Провадження №1-кс/522/5244/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вірменії, без громадянства, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального за № 0000987, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про громадянство Україні» визначено, що проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або яким продовжено строк перебування на території України в установленому порядку, або які мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток/військово-обліковий документ, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, або мають посвідчення біженця чи документ, що підтверджує надання притулку в Україні.

Статтею 2 Закону визначено, що законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах:

1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

2) запобігання виникненню випадків без громадянства;

3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України;

4) визнання права громадянина України на зміну громадянства;

5) неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя;

6) рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України.

Так, відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено поняття правового статусу іноземців та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом.

Так, пунктом 17 статті 1 Закону України визначено, що посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за дійсними паспортними документами та за наявності візи, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Частиною другою статті 17 цього ж Закону встановлено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначається візою, законодавством України чи міжнародними договорами України.

Так, пунктом 18 статті 1 Закону України визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані залишити територію України після закінчення встановленого строку перебування.

Статтею 2 Закону України визначено, що правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

У разі якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж передбачені цим Законом, застосовуються правила, передбачені таким міжнародним договором України.

Пунктом 14 статті 4 Закону України, зазначено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, так, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Частиною 3 статті 5 Закону України визначено, що іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій, двадцятій і двадцять четвертій статті 4 цього Закону, отримують посвідки на тимчасове проживання.

Крім того, частиною 14 статті 5 Закону України передбачено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Так, частиною 19 статті 5 Закону України визначено, що окрім документів для відповідної категорії осіб, визначених частинами першою - вісімнадцятою і двадцять третьою цієї статті, іноземці та особи без громадянства подають для оформлення посвідки на тимчасове проживання такі документи: паспортний документ іноземця або особи без громадянства з відповідною довгостроковою візою (довгострокова віза не вимагається у іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, зазначеними у частині дев`ятнадцятій статті 4 цього Закону, а також у іноземців та осіб без громадянства, які не зобов`язані отримувати таку візу відповідно до цього Закону, інших законів України або міжнародних договорів України) та копію сторінки паспортного документа з такою візою. Іноземці або особи без громадянства, зазначені у частині двадцятій або двадцять четвертій статті 4 цього Закону, можуть подавати паспортний документ, термін дії якого закінчився або який підлягає обміну, у разі якщо за отриманням нового документа особа зобов`язана звернутися до органів державної влади країни громадянської належності або країни попереднього постійного проживання, якщо така країна вчинила акт збройної агресії проти України або не визнає територіальну цілісність та суверенітет України, або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Про територіальну цілісність України" від 27 березня 2014 року № 68/262; копії сторінок паспортного документа іноземця або особи без громадянства з особистими даними з перекладом на українську мову, засвідченим в установленому порядку; документ, що підтверджує сплату адміністративного збору. Уповноважений орган повертає паспортний документ особі одразу після прийняття заяви про оформлення посвідки.

Крім того, частиною 21 статті 5 визначено, що територіальний орган/територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, здійснює перевірку адреси місця проживання іноземця або особи без громадянства з метою підтвердження наданої ним у заяві про оформлення посвідки на постійне проживання чи посвідки на тимчасове проживання інформації про місце проживання.

Так, частиною 22 статті 5 Закону України, технічний опис, зразки бланків посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною, знищення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України затверджено Положення про Державну міграційну службу України від 20 серпня 2014 р. №360, якою визначено, що Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 3 основні завдання ДМС визначено:

1) реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів;

2) внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктами 4.4 завдання ДМС:

- узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до її компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правових актів міністерств та в установленому;

- здійснює оформлення, обмін і видачу іноземцям та особам без громадянства посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, пересилає, визнає недійсними, скасовує, вилучає та знищує такі документи в передбачених законодавством випадках;

- приймає рішення про продовження строку перебування, про відмову в продовженні строку перебування, про скасування продовження строку перебування та про скорочення строку перебування, а також продовжує строк тимчасового проживання іноземців та осіб без громадянства на території України;

