Справа № 953/9707/25
н/п 1-кс/953/6389/25
"18" вересня 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
17.09.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора, в якому він просить накласти арешт на автомобіль «Hyundai», р.н. НОМЕР_1 , який перебував у користуванні (власності) ОСОБА_4 (загинув внаслідок ДТП), шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження; зберігання автомобіля «Hyundai», р.н. НОМЕР_1 , здійснювати на спеціальному майданчику зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 107.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що 13.09.2025 приблизно о 21:10 в районі 530 км + 900 метрів а/д «Київ-ХарківДовжанський» відбулось зіткнення автомобіля «КАМАЗ», р.н. НОМЕР_2 з причепом «ГКБ», р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 з автомобілем автомобіля «Hyundai», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 . В результаті ДТП водій автомобіля «Hyundai» - ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.
14.09.2024 в ході огляду автомобіль «Hyundai», р.н. НОМЕР_1 , був вилучений та поміщений на спеціальний майдан зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів за адресою: місто Харків, вул. Григорія Сковороди, 107.
Таким чином, встановлено достатньо об`єктивних даних які свідчать, що зазначених предмети, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України на них доцільно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх знищення, пошкодження, приховування, перетворення або відчуження.
Також, необхідність накладення арешту на автомобіль «Hyundai», р.н. НОМЕР_1 зумовлюється тим, що в подальшому буде забезпечено проведення ряду судових експертиз (автотехнічної експертизи (технічного стану) та транспортнотрасологічної експертизи), які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні.
Слід звернути увагу на те, що не застосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі внаслідок того, що вилучене майно може бути спотворене чи взагалі знищеним.
Сторона обвинувачення зазначає, що на підставі викладеного та зважаючи на те, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, а завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до клопотання залучено заяву начальника Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , в якій він просить провести розгляд клопотання про арешт майна без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі (а.с. 23).
14.09.2025 з 00.25 год. до 01.31 год. згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в районі 530 км + 900 метрів а/д «Київ-ХарківДовжанський», проведено огляд, в ході якого, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.09.2025, вилучено вказане в клопотанні сторони обвинувачення майно (а.с. 6-13).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання автомобілю на спеціальному майданчику зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 107.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль на автомобіль «Hyundai», р.н. НОМЕР_1 , який перебував у користуванні (власності) ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобіля «Hyundai», р.н. НОМЕР_1 , на спеціальному майданчику зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 107.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1