Справа № 344/916/26
Провадження № 1-кс/344/634/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області підполковника поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352 від 07.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий ОСОБА_4 , звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_3 , в якому просить застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання вказано про те, що із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб на території Коломийського району, Івано-Франківської області, в період дії на території України воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, не пізніше жовтня 2024 року по травень 2025 року, використовуючи електронно-обчислювальну техніку, несанкціоновано входили в мобільні банкінги (акаунти) клієнтів АТ КБ «Приватбанк» та в подальшому таємно викрадали їхні грошові кошти шляхом переказів на підконтрольні рахунки із яких здійснювали зняття коштів в банкоматах на території Коломийського району.

Також, до злочинної діяльності організованої групи з січня 2025 року був залучений ОСОБА_9 та з березня 2025 року - ОСОБА_10 , які взяли участь у 4 епізодах злочинної діяльності.

Встановлено 15 потерпілих осіб, чиї кошти з карток АТ КБ «Приватбанк» були виведені на картки відкриті на фігурантів, або осіб з числа їх зв`язків та в подальшому були перераховані безпосередньо на картки фігурантів, після чого відбулись обготівкування коштів в банкоматах м. Коломиї Івано-Франківської області.

Також досудовим розслідуванням встановлено спосіб вчинення кримінальних правопорушень - отримання логінів, паролів та пін-кодів клієнтів банку в месенджері Телеграм. Зокрема, під час слідчих дій слідчими ГСУ НПУ в рамках кримінального провадження № 0001394 від 12.05.2025 в м. Коломиї у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були вилучені мобільні телефони на яких містяться скрін-шоти з месенджеру Телеграм на яких наявна інформація про логіни, паролі та пін-коди клієнтів банку.

19 січня 2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, українцю, уродженцю м. Львів, із зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженому, дітей на утриманні не має, депутатом не обирався, раніше не судимому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.

Цього ж дня, 19.01.2026 підозрюваного ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 615 КПК України.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких, зокрема: відповідно до санкції ч. 5 ст. 361 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років; відповідно до санкції ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж щодо ОСОБА_5 , в яких містяться стенограми телефонних розмов ОСОБА_5 із іншими учасниками злочинної групи щодо злочинної діяльності, протоколами огляду документів - інформації отриманої за результатами тимчасових доступів до банківської інформації про рух коштів, якими зафіксовано факти несанкціонованого доступу до мобільних банкінгів (акаунти) клієнтів АТ КБ «Приватбанк» та крадіжок грошових коштів із банківських рахунків потерпілих та іншим матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки, ОСОБА_5 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, вказаний ризик також обґрунтовується тим, що

ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, не має сталих соціальних зв`язків;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_5 відомі повні анкетні дані осіб, причетних до вчинення вказаних злочинів та які могли бути безпосередніми очевидцями означених злочинів, після чого він, шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування. Окрім цього, у даному кримінальному провадженні наявна велика кількість осіб, щодо яких триває перевірка причетності до вчинення даних та інших злочинів та з якими контактував безпосередньо чи опосередковано підозрюваний, які в подальшому можуть дати викривальні покази щодо нього. Також, ОСОБА_5 може впливати на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні з метою ненадання останніми викривальних показів;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_5 з метою одержання доходів продовжить вчиняти корисливі злочини. Вказаний ризик також підтверджується тим фактом, що ОСОБА_5 на даний час підозрюється у вчиненні 15 епізодів злочинної діяльності.

На сьогоднішній день до органу досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. У зв`язку з цим, є неможливим застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

На думку сторони обвинувачення, інші види запобіжних заходів застосувати відносно підозрюваного також не можливо, оскільки вони будуть недостатніми для запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, незважаючи на покладені на нього обов`язки, викладені обставини виправдовують обрання підозрюваному ОСОБА_5 більш впливового, а не більш суворого виду запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задоволити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та визначити заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Враховувати, що кількість потерпілих у даному кримінальному провадженні на даний час є 15, і такі люди похилого віку. А також той факт, що твердження сторони захисту про відсутність доходів, рух коштів на відповідних банківських картах стверджує протилежне.

Слідчий підтримав думку прокурора, просив клопотання задоволити.

Захисник у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання, також подала письмові пояснення, в яких вказала, що стороною провадження не доведено факт несанкціонованого втручання у розумінні ст. 361 КК України, способу подолання захисту інформаційної системи, технічного механізму такого втручання. Також, не обгрунтованою є підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 184 КК України, дії підозрюваного не індивідуалізовані, не підтверджено розмір шкоди, не встановлено коло потерпілих осіб. Ризики наведенні у клопотанні не доведені, базуються на припущеннях. Підозрюваний має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, не вчиняв жодних дій для уникнення слідства. Щодо ризику - незаконно впливати на свідків, то такий є абстрактним, клопотання не містить персональних даних свідків, у клопотання не наведено конкретного способу можливого впливу на свідків. Також ризик знищення доказів відсутній, оскільки більшість доказів на які посилається сторона обвинувачення, перебувають у банківських установах, мають цифрову форму, та підозрюваний не має доступу до таких доказів. Ризик продовження злочинної діяльності не підтверджений, посилання сторони обвинувачення зводяться до переказу фабули повідомленої підозри, без наведення будь-яких додаткових відомостей про поведінку підозрюваного після повідомлення підозри; абстрактного припущення про можливість продовження злочинної діяльності. Просила відмовити у задоволенні клопотання, у разі якщо суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу - застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі - заставу або домашній арешт. Разом з тим, зазначила, що рідний брат підозрюваного є військовополоненим, зазнав тяжких катувань і тортур, такому потрібен постійний догляд, і такий здійснює матір та сам ОСОБА_5 . Підзахисний проживає разом з матір`ю, братом та малолітньою сестрою. Власних доходів ОСОБА_5 немає, а матір має невеликі доходи як медичний працівник.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників розгляду клопотання, перевіривши матеріали клопотання, дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000352 від 07.11.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.01.2026, 19.01.2026 о 12 год. 09 хв., ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.

