальшого судового розгляду, про які достовірно відомо ОСОБА_8 , не встановлення всіх свідків, яким відомо про злочинну діяльність підозрюваного, обізнаність про місце мешкання та роботи потерпілого, а також схильність останнього до вчинення злочинів, що підтверджується тривалим періодом вчинення злочину у якому він підозрюється, та проживання виключно за рахунок грошових коштів, отриманих внаслідок скоєних злочинів.

Таким чином, всупереч твердженням сторони захисту, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає його перебуванню в ізоляції від суспільства, репутацію підозрюваного, майновий та сімейний стан, який не одружений, утриманців не має, раніше не судимий, та дійшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема, у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, на чому наполягає сторона захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК та недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Водночас, колегія суддів вважає, що аргументи захисника та його посилання на наявність у підозрюваного ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання разом з батьками, позитивної характеристики за місцем мешкання, відсутності судимостей, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку слідчого судді про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого або інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо недотримання слідчим суддею вимог ч.3 ст.183 КПК, у зв`язку із не визначенням застави, як альтернативного запобіжного заходу, виходячи з такого.

Як вбачається зі змісту матеріалів судового провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК, який відповідно до ст.12 КК, є особливо тяжким злочином.

Згідно з п.3 ч.5 ст.182 КПК розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Застава як запобіжний захід у розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слугує меті забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Тому її розмір визначається особистістю підозрюваного, його майновим становищем, стосунками з іншими особами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_8 є особою молодого віку, не одружений, утриманців не має, має постійне місце проживання, раніше не судимий, та підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК.

Водночас, оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню у контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочину та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження та ступінь обґрунтованості підозри, апеляційний суд приходить до висновку, що у даному випадку безальтернативне тримання під вартою підозрюваного не відповідає засадам розумності і пропорційності застосування запобіжного заходу, а також не забезпечує справедливої рівноваги між публічним інтересом демократичного суспільства та необхідністю поважати право на свободу.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри, тяжкості інкримінованого злочину, який був вчинений під час дії введеного на території країни воєнного стану, а також особи підозрюваного, його майнового та сімейного стану, наявності вищевказаних ризиків, необхідно встановити заставу у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 499 200,00 грн, яка на цьому етапі досудового розслідування буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного/обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права підозрюваного ОСОБА_8 .

За приписами ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 07 січня 2026 року скасувати на підставі п.2 ч.1 ст.409, ч.1 ст.411 КПК,у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до положень ст.183 КПК, та визначенням застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 499 200, 00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 182-183, 194 та 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 07 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 06 березня 2026 року включно.

Встановити заставу у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 499 200,00 гривень.

На підставі ч.5 ст.194 КПК у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим, іншим підозрюваним у цьому ж кримінальному провадженні, крім проведення слідчих та процесуальних дій;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

У разі внесення застави ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з-під варти та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити термін дії покладених судом на ОСОБА_8 обов`язків до 06 березня 2026 року включно, який починається з моменту звільнення його з-під варти після внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі невиконання ним покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4