- забезпечує у межах повноважень, передбачених законом, формування інформаційних ресурсів (баз, банків даних) щодо персональних даних фізичних осіб (у тому числі їх біометричних даних, параметрів), інших інформаційних ресурсів, необхідних для виконання покладених на ДМС завдань;

- здійснює відповідно до закону державний контроль за дотриманням законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів у передбачених законодавством випадках, притягає порушників до адміністративної відповідальності;

Пункту 6 передбачено, що ДМС для виконання покладених на неї завдань має право:

-проводити перевірки стану додержання органами виконавчої влади, громадянами, органами реєстрації, підприємствами, установами та організаціями вимог законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів і вносити пропозиції щодо усунення причин порушення таких вимог;

Пунктом 7 визначено, що ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Так, відповідно до Порядку, оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 за № 321 визначено, що посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну. Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України та які: досягли 16-річного віку, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто. Посвідка видається строком на 10 років. Посвідка видається протягом 15 робочих днів з дати прийняття документів від іноземця або особи без громадянства.

Крім того, обмін посвідки здійснюється у разі:

1) зміни інформації, внесеної до посвідки;

2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки;

3) закінчення строку дії посвідки.

Пунктом 8 Постанови визначено, що за оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін справляється адміністративний збір у розмірах, установлених законодавством.

Так, Пунктом 16 Постанови визначено, що документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Так. пунктом 17 Постанови визначено, що документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування/проживання в Україні.

Пунктами 20-21 Постанови визначено, що керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, визначає працівників, які виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет та видачі посвідки, і працівників, які виконують функції з оформлення посвідки (розгляд заяви-анкети, ідентифікація особи та прийняття рішення).

Керівник уповноваженого суб`єкта визначає осіб, які в межах повноважень, установлених законом, отримують доступ до інформаційних та інформаційно-комунікаційних систем, власником або розпорядником яких є ДМС, є матеріально відповідальними особами та виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет і видачі посвідки.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування/проживання іноземця або особи без громадянства на території України, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

Крім того, додатково встановлено, що питання продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України врегульовано статтею 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України». Відповідно до вказаного Порядку, продовження строку перебування здійснюється територіальними органами ДМС України у випадках, коли іноземець має законні підстави для перебування (зокрема, сімейні обставини, навчання, лікування, виконання службових чи гуманітарних місій тощо). Заява іноземця подається не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення строку законного перебування. Продовження строку перебування оформлюється шляхом внесення відповідної відмітки до паспортного документа іноземця чи іншого документа, що посвідчує особу.

Заява про продовження строку перебування на території України за відповідною встановленою формою подається особисто повнолітнім дієздатним іноземцем або особою без громадянства чи законним представником повнолітньої недієздатної особи та приймаючою стороною територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем перебування іноземця або особи без громадянства не пізніше ніж за три робочих дні до закінчення встановленого строку перебування на території України. Строк перебування продовжується на період, необхідний для завершення обставин, що стали підставою для продовження, але не більше ніж на 180 днів.

Отже, виключне право вирішувати питання щодо продовження строку перебування на території України мають уповноважені посадові особи ДМС, які діють у межах повноважень, визначених законом та підзаконними нормативно-правовими актами. Жодна стороння особа не має права вирішувати такі питання або обіцяти «сприяти» у їх вирішенні.

У відповідності до ч. 3 ст. 18 КК України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом чи законом.

Таким чином, посадові особи Головного управління Міграційної служби в Одеській області, а також службові особи працівники територіальних підрозділів Державної міграційної служби, які уповноважені на здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів у передбачених законодавством випадках, відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Так, у липні 2025 року, більш точного часу під час проведення досудового розслідування не встановлено, в невстановленому досудовим розслідуванні місці у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел, спрямований на особисте незаконне збагачення та направлений на обіцянку здійснити вплив за надання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення службовими особами Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, які уповноважені на виконання функцій держави при видачі посвідки на постійне проживання в Україні.

