Дата документу 02.09.2025 Справа № 314/2126/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/861/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №314/2126/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 липня 2025 року (з урахуванням ухвали від 24 липня 2025 року про виправлення описки в ухвалі суду) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , який відбуває покарання в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)»,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та замінено йому невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2022 року, яка складає 2 роки 3 місяці 28 днів, більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на той же строк.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього ст.82 КК. Свої вимоги мотивував тим, що згідно висновку оцінки ступеня виправлення засуджений ОСОБА_7 набрав 54 бали, що прямо вказує на те, що засуджений не став на шлях виправлення та не може бути представлений до заміни покарання на підставі ст.82 КК. Сам по собі факт дотримання засудженим порядку і режиму утримання під час перебування в колонії є його обов`язком і не може достатньо переконливо свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення. Вказав, що за час відбування покарання в ДУ «Кам`янська ВК (№101)» з 22 грудня 2023 року засуджений взагалі не мав заохочень, що прямо вказує на відсутність активної форми поведінки з боку засудженого та намагання засудженого своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення. Суд під час судового розгляду не з`ясував у засудженого його ставлення до вчиненого злочину, що прямо вказує на те, що суд не надав належної оцінки виправленню останнього, адже ставлення засудженого до злочину є одним з ключових критеріїв, які має враховувати суд при вирішенні питання про заміну покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; засудженого, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_7 засуджено вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2022 року за ч.2 ст.114-2 КК до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення в період з 19 травня 2022 року по 21 грудня 2022 року включно з розрахунку один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Суд першої інстанції, задовольняючи таке клопотання засудженого, виходив з того, що засуджений став на шлях виправлення, а тому наявні підстави для заміни йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у відповідності до ст.82 КК.

Проте колегія суддів не може погодитися із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.82 КК особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно-корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків.

Виходячи з ч.1 ст.6 КВК виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання. При цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної колонії, а також його наміри щодо долучення до суспільно-корисної праці тощо.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення передбаченого ч.2 ст.114-2 КК кримінального правопорушення, тобто за вчинення тяжкого злочину проти основ національної безпеки України.

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 в цілому характеризується позитивно, заохочень та стягнень не має.

Крім того, з наданої характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_7 працевлаштований пекарем в їдальні для засуджених.

При цьому з матеріалів провадження також вбачається, що комісією установи засудженому було відмолено в застосуванні до нього ст.82 КК як такому, що не став на шлях виправлення.

Також при вирішенні даного питання колегія суддів враховує наданий адміністрацією ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)» висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 , з якого слідує, що із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Загальна кількість балів засудженого становить 54.

Рішенням комісії установи виконання покарань від 27 лютого 2025 року ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні ст.82 КК.

За таких обставин колегія суддів вважає, що, розглядаючи клопотання засудженого, суд першої інстанції з достатньою повнотою не перевірив наявні в матеріалах особової справи документи, які свідчать про поведінку засудженого протягом усього часу його перебування в установі відбування покарання та роботу, і належним чином не мотивував в ухвалі свої висновки про те, що ОСОБА_7 довів своє безумовне виправлення та перевиховання.

Участь засудженого у суспільно корисній праці, в організації виховних заходів, у реалізації програм диференційованого впливу, працевлаштованість в їдальні для засуджених пекарем, на що суд першої інстанції послався як на підставу застосування до ОСОБА_7 ст.82 КК, за встановлених у даному провадженні обставин не може свідчити про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Колегія суддів зазначає, що позитивна характеристика та сумлінна поведінка, хоча і характеризують позитивно особу засудженого ОСОБА_7 , проте відсутність у засудженого стягнень та дотримання ним правил внутрішнього розпорядку є його обов`язком, а тому вказані обставини не є підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Крім того, колегія суддів також враховує і ту обставину, що засудженому ОСОБА_7 вироком суду призначене майже мінімальне покарання за скоєний ним тяжкий злочин, який полягав у поширенні інформації про розміщення підрозділів ЗСУ, вчинений в умовах воєнного стану.

Також при прийнятті рішення, колегія суддів виходить з того, що метою вироку є не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, але й кара, як відплата за вчинений злочин. У вказаній якості, кара не тільки визначає характер покарання, а й значною мірою забезпечує досягнення всіх цілей покарання, а забезпечення цієї мети, є обов`язковою відповіддю держави на вчинення злочину, а також сам факт призначення необхідного і достатнього покарання, певною мірою забезпечує почуття справедливості у суспільстві.

З наведених обставин ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 липня 2025 року (з урахуванням ухвали від 24 липня 2025 року про виправлення описки в ухвалі суду) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну йому невідбутої частини покарання, призначеного вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2022 року, більш м`яким покаранням.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4