ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 467/587/25

Провадження № 1-кп/486/188/2025

18 вересня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000041 від 12.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воєводське, Арбузинського району, Миколаївської області, не одруженого, який має середню спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації на посаді гранатометника 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи визнаним винним постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.06.2024 року в справі №467/794/24 (провадження №3/467/381/24), яка набрала законної сили 25.06.2024 року, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, керуючись прямим умислом на невиконання вищенаведеного рішення суду, керував транспортним засобом.

Зокрема, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді гранатометника 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», 22.08.2024 близько 12:05 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи біля буд. №1 площі Центральної в селищі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області, будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до постанови Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.06.2024 року, яка набрала законної сили 25.06.2024 року, керував мопедом «Honda Dio» без реєстраційного номеру, чим вчинив умисне невиконання вищезазначеної постанови.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.

Також, ОСОБА_3 17.01.2025 близько 12:05 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи по провулку Гагаріна в селищі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області, будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до вищевказаної постанови Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.06.2024 року, керував автомобілем «ВАЗ-2109», державний реєстраційний знак: НОМЕР_2 , чим вчинив умисне невиконання вищезазначеної постанови.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 19.04.2025 близько 12:03 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи біля будинку №90 вулиці Шкільної в селищі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області, будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до вищевказаної постанови Арбузинського районного суду, керував мопедом «Honda Dio» без реєстраційного номеру, чим вчинив умисне невиконання вищезазначеної постанови.

Отже, ОСОБА_3 вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що визнає себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382 КК України, за обставин, які викладені в обвинувальному акті, та вказав, що дійсно був обізнаний з постановою суду, яка набрала законної сили, за якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлено права керування транспортними засобами. Викладені у обвинувальному акті обставини не оспорював, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що їх підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суду пояснив, що будучи обізнаним про те, що у нього відсутні водійське посвідчення, він 22.08.2024 сів за кермо так як йому необхіно було в аптеку за ліками. Вдруге 17.01.2025 він сів за кермо так як жінка була вагітна, тому необхіно було її доставити до лікарні. Втретє 19.04.2025 оскільки аптека від його дому далеко, у зв`язку з необхідністю придбати ліки для дитини, він сів за кермо. Зазначив, що більше такого не буде, зробив для себе висновки.

Учасники в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позиції.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Крім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 382 КК України як такі, що виразились у умисному невиконані постанови суду, що набрала законної сили.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, та враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином та враховує дані про особу обвинуваченого, особу останнього, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, є вчинення кримінального правопорушення особою повторно.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 382 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.349, 366-371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Південноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1