На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_4 у липні 2025 році, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, почав підшукувати осіб без громадянства та іноземних осіб, які мали бажання оформити посвідку на постійне чи тимчасове проживання.

Так, громадянин Вірменії ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 маючи намір на законних підставах оформити посвідку на постійне проживання в Україні, в зв`язку з наявністю свідоцтва про шлюб від 02.02.2024 року за № НОМЕР_1 , дізнався через свого знайомого ОСОБА_7 , про те, що ОСОБА_4 нібито допомагає в оформленні та подачі документів через своїх знайомих службових осіб Головного управління ДМС в Одеській області до Головного управління Державної Міграційної служби в Одеській області щодо оформлення посвідки про постійне проживання в Україні.

З метою з`ясування всіх умов та обставин отримання іноземцю посвідки про постійне проживання в Україні ОСОБА_6 09.05.1973 передав своєму знайомому ОСОБА_7 , копії всіх документів, з метою оформлення необхідних документів та подачі їх до Головного управління ДМС в Одеській області.

На наступний день, а саме 17.07.2025 ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_4 та запитав про перелік документів, які необхідно отримати у ОСОБА_6 з метою подачі документів та оформлення посвідки на постійне проживання в Україні безпосередньо ОСОБА_6 .

Далі, у розмові ОСОБА_4 , повідомив, що без його впливу оформлення посвідки на постійне проживання буде неможливо, оскільки без його впливу це буде тривати близько року або завершитись відмовою у наданні посвідки, однак у зв`язку з наявністю у нього впливу та зв`язків в Головному управлінні Державної Міграційної служби в Одеській області він може сприяти у вирішення зазначеного питання за грошову винагороду у розмірі 6000 ( шість тисяч) доларів США, з яких 1000 (одна тисяча) доларів за продовження строку перебування, а 5000 (п`ять тисяч) доларів за вирішення питання з поданням документів і видачею посвідки на постійне проживання. По закінченню розмови ОСОБА_4 , зазначив, що коли всі вказані грошові кошти будуть у нього, після того ОСОБА_4 заїде і забере їх особисто, і тільки потім вирішиться питання щодо оформлення продовження строку перебування та відповідної посвідки для ОСОБА_6 службовими особами Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області.

З цього часу у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення шляхом обіцянки здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання такої неправомірної вигоди, а саме на невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб Головного управління Державної Міграційної служби в Одеській області.

Оскільки вимога ОСОБА_4 була неправомірною, то ОСОБА_7 . звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому, ОСОБА_7 діючи під контролем правоохоронних органів зателефонував ОСОБА_4 , останній повідомив, що він сам прийде до нього додому за адресою: АДРЕСА_3 і той подивиться документи та повідомить всю процедуру оформлення документів на постійне проживання в Україні для ОСОБА_6 .

В подальшому, під час телефонної розмови, яка відбулася 22.07.2025 ОСОБА_4 повідомив щоб ОСОБА_7 отримав грошові кошти та документи від ОСОБА_6 та чекав його дзвінка, він сам вирішить коли і де він забере вказані кошти та документи, з метою з`ясування всіх правових підстав для оформлення посвідки на постійне проживання іноземцю (громадянину Вірменії) ОСОБА_6 на території України службовими особам Головного управління ДМС в Одеській області та рекомендував його бути за його місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 , цього дня.

Далі ОСОБА_4 , діючи умисно та протиправно, переслідуючи корисливий мотив, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання маючи мобільний номер телефону ОСОБА_7 зателефонував останньому, та прибув за місцем його проживання з метою отримання документів та грошових коштів за обіцянку здійснити вплив за надання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

В ході зустрічі, яка відбулась наступного дня, 23.07.2025 приблизно о 16 годині 57 хвилині ОСОБА_4 прибув за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 за грошовими коштами та документами, з метою надання обіцянки здійснити влив за надання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме посприяти у продовженні строку перебування та підготовці посвідки на постійне проживання в Україні громадянину Вірменії ОСОБА_6 за певну суму грошових коштів, яка буде дорівнювати 6 000 (шість тисяч) доларів США, що включає в себе: 1000 (одна тисяча) доларів за продовження строку перебування на території України, та 5000 (п`ять тисяч) доларів США за подачу документів до Головного управління ДМС в Одеській області щодо видачі посвідки на постійне проживання в Україні громадянину Вірменії ОСОБА_6 .

