Справа №: 521/1506/25
Номер провадження: 1-кп/521/1242/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду, кримінальне провадження №521/1506/25 щодо:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мар`ївка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, працюючого токарем в КП «Одесміськелектротранс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 14.11.2024 року приблизно о 18 годині 18 хвилин допустив порушення вимог п.п. 2.3 (б); 8.7.3 (в, ґ, е); 8.10, 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:

п. 2.3 ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 8.7.3 ПДР «Сигнали світлофора мають такі значення:

в) зелений миготливий дозволяє рух. але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух;

п. 8.10 ПДР «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69, якщо їх немає - не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;

п. 10.1 ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Порушення виразились в тому, що 14.11.2024 року приблизно о 18 годині 18 хвилин у нічний час доби, в умовах увімкненого зовнішнього міського електричного освітлення і необмеженої видимості, без опадів і в умовах сухого дорожнього покриття водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21099», державний номерний знак « НОМЕР_1 », здійснював рух по лівій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Михайла Грушевського у Хаджибейському районі м. Одеси з боку вул. Хімічної в напрямку вул. Проценко, на якій організовано двосторонній рух по двом смугам руху у кожному напрямку руху, які поділені відповідною дорожньою розміткою 1.3 і 1.5, а також наявною на проїзній частині дорожньою розміткою 1.1, 1.12, 1.14.1 згідно Правил дорожнього руху України.

При під`їзді до регульованого перехрестя вул. Михайла Грушевського - вул. Василя Фащенка, режим проїзду транспортних засобів на якому на момент дорожньо-транспортної пригоди регулювався в першу чергу автоматичними світлофорами, що працювали у справному штатному режимі та вищезазначеною дорожньою розміткою, видимість та оглядовість яких для водія ОСОБА_4 була необмеженою, водій ОСОБА_4 діючи необережно, проявив злочинну недбалість, був не уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, при увімкненні у його напрямку руху миготливого зеленого сигналу світлофору, який попереджає про наступну зміну сигналів, а потім і жовтого сигналу світлофора, що забороняє рух, проігнорував вимоги вказаних сигналів світлофору і продовжив рух в напрямку перехрестя, перебуваючи при цьому ще до в`їзду на перехрестя.

Водій ОСОБА_4 при продовженні свого руху на заборонений червоний сигнал світлофору і перед проїздом даного перехрестя у прямому напрямку руху, не переконався в безпеці маневру, в тому що його маневр буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, маючи об`єктивну можливість, не зупинив керований ним транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 та перед перехрещуваною проїзною частиною вул. Василя Фащенка, продовжив рух без зупинки на заборонений червоний сигнал світлофору у своєму напрямку руху, та в`їхав на перехрестя вул. Михайла Грушевського - вул. Василя Фащенка, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який на вказаному перехресті перетинав проїзну частину вул. Михайла Грушевського по регульованому пішохідному переході, рухаючись з права наліво по ходу напрямку руху автомобіля в темпі середнього кроку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку тяжкого ступеня, що не проникає в черепну порожнину, масивного крововиливу між павутинною та м`якою мозковими оболонками справа в лобній, скроневій областях та зліва в лобній, тім`яній, скроневій областях, закритого лінійного перелому лобної кістки з переходом на сагітальний шов та дах лівої орбіти, клітини ґратчастої кістки та верхньої стінки клиноподібних пазух без зміщення уламків, скупчення повітря та гематоми м`яких тканин в лобній області зліва, закритого перелому кісток носу зі зміщенням уламків, рубленої рани в області спинки носу, закритого багатоуламкового перелому проксимального метадіафізу лівих великогомілкової та малогомілкової кісток зі зміщенням уламків, які згідно п. п. 2.1.1 «а», 2.1.3 «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, обвинувачений надав пояснення, які повністю співвідносяться з обставинами, викладеними у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що учасники судового засідання не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України та роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого.

Порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, вчинене ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд керується загальними принципами призначення покарання, зазначеними в ст.ст. 50, 65 КК України, зокрема, враховує те, що призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути необхідним та достатнім для виправлення і попередження нових злочинів.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому.

При цьому, визначаючи щире каяття обвинуваченого пом`якшуючою покарання обставиною, суд враховує, що окрім визнання ОСОБА_4 факту вчинення кримінального правопорушення, відбулося ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання ним своєї провини у вчиненому, про що він, ОСОБА_4 , висловив щирий жаль з приводу цього. Про щирість каяття, на думку суду, свідчить і факт надання обвинуваченим в суді правдивих показів, готовність нести покарання та добровільне відшкодування потерпілому витрат на лікування.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Крім того, суд приймає до уваги, що до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 притягується вперше, на обліку у лікаря психіатра та наркологічному обліку не перебуває, що обвинувачений є особою пенсійного віку, враховує дані про стан його здоров`я та позитивну характеристику з місця роботи .

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає можливим застосувати до нього покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком. При цьому, визнавши вчинене ОСОБА_4 порушення п.п. 2.3 (б); 8.7.3 (в, ґ, е); 8.10, 10.1 Правил дорожнього руху як грубе ігнорування встановлених правил дорожнього руху, суд вважає за необхідне призначати ОСОБА_4 додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 31666 гривень 40 копійок за проведення експертних досліджень підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно зі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль над поведінкою ОСОБА_4 покласти на органи з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22.11.2024 року, - скасувати.

Речові докази, а саме:

- DVD-R диск, об`ємом 4.7 GB, наданий свідком ОСОБА_7 , на якому міститься відео дорожньо транспортної пригоди, що мала місце 14.11.2024 року о 18:13 год. за участю водія ОСОБА_4 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль марки «ВАЗ-21099», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », - вважати повернутим власнику.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у сумі 31 666 гривень 40 копійок.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в Одеській апеляційний суд через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_8