Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/546/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 309 (229-5, 229-8) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.06.2025, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Знам`янка, Кіровоградської області, незаміжню, не працюючу, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-вироком Кропивницького апеляційного суду від 13.06.2023 за ч.1 ст. 185, ч.1 ст.310, ч.1 ст.309, ч.2 ст.310, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 5 р. позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільненої з іспитовим строком на 2 роки,

-ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 23.05.2025 скасовано звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, ОСОБА_8 28.05.2025 затримано та відправлено для відбування покарання за вироком Кропивницького апеляційного суду від 13.06.2023 у виді позбавлення волі строком на 5 років,

визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 тисячі (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Вказаним вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат

ВСТАНОВИВ:

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнана винуватою та засуджена за незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, за таких обставин.

14.05.2025 близько 15.30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у міському парку неподалік Будинку культури за адресою: вул. Перспективна, 56 селище Знам`янка Друга Кропивницького району Кіровоградської області, у траві знайшла два шприци з рідиною, у якій знаходилась психотропна речовина РVР, після чого у неї виник умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_8 достовірно знаючи, що у виявлених нею двох шприцах з рідиною міститься психотропна речовина РVР, забрала вказані шприци, чим скоїла незаконне придбання психотропної речовини, які незаконно зберігала при собі для подальшого вживання без мети збуту.

14.05.2025 в період часу з 16.43 год. по 16.53 год. співробітниками ВП №1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області в ході проведення огляду місця події відкритої ділянки місцевості, розташованої за адресою: вул. Дружби, 51 селище Знам`янка Друга Кропивницького району Кіровоградської області, у ОСОБА_8 виявлено та вилучено два медичні шприци об`ємом 5 мл з рідиною світло-рожевого кольору у яких, згідно висновку експерта від 22.05.2025 №СЕ-19/112-25/6989-НЗПРАП, знаходиться рідина світло-рожевого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину РVР, обіг якої заборонено. Загальна маса РVР, в наданій на дослідження рідині становить 0,15 г.

Вказану психотропну речовину ОСОБА_8 незаконного зберігала з метою власного вживання без мети збуту.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок Знам`янського міськрайонного суду від 05.06.2025 стосовно ОСОБА_8 скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, на підставі ч. 1 ст.71 КК України з урахуванням ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду від 09.03.2023, скасованого в частині призначеного покарання вироком Кропивницького апеляційного суду від 13.06.2023, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що при призначенні покарання ОСОБА_8 судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано ст.71 КК України під час ухвалення вироку.

Так, ОСОБА_8 визнано винною за вироком Знам`янського міськрайонного суду від 09.03.2023, скасованого в частині призначеного покарання вироком Кропивницького апеляційного суду від 13.06.2023, яким засуджено за ч.ч.1,2,3,4 ст.185, ч.ч.1,2 ст.310, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України на 2 роки.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду 25.03.2025 задоволено подання Кропивницького РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області та скасовано звільнення ОСОБА_8 , після чого 28.05.2025 її затримано та направлено для відбування покарання за вищевказаним вироком.

Вказане кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.309 КК України ОСОБА_8 вчинила 14.05.2025, тобто після скасування іспитового строку, який їй був призначений, а отже до повного відбуття покарання, призначеного за вироком Знам`янського міськрайонного суду від 09.03.2023. Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку безпідставно та необґрунтовано, в порушення вищевказаних норм закону, не застосовано положення ст.71 КК України та не призначено покарання за сукупністю вироків, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування рішення судом апеляційної інстанції.

Крім того, суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_8 у виді штрафу в розмірі 17000 грн. належним чином не врахував особу обвинуваченої, а саме те, що вона офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу та позбавлена можливості сплатити визначену суму штрафу, має неповнолітню дитину, що унеможливлює виконання вироку в частині призначеного покарання у виді штрафу.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України слід зазначати, що покарання у виді виправних робіт або обмеження волі з огляду на обставини провадження та особу обвинуваченої, яка офіційно не працює, має неповнолітню дитину, та положення ч. 2 ст. 57, ч. 3 ст. 61 КК України, до неї не можуть бути застосовані.

В запереченнях на апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_7 наводить свої мотиви та просить у задоволенні апеляційних вимог прокурора відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, захисника та обвинувачену, які в судових дебатах не заперечували щодо задоволення апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог Закону дотримався не в повному обсязі.