Тобто ОСОБА_4 продовжував виконувати свій злочинний умисел направлений на незаконне збагачення та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за отримання громадянином Вірменії ОСОБА_6 продовження строку перебування та отримання посвідки на постійне проживання в Україні для подальшого законного перебування на території України.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення службовими особами Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, які уповноважені на прийняття рішення щодо продовження перебування на території України громадянину Вірменії та видачі посвідки на постійне проживання в Україні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх настання, переглянувши документи ОСОБА_6 , одержав від ОСОБА_7 імітаційні грошові кошти в сумі 6000 доларів США (еквівалент за курсом НБУ 250 560 гривень). При цьому він підтвердив свої обіцянки використати свій вплив на посадових осіб Головного управління ДМС в Одеській області з метою сприяння у видачі посвідки на постійне проживання. Після перерахунку коштів він залишив їх у приміщенні та покинув місце зустрічі.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на наступне.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, які в їх сукупності свідчать про причетність останнього до вчинення злочину. Зокрема, підозра ґрунтується на: показаннях свідків, які безпосередньо підтвердили обставини вчинення кримінального правопорушення та роль підозрюваного у ньому; протоколах проведення гласних та негласних слідчих (розшукових) дій, у тому числі аудіо- та відеоконтролю особи, результатах огляду предметів і документів, які містять відомості, що мають значення для кримінального провадження; матеріалах отриманих у ході огляду; а також інших процесуальних документах, що у своїй сукупності формують єдину систему доказів, достатніх для повідомлення особі про підозру.

В подальшому за результатами проведеного досудового розслідування та об`ємом зібраних в ході досудового розслідування доказів є достатнім для повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення у зв`язку з чим 11.09.2025 складено, погоджено з прокурором та вручене ОСОБА_4 письмове повідомлення про підозру, оскільки в його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

У відповідності з вимогами п. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлена наявність ризику, передбаченого в п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 ставиться запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування і суду.

Вказаний ризик також підтверджується тим, що ОСОБА_4 може негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду шляхом знищення та підроблення документів і речей, які мають значення для досудового розслідування, а також впливу осіб, які є свідками у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення, також ОСОБА_4 вчинив нетяжке кримінальне правопорушення та усвідомлюючи, що йому загрожує покарання, у вигляді позбавлення волі, може мати намір уникнути покарання.

Кожен з вищезазначених ризиків, знаходить своє підтвердження у зібраних матеріалах, які додані до клопотання та обґрунтовують доводи органів досудового розслідування та прокуратури.

Наявність же ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити одну чи кілька із наведених дій як складову підстав обрання запобіжного заходу означає наявність даних, які свідчать про обґрунтовану ймовірність вчинення ним таких дій.

Крім того, слідчим суддею повинні бути враховані обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим.

Враховуючи вік підозрюваного, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, забезпечить достатнє виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених чинним КПК України і його належної поведінки.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити з наведених підстав.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував проти застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що стосовно підозрюваної необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, виходячи з наступного.

11.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання.

На цей час досудове розслідування триває, виконуються необхідні процесальні і слідчі дії.

ОСОБА_4 є уродженцем Вірменії, не має громадянства, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, необхідність подальшого збирання доказів та виконання певного обсягу слідчих і процесуальних дій по справі, дані про особу обвинуваченого, свідчать про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1ст.177 КПК України, і в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 ставиться запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування і суду.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді - особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 10.11.2025 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до старшого слідчого СВ відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , а також слідчих, групи слідчих вказаного кримінального провадження, за адресою: м. Одеса. вул. Грецька, 42, за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Повідомити підозрюваного письмово під розпис про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: