ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представник військової частини ОСОБА_7 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_11 , який діє в інтересах Військової частини НОМЕР_1 , про виправлення описки у вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року, яким ОСОБА_12 визнано винним та засуджено за ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_11 , який діє в інтересах Військової частини НОМЕР_1 , про виправлення описки у вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року.

Обґрунтовуючи ухвалене рішення, суд 1-ї інстанції зазначив, що внесення виправлення у вирок згідно поданої заяви про виправлення описки неможливо здійснити як таке, що стосується суті вироку і тягне погіршення становища засудженого. У зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_13 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2025 року. Прийняти рішення щодо задоволення заяви про виправлення описки у вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2024 року.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України від 05 червня 2024 року, ОСОБА_9 був затриманий 05 червня 2024 року о 17 годині 55 хвилин.

Зазначає, що в мотивувальній частині вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2024 р., зазначено, що ОСОБА_9 05.06.2024 року відкрито відмовився виконати наказ начальника на підставі бойового розпорядження щодо вибуття для посилення бойових спроможностей у район бойових дій. Відповідно цього ж дня і був затриманий, що відповідає відомостям зазначеними у протоколі затримання особи.

Аналогічна інформація міститься і в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.06.2025 р.

Наголошує, що 25 травня 2024 р. військовослужбовець ОСОБА_9 не був підозрюваним у вчинені злочину за ч.4 ст 402 КК України, та не був затриманий.

Зауважує, заява про виправлення описки стосується виключно очевидних протиріч, що виникли під час виконання вироку суду у дисциплінарному батальйоні, а саме щодо дати початку відбування покарання засудженого та не стосується зміни суті вироку та призначеного покарання, а саме тримання засудженого у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Звертає увагу, що заява про виправлення описки в судовому рішенні з метою встановлення правильного початку строку відбування покарання в дисциплінарному батальйоні, не може стосуватися погіршення стану засудженого.

Позиції сторін в суді :

Представник військової частини ОСОБА_13 в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Прокурор, засуджений та його захисник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Висновки суду:

Заслухавши суддю доповідача, учасників судового засідання, перевіривши матеріали провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає наступне:

Як вбачається з наданих матеріалів, вироком Дніпропетровського райсуду Дніпропетровської області від 21.10.2024 р. затверджено угоду про визнання винуватості. ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, та призначено із застосуванням ст. 69 КК України основне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 62 КК України змінено основне покарання, що призначене ОСОБА_9 за вчинене кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки. В строк відбуття покарання зараховано строк тримання під вартою ОСОБА_9 з 25 травня 2024 року. Постановлено строк відбуття покарання рахувати з моменту ухвалення вироку. До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирок набрав законної сили, в апеляційному порядку не оскаржувався

Як у мотивувальній так і в резолютивній частинах вироку суд вказує, що в строк відбуття покарання слід зарахувати строк тримання під вартою ОСОБА_9 з 25.05.2024 р.

Проте, відповідно до протоколу затримання, складеного за даним провадженням, ОСОБА_9 було затримано 05 червня 2024 р. І після цього до винесення вироку він утримувався під вартою.

За приписами ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Відповідно, у провадженні, що розглядається, у визначений строк покарання ОСОБА_9 підлягав зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 05 червня 20024 р., а не з 25 травня 2024 р., про що слушно зазначено апелянтом.

Згідно ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Проте, вказана розбіжність в обчисленні строку попереднього ув`язнення, який підлягає зарахуванню у строк визначеного покарання, не можна вважати опискою в розумінні ст.379 КПК України. А це є помилкою суду 1-ї інстанції у застосуванні закону про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду в цій частині фактичним обставинам справи, що не може бути виправлено судом 1- інстанції. Виправлення такої помилки відповідно до ст.ст. 407,409, 436, 438 КПК України віднесено до повноважень судів апеляційної та касаційної інстанції. Проте, апеляційних або касаційних скарг на вказаний вирок не приносилось.

Тому, з огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим та законним рішення суду 1-ї інстанції про відмову у задоволенні заяви про виправлення описки. Відповідно, апеляційна скарга як така, що не ґрунтується на законі, задоволенню не підлягає.

Однак, колегія суддів роз`яснює учасникам судового розгляду, що відповідно до ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу (суд за місцем виконання вироку), має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, в тому числі і щодо обчислення строку покарання..

Керуючись ст. ст. 404, 405,419, 537 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_11 , який діє в інтересах Військової частини НОМЕР_1 , про виправлення описки у вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року, яким ОСОБА_12 визнано винним та засуджено за ч. 4 ст. 402 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4