19 січня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 5 ст. 361 КК України, тобто несанкціонованих втручаннях в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, що призвели до блокування інформації, під час дії воєнного стану; ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у тому, що він підозрюється у таємних викраденнях чужого майна (крадіжках), вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться у матеріалах клопотання: протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії у кримінальному провадженні №000128 від 18.04.2025, зокрема зафіксовано розмови ОСОБА_5 , протоколах огляду предметів та документів від 22.12.2025 цифрових носіїв інформації, вилучених в АТ «Ощадбанк», АТ « Банк Альянс» та документів вилучених АТ « Укрсибанк», АТ КБ« Приватбанк`протоколі огляду предметів та документів від 27.10.2025 ( цифрових носіїв інформації, вилучених в АТ «Ощадбанк», АТ « Банк Аваль» та АТ « ПУМБ», протоколі огляду предметів та документів від 27.10.2025 карти Micro SD «AGS», 32 GВ протоколі додаткового огляду предметів та документів від 18.01.2026 ( оптичного тиску АТ «ПУМБ» та АТ « Банк Альянс», рух коштів на карти фігурантів у межах даного кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні довів, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, зумовлюється тим, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинені злочини, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, може намагатись уникнути покарання. Також, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, а також підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Оцінюючи наявність цього ризику, варто врахувати, що ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на етапах досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду.

Відтак, слідчий суддя дійшла висновку, що вказані ризики існують, оскільки відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Одні лише доводи підозрюваного про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не можуть бути єдиною беззаперечною підставою, та гарантією того, що він буде дотримуватися відповідних процесуальних обов`язків за наявності загрози у покаранні за вчинення кримінального правопорушення з урахуванням встановлених конкретних обставин саме даного кримінального провадження.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування такого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу. Так, одного лише твердження, прохання сторони захисту обрати інший більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, у зв`язку з необґрунтованістю на їхню думку клопотання, не достатньо для переконання, що він буде дотримуватися відповідних процесуальних обов`язків за наявності загрози у покаранні за вчинення кримінальних правопорушень.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови», заява №9190/03).

Згідно практики Європейського суду з прав людини серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (п.40 рішення у справі «Клоот проти Бельгії» від 12 грудня 1991 року, заява №12718/87). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (п.34 рішення у справі «Сельчук проти Туреччини» від 10 січня 2006 року, заява № 21768/02; п.9 рішення від 10 листопада 1969 року у справі «Мацнеттер проти Австрії»).

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_5 , його вік, студент ВСП «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ФАХОВИЙ КОЛЕДЖ ФІЗИЧНОГО ВИХОВАННЯ», проживає з матірю, братом, який є ВП, та малолітньою сестрою.

Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину: за ч. 4 ст. 186 КК України, зумовлений корисливими інтересами, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років: за ч. 5 ст. 361 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, характер інкримінованого підозрюваному кримінальних правопорушень, за підозрою у вчиненні ним в умовах воєнного стану, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваного, що підтверджує ймовірність його свідомої непроцесуальної поведінки. Відтак, вимагає контролю за поведінкою підозрюваного.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, особливо в умовах воєнного стану, який запроваджений на території України.

У справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, слідчий суддя оцінює суворість можливого покарання для підозрюваного та визнає за реальну небезпеку можливість здійснення ним перешкод слідству у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, дотримуючись принципів співрозмірності між тяжкістю кримінальних правопорушень (характером кримінальних правопорушень згідно оголошеної підозри) та характером цього запобіжного заходу.

Задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування домашнього арешту, не здатне запобігти вищевказаним ризикам. Також окрім факту проживання з матір`ю, братом та сестрою, молодий вік, належних доказів, які б повно характеризували особу не має.

Жодних заяв про особисту поруку не надходило.

Крім того, характер інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваного, що підтверджує ймовірність його свідомої не процесуальної поведінки, більше того в умовах воєнного стану. Відтак, вимагає контролю за поведінкою підозрюваного.

Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років (ч. 4 ст. 185 КК України), та особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строку від десяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років (ч. 5 ст. 361 КК України).

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , та інкриміновані кримінальні правопорушення, характер та обставини їх вчинення.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 18 березня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування, з визначенням застави 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження. А розмір застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулюватиме його подальшу поведінку. При цьому,слідчий суддя враховує, що відсутність офіційних доходів не завжди відображає реальний матеріальний стан, протилежне стороною захисту не спростовано. Крім цього, заставодавцем може бути відмінна від підозрюваного особа.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 березня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання його під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Строк дії ухвали до 18 березня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 665 600 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот ) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк : ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави зобов`язати підозрювану ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 18 березня 2026 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування:

- не залишати без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду територію Коломийського району Івано-Франківської області;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області підполковника поліції ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Повний текст ухвали - 22.01.2026.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1