Справа № 502/2241/24
УХВАЛА

20 жовтня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву засудженої про вирішення питання щодо умовно - дострокового звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Перевальськ, Алчевського району, Луганської області, громадянки України, освіта вища, розлученої, працюючої директором КП КМР «Кілійська друкарня», зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

03.10.2025 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла заява засудженої ОСОБА_4 щодо вирішення питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

В обгрунтовання заяви зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджена 21.11.2024 року Кілійським районним судом Одеської області за частиною 1 статті 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами. Вироком Одеського апеляційного суду від 06.03.2025 року вирок Кілійського районного суду від 21.11.2024 року скасовано в частині призначеного покарання та ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Покарання у виді штрафу ОСОБА_4 виконала одразу, сплативши за реквізитами, штраф в розмірі 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

З 24.03.2025 року засуджена перебуває на обліку Ізмаїльського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, відбуває додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Станом на 02.09.2025 року відбула 6 місяців 24 дні додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що становить більше ніж половина строку відбуття додаткового покарання.

Порядок та умови відбуття покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_4 не порушувала, транспортними засобами не керувала, посвідчення водія серії НОМЕР_1 у неї вилучено 04.06.2025 року та направлено на зберігання до ТСЦ МВС 5144 м. Ізмаїл.

На підставі вищезазначеного, засуджена ОСОБА_4 просила вирішити питання про умовно дострокове звільнення її від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Представник Ізмаїльського районного відділу № 2 філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляду справи у його відсутність, просив задовольнити заяву.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури, проти задоволення заяви не заперечував.

Засуджена ОСОБА_4 , надала заяву про розгляд справи у її відсутність, без фіксування ходу судового засідання технічними засобами, заяву підтримала у повному обсязі.

Оскільки усі учасники процесу в судове засідання не з`явились, у відповідності до ст. 107 КПК України, судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, а фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 п. 2 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів, встановлених законом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого на підставі статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

За вимогами ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення,тобто однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За змістом кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на повному та всебічному аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання,у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Кілійського районного суду Одеської області від 21.11.2024 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить п`ятдесят одну тисячу гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вироком Одеського апеляційного суду від 06.03.2025 року вирок Кілійського районного суду від 21.11.2024 року скасовано в частині призначеного покарання та ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до довідки від 20.10.2025 року, складеної провідним інспектором Ізмаїльського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області вбачається, що засуджена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку Ізмаїльського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області з 24.03.2025 року. Станом на 20.10.2025 року відбула 7 місяців 14 днів.

Серед іншого, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до кримінальної та адміністративної відповідальності, за час відбування покарання, не притягувалась. Порушень умов порядку відбування додаткового покарання не допускала.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», окремо наголошено, що головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 55 КК України позбавлення права керувати транспортними засобами як додаткове покарання призначається на строк до десяти років. Строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу - з моменту набрання законної сили вироком.

У даному випадку питання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання виникло після повного відбуття засудженою основного покарання та після фактичного відбуття встановленої законом частини останнього (не менше половини строку покарання).

При цьому, суд враховує, що вчинений засудженою необережний злочин відноситься до нетяжкого злочину та наслідки, що настали в результаті порушення нею вимог Правил дорожнього руху України, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із виникненням події ДТП.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», окремо наголошено, що головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Як встановлено судом ОСОБА_4 до адміністративної і кримінальної відповідальності від дня ухвалення вироку відносно неї не притягувалась, виконувала вимоги вироку, порушень порядку та умов відбування покарання не допускала, станом на 20.10.2025 року відбула 7 місяців 14 днів додаткового покарання, тобто більше половини строку додаткового покарання та довела своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням за весь період відбування нею покарання.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що наявні обґрунтовані підстави однозначно стверджувати про виправлення та перевиховання засудженої, а також передбачені законом підстави для умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись п.1 ч. 3 ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву - задовольнити.

Звільнити громадянку України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного їй вироком Одеського апеляційного суду від 06.03.2025 року, з урахуванням вироку Кілійського районного суду від 21.11.2024 року, на невідбутий строк, що складає 4 місяці 17 днів.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом 7 діб з дня винесення ухвали.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1