Вказане кримінальне провадження за обвинувальним актом щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, розглядалося судом першої інстанції за правилами ч.2 ст.381 КПК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 при обставинах, викладених у вироку суду першої інстанції, та правова кваліфікація її дій за ч.1 ст.309 КК України відповідають матеріалам кримінального провадження. А тому, учасники кримінального провадження тепер позбавлені можливості оспорити встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини кримінального проступку.

Що стосується вимог апеляційної скарги прокурора щодо необхідності ухвалити новий вирок через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, то апеляційний суд вважає такі доводи обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є зокрема неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною другою цієї статті встановлено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Статтею 413 КПК України визначено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Суд першої інстанції визнавши ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України призначив їй покарання у виді штрафу в розмірі 1000 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

При цьому суд першої інстанції належним чином не врахував особу обвинуваченої, а саме те, що вона офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу та позбавлена можливості сплатити визначену суму штрафу, має неповнолітню дитину, що унеможливлює виконання вироку в частині призначеного покарання у виді штрафу.

Окрім цього при призначенні покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано ст.71 КК України під час ухвалення даного вироку.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі засудження особи за кримінальне правопорушення, вчинене у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК, та призначення покарання, яке згідно із ч. 3 ст. 72 КК за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.03.2023, скасованого в частині призначеного покарання вироком Кропивницького апеляційного суду від 13.06.2023, ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за ч.ч.1,2,3,4 ст.185, ч.ч.1,2 ст.310, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області 25.03.2025 задоволено подання Кропивницького РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області та скасовано іспитовий строк ОСОБА_8 , після чого 28.05.2025 її затримано та направлено для відбування покарання за вищевказаним вироком.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України ОСОБА_8 вчинила 14.05.2025, тобто після скасування іспитового строку, який їй був призначений, а отже до повного відбуття покарання, призначеного за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.03.2023.

Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку безпідставно та необґрунтовано, в порушення вищевказаних норм закону, не застосовано положення ст.71 КК України та не призначено покарання за сукупністю вироків, чим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок суду - скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням судом апеляційної інстанції нового вироку.

Відповідно до змісту положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинне досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст.ст.65, 68 ч.5 КК України, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_8 вчинила кримінальний проступок, який є умисний закінчений, як особа на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнала вину у вчиненому, проте не працює, раніше судима, в тому числі і за скоєння кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та була звільнена від відбування покарання з випробуванням, однак нове кримінальне правопорушення вчинила до фактичного відбуття покарання за попереднім вироком, маючи не зняту та не погашену судимість, що свідчить про те, що належних висновків обвинувачена для себе не зробила та на шлях виправлення і перевиховання не стала.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченої, яка повністю визнала вину у вчиненому, раніше судима, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, колегія суддів із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та раніше зазначених відомостей про особу обвинуваченої, для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_8 призначити їй покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

Також беручи до уваги те, що ухвалою Знам`янського міськрайонного суду 25.03.2025 задоволено подання Кропивницького РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області та скасовано звільнення від призначеного покарання ОСОБА_8 за вироком Кропивницького апеляційного суду від 13.06.2023, апеляційний суд вважає за необхідне призначити їй покарання за правилами, передбаченими ст.71 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, зокрема одному дню позбавлення волі відповідають - два дні пробаційного нагляду.

Згідно з вироком Кропивницького апеляційного суду від 13.06.2023 ОСОБА_8 призначено покарання виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Також за вказаним вироком зараховано ОСОБА_8 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 01.08.2022 року до 09.03.2023 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.03.2025 на підставі ч.2 ст. 78 КК України скасовано звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком, та 28.05.2025 її затримано і направлено в місця позбавлення волі.

З наданого до апеляційного суду листа ДУ «Збаразька виправна колонія (№63), від 27.10.2025 № 4/4608 убачається, що ОСОБА_8 відбуває покарання у вказаній установі. Початок строку покарання 28.05.2025. Кінець строку покарання 20.10.2029. Станом на 23.10.2025 строк невідбутого покарання складає 3 роки 11 місяців 27 днів.

Таким чином виходячи з положень ст. 72 КК України, до покарання призначеного за даним вироком необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім ( 3 роки 11 місяців 15 днів на час ухвалення даного вироку), і остаточно призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяця.

В інший частині вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та не підлягає зміні чи скасуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420, 615 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.06.2025 стосовно ОСОБА_8 - скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати винуватою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахування положень ст. 72 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду від 09.03.2023, скасованого в частині призначеного покарання вироком Кропивницького апеляційного суду від 13.06.2023, і остаточно призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяця.

Строк відбування покарання рахувати з 05.11.2025 року, тобто з дня ухвалення даного вироку.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4