Справа № 352/2017/25
Провадження № 1-кп/352/278/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000229 від 07.08.2025 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шумськ, Шумського району, Тернопільської області, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженої, утриманця двох малолітніх дітей, українки, громадянки України, депутатом будь-якої ради не обиралася, раніше не судимої, якій пам`ятка про її права та обов`язки вручено, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, -

в с т а н о в и в :

підсудна ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, вчинила таємне викрадення чужого майна.

Вказане кримінальне правопорушення підсудна вчинила при наступних обставинах:

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, та діє на час притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

27.07.2025 р. приблизно о 13 год 30 хв ОСОБА_4 перебувала на території АЗС «ОККО», що розташована в с. Угринів по вул. Галицька, 23А, Угринівської ТГ, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, де зайшла у вбиральню.

В подальшому при виході із приміщення АЗС «ОККО» до ОСОБА_4 підійшла ОСОБА_7 , яка була впевнена, що саме ОСОБА_4 залишила в приміщенні АЗС «ОККО» свій мобільний телефон марки «Samsung» серії «Galaxy A32».

Побачивши мобільний телефон ОСОБА_4 , достовірно усвідомлюючи, що телефон належить іншій особі, підтвердила, що це її телефон. В цей час у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з метою подальшого використання для власних потреб.

Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на таємне заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, а також усвідомлюючи, що дане майно, належить іншій особі, та розуміючи, що ця особа може повернутись за цим майном, щоб поновити над ним контроль, перебуваючи поблизу входу у приміщення АЗС «ОККО», що за адресою с. Угринів по вул. Галицька, 23А, Угринівської ТГ, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, отримала у ОСОБА_7 , яка добросовісно помилялась щодо його власника, мобільний телефон марки «Samsung» серії «Galaxy A32» моделі «SM-A325FLVGSEK» ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 із захисною плівкою, у чохлі червоного кольору для телефону Samsung Galaxy A32 Premium Hard, укомплектованого картою пам`яті МicroSDXC марки «Samsung» EVO Plus 64 GB та двома сім-картами мобільного оператора ПрАТ «Київстар», загальною вартістю 4562 грн, після чого, отримавши доступ до чужого майна, таємно викрала його.

В подальшому ОСОБА_4 з викраденим майном залишила місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилась ним на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 4562 грн.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого їй в обвинувальному акті злочину визнала повністю, в скоєному щиро розкаялася і вибачившись перед потерпілою дала суду показання, в яких повністю підтвердила обставини скоєного нею кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Підсудна просить суд суворо її не карати та при призначенні покарання врахувати, що неправомірне діяння скоїла внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища, заподіяні потерпілій матеріальні збитки відшкодувала в повному обсязі в добровільному порядку.

Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду письмову заяву в якій ствердила, що їй дійсно повністю відшкодовано спричинену обвинуваченою шкоду в добровільному порядку, жодних претензій до останьої немає. Просить суд кримінальне провадження відносно обвинуваченої розглядати за її відсутності та не призначати їй суворе покарання.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнала повністю, а також те, що вона не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудної та дослідженням доказів, які характеризують її особу. Обвинувачена та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, так як вона, в умовах воєнного стану, вчинила таємне викрадення чужого майна.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченій, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудної обставини судом не встановлено.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудна в скоєному щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю кримінальних правопорушень, заподіяні неправомірними діями збитки відшкодувала потерпілій в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудній покарання, суд приймає до уваги думку потерпілої щодо міри покарання, яке слід призначити підсудній, а також враховує і те, що підсудна працюючи хоч і неофіційно проте займається суспільно-корисною працею; має легальний дохід; раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася; негативно ставиться до скоєного; одружена, являється утриманкою двох малолітніх дітей; має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, на обліку в ОНД та ОПНЛ не перебуває.

З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції її від суспільства, а тому призначаючи основне покарання у вигляді позбавлення волі, суд застосовує щодо підсудної норми ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого нею, з покаранням призначеним останній.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався, як і підстави для його обрання останній на даній стадії процесу суд не вбачає.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 342 - 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, та призначити їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, обвинувачену ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався, як і підстави для його обрання останній до вступу вироку в законну силу відсутні.

Речові докази по даному кримінальному провадженню : мобільний телефон марки «Samsung» серії «Galaxy A32» моделі «SM-A325FLVGSEK» ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 із захисною плівкою, у чохлі червоного кольору для телефону Samsung Galaxy A32 Premium Hard, укомплектованого картою пам`яті МicroSDXC марки «Samsung» EVO Plus 64 GB та двома сім-картами мобільного оператора ПрАТ «Київстар»повернути за приналежністю потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 2674,20 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ витрат на проведення судової товарознавчої експертиз.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, захиснику та обвинуваченій негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_8