Провадження № 1-кп/734/104/26 Справа № 734/5238/25
У х в а л а

іменем України

19 січня 2026 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Козелець клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000132, розпочатому 22.05.2025 року за ч. 1 ст. 122 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, із середньою освітою, тимчасово непрацюючого, інваліду 3 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , близько 18 год. 20 травня 2025 року, перебуваючи у хворобливому стані, а саме маючи ознаки параноїдної шизофренії (F20.0 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), який позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, знаходячись на літній терасі магазину «Булочка», що розташований за адресою: вул. Штепи, буд. 23-а, м. Остер, Остерської міської територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області, завдав потерпілому ОСОБА_6 , який стояв обличчям до нього, один удар правою рукою у ділянку обличчя. Після цього ОСОБА_4 обома руками схопив ОСОБА_6 за тулуб і піднявши його, кинув на підлогу, вкриту бетонними плитами, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження.

У результаті дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої ключиці та один синець на обличчі, які у своєму сполученні за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу, відносяться до категорії Середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Вина ОСОБА_4 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема заявою потерпілого ОСОБА_6 від 21.05.2025 року, протоколом огляду електронного носія інформації від 10.07.2025 року огляду місця події від 25.09.2023 року та електронного носія інформації до нього, висновком експерта №53 від 26.05.2025 року.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 .

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував стосовно застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Захисник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру в судовому засіданні стосовно клопотання про застосування заходів медичного характеру висловився, що за даних обставин, вважає за можливе застосовувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши наведені докази, суд прийшов до висновку, що вчинене ОСОБА_4 діяння підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме нанесення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Згідно ст. 3, 28 Конституції України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю і кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «G.v.France», п. 39 «Halilovic v.Bosnia and Herzegovina» п. 18 почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Згідно проведеної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 528 від 20.11.2025 року у ОСОБА_4 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності, тому наркотичне лікування йому не показано.

ОСОБА_4 в період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У ОСОБА_4 на теперішній час мають місце ознаки параноїдної шизофренії (F20.0 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду).

ОСОБА_4 за його психічним станом на теперішній час показано застосування примусових заходів медичного характеру з поміщенням в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь.

У ОСОБА_4 за його психічним станом на теперішній час порушена здатність правильно сприймати обставини, які мають значення для даної справи та давати про них правильні свідчення.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Враховуючи, що ОСОБА_4 за своїм психічним станом і характером вчиненого ним кримінального правопорушення потребує застосування примусових заходів медичного характеру в примусовому порядку, оскільки вчинив суспільно небезпечне діяння передбачене ч. 1 ст. 122 КК України у стані неосудності, а відтак до нього згідно вимог ст. 512, 513 КПК України та ст. 93, 94 КК України слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Запобіжний захід не обирався.

Арешти на майно не накладалися.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 93, 94 КК України, ст. 369, 371-372, 503, 512-513 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

у зв`язку з вчиненням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у стані неосудності діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Ухвала протягом тридцяти днів з дня її проголошення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_7