ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/345/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 грудня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді залишено без розгляду скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої службової особи ГУНП в Тернопільській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що скаржник, будучи належним чином повідомленим про дати та час судових засідань, систематично не з`являвся у ці засідання, про причини неявки не повідомляв і не подавав клопотань про участь у режимі відеоконференцзв`язку, не реагував на запити щодо підключення до відеоконференції, що в силу вимог ч. 3 ст. 306 КПК України позбавило суддю можливості розглянути скаргу по суті та свідчить про відсутність у скаржника зацікавленості у розгляді його скарги.

В апеляційній скарзі, поданій через систему "Електронний суд", ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Також, просить постановити нову ухвалу якою задовольнити його скаргу, зобов`язати уповноважену особу внести відомості до ЄРДР відповідно ст.214 КПК України та визнати незаконними дії судді щодо перенесення розгляду скарги на строк, який суттєво перевищує встановленні КПК 72 години.

Свої вимоги скаржник мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою з таких підстав:

КПК України не передбачає можливості залишення скарги без розгляду лише через неявку скаржника;

слідчий суддя неправомірно вийшов за межі своїх повноважень;

порушено принцип доступності правосуддя, було незаконно перенесено засідання на дату, що перевищує 72 години, а скарга розглядалась більше місяця;

суддя проігнорував бездіяльність органу влади, що полягала у не внесенні відомостей у ЄРДР.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_6 не з`явився, хоча був повідомлений про час і місце апеляційного розгляду шляхом надіслання і доставлення повістки про виклик до суду до його електронного кабінету в системі "Електронний суд", через яку він подавав апеляційну скаргу. Заяв, клопотань та повідомлень про причини неприбуття в судове засідання від апелянта не надходило.

Представник Тернопільської обласної прокуратури в судове засідання також не з`явився, заяв та клопотань не подавав.

За таких обставин, на підставі ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проведено без участі учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_6 подав скаргу через систему "Електронний суд" 06 листопада 2025 року в порядку ст. 303 КПК України, яка підлягала розгляду не пізніше 72 годин з моменту її надходження (ч. 2 ст. 306 КПК України).

На виконання вказаних вимог закону слідчим суддею 07 листопада 2025 року було відкрито провадження за скаргою ОСОБА_6 і призначено її до розгляду на 10 год. 00 хв. 10 листопада 2025 року (а.с.20).

Однак, в судове засідання учасники не з`явились і тому воно було відкладено на 10 год. 00 хв. 17 листопада 2025 року, а в подальшому на 11 год. 30 хв. 24 листопада 2025 року через те, що ОСОБА_6 , який у своїй скарзі просив проводити судове засідання в режимі відеоконференції і був повідомлений про час таких судових засідань та запрошувався до участі у відеоконференціях, проте не доєднався до судових засідань у вказані дні( а.с.22,25,26,27-28).

У зв`язку з наведеним розгляд скарги було відкладено на 03 грудня 2025 року і ОСОБА_6 брав у ньому участь в режимі відеоконференції, однак провести судовий розгляд по суті скарги не вдалося з технічних причин, а саме як зазначено в журналі судового засідання і довідці секретаря судового засідання через нестабільне з`єднання з медіа-сервером і відсутністю електроенергії в приміщенні суду (а.с.30-33).

Тому судове засідання було відкладено на 11 год. 00 хв. 05 грудня 2025 року, а в подальшому на 11 год. 00 хв. 11 грудня 2025 року через те, що ОСОБА_6 , який у своїй скарзі просив проводити судове засідання в режимі відеоконференції і був повідомлений про час таких судових засідань та запрошувався до участі у відеоконференціях, проте не доєднався до судових засідань у вказані дні (а.с.34-40).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість надмірно тривалого, понад місяць, строку судового розгляду є безпідставними, оскільки мета швидкого реагування на порушення під час досудового розслідування була зірвана поведінкою самого скаржника, а не слідчого судді.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про незаконність залишення скарги без розгляду колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарги здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу.

Таким чином, відсутність скаржника в судовому засіданні є перешкодою для розгляду його скарги по суті.

При цьому, КПК України прямо не визначає наслідків неявки скаржника, проте виходячи зі змісту ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження мають добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правомірно взяв до уваги вимоги ст.26 КПК України, відповідно до якої сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Також, слідчий суддя, враховуючи положення ст. 7 КПК України, правильно вказав, що справедливий судовий розгляд ґрунтується, в тому числі на змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Оскільки законом створені найбільш сприятливі умови для швидкого захисту порушених прав під час досудового розслідування, строк проведення якого чітко обмежений, як і обмежений строк розгляду скарг, то висновки слідчого судді, що особа, яка подала скаргу слідчому судді, повинна добросовісно користуватися такою процесуальною можливістю та з`явитися в судове засідання для надання особистих пояснень, є правильними.

Колегія суддів погоджується, що поведінка ОСОБА_6 , яка полягає у черговій неявці в судове засідання на розгляд скарги, ініціатором якої він є, враховуючи обізнаність останнього про перебування в провадженні слідчого судді цієї скарги та отримання повідомлень про час і місце судового розгляду і щодо обов`язкової участі у розгляді поданої скарги, свідчить про відсутність зацікавленості у ефективному та своєчасному розгляді цієї скарги, втрату інтересу до предмета оскарження та про неналежне ставлення до наданих йому процесуальних прав та покладених обов`язків, а тому слідчий суддя позбавлений можливості ухвалити будь-яке інше законне рішення за відсутності скаржника, що прямо заборонено законом.

Згідно з матеріалами справи, розгляд скарги слідчим суддею призначався чотири рази і з них скаржник лише один раз (03.12.2025р.) з`явився в судове засідання, яке не відбулося з технічних причин. Після цього було ще двічі призначено судові засідання і його повідомлено про їх час і дату, але він знову не з`явився і не звернувся до суду з будь-якими клопотаннями чи поясненням.

Таким чином, з матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що скаржник не був позбавлений доступу до суду, він мав можливість з`явитися в судові засідання особисто або взяти в них участь в режимі відеоконференції, подати пояснення. Однак, він не реалізував ці процесуальні можливості.

Колегія суддів вважає, що така поведінка свідчить про відсутність добросовісного ставлення до свого права на оскарження та демонструє втрату інтересу до розгляду скарги, що підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою заявник зобов`язаний активно та належним чином брати участь у процесі.

Оскільки участь скаржника згідно ст.306 КПК є обов`язковою, а його неявка не була обґрунтована поважними причинами, слідчий суддя не мав правових підстав ні для розгляду скарги по суті, ні для подальшого відкладення судового розгляду.

При цьому, як правильно зазначив слідчий суддя, залишення скарги без розгляду не позбавляє скаржника права повторно звернутися до суду з такою скаргою, якщо порушення, що оскаржується, ще не вирішене. Отже, право на доступ до суду не було порушено, оскільки в даному випадку залишення скарги без розгляду не є відмовою у реалізації права, а лише констатацією неможливості проведення розгляду через власну поведінку скаржника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до переконання, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та відповідає засадам справедливого судового розгляду, передбаченим ст. 7 КПК України.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи на новий розгляд немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 грудня 2025 року - без змін.

Копію ухвали апеляційного суду надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді