справа № 462/4897/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000573, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2025 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, суд

в с т а н о в и в :

солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у порушення вимог законодавства та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної холодної зброї, пристроїв вітчизняного виготовлення для відстрілу набоїв з гумовими, або аналогічними якостями, метальними снарядами несмертельної дії, та указаних набоїв, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 07.00 години 14.05.2025 року перебуваю біля готелю «Constellation», що за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 21, зберігав у своїй особистій сумці коричневого кольору, котра знаходилась у його рюкзаці коричневого кольору із особистими речами підривач типу УЗРГМ-2 з наявним маркуванням на важелі 13 УЗРГМ-2-82-583, та корпус гранати зовні схожий на Ф-1 з маркуванням на донній частині 386 64-84, які того ж дня, було виявлено та вилучено в ході поверхневої перевірки працівниками ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області.

Згідно висновку експерта від 10.06.2025 року № СЕ-19/114-25/11479-ВТХ наданий на дослідження предмет у сейф-пакеті МВС № АВ1160724 є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху. Наданий на дослідження предмет у сейф-пакеті МВС №АВ1160723 є модернізованим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху. У конструкційному поєднанні корпус гранати Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2 є осколковою оборонною ручною гранатою Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 згідно ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показань, така відмова прийнята судом, проте на запитання головуючого вказав, що суть обвинувачення йому зрозуміла, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 Кримінального кодексу України визнав повністю, не заперечує фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 263 КК України, так як обвинувачений умисно вчинив незаконне зберігання, носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Вирішуючи питання про обрання покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Також, суд враховує, що кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не заподіяна.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Також при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є військовослужбовцем, однак за місцем проходження військової служби зарекомендував себе негативно, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше не судимий.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід обрати покарання у виді позбавлення волі наближене до мінімального строку санкції статті обвинувачення, як і просив прокурор у виступі в судових дебатах, що є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, зі огляду на відсутність у кримінальному провадженні сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні.

Згідно вимог ст. 118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експерта. Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Із матеріалів справи вбачається, що документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи у справі становлять 4457,00 /чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім/ гривень, які підлягають до стягнення із обвинуваченого на користь держави, оскільки проведення даної експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

У межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 не обирався запобіжний захід, оскільки в рамках розслідування іншого кримінального провадження обвинуваченому обрано запобіжний захід Чечелівським районним судом м. Дніпра у виді тримання під вартою та на даний час утримується у Державній установі Дніпропетровська установа виконання покарань (№4).

Зі огляду на наведене, судом в межах даного кримінального провадження не вирішується питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому.

Керуючись ст. 50, 65-67, 263 КК України, ст. 118, 124, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 4457,00 /чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім/ гривень процесуальних витрат.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту звернення вироку суду до виконання.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1