Справа № 308/4728/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю заявника: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо не розгляду клопотання.

Скаргу мотивує тим, що в межах кримінального провадження №0001536 від 30.07.2024 року, ОСОБА_3 звернувся до слідчого шостого СВ (з дислокацією в м.Ужгород) ТУ ДБР, розташованого в м.Львові ОСОБА_4 17 жовтня 2025 з клопотанням про допит ОСОБА_3 в якості потерпілогота витребування медичних документів.

Станом на день подання скарги від слідчого шостого СВ (з дислокацією в м.Ужгород) ТУ ДБР, розташованого в м.Львові не отримано жодних відомостей, щодо виконання клопотання.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 з`явився, просив скаргу задовольнити.

В судове засідання слідчий шостого СВ (з дислокацією в м.Ужгород) ТУ ДБР, розташованого в м.Львові ОСОБА_4 не з`явився. Подав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності . У задоволенні скарги просив відмовити, та зазначив, що ним було надано доручення в порядку ст. 40 КПК України про допит ОСОБА_3 працівниками оперативного підрозділу УВП № 9.

Відповідно до ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Статтею 7 Кримінального процесуального кодексу України(далі -КПК) серед основних засад кримінального провадження, передбачено забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, зміст якого розкривається уст. 24 КПК.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тобто, виходячи з положень ст. ст.22,26 КПК України, на особу, яка подає скаргу покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею факту того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, що підлягають оскарженню до слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржено такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2)рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3)рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження-заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4)рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи-заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5)рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим-особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6)рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки-особами,до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7)рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових)дій, негласних слідчих (розшукових) дій-особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу,- підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1)рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування-особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10)повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом-підозрюваним,його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Частиною 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Крім того, повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий, дізнавач або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках передбачених цим кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

З матеріалів справи встановлено, що в межах кримінального провадження №0001536 від 30.07.2025 року, ОСОБА_3 звернувся до слідчого шостого СВ (з дислокацією в м.Ужгород) ТУ ДБР, розташованого в м.Львові ОСОБА_4 17 жовтня 2025 з клопотанням щодо надання інформації про його допит в якості потерпілого у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001536 від 30.07.2024 року.

Станом на день подання скарги від слідчого шостого СВ (з дислокацією в м.Ужгород) ТУ ДБР, розташованого в м.Львові не отримано жодних відомостей, щодо виконання клопотання.

Даних, які б спростували вказану обставину слідчому судді не надано. Іншого слідчим суддею не встановлено.

При цьому , слідчий суддя зазначає, що доручення про допит ОСОБА_3 яке було надано слідчим працвника оперативного підрозділу УВП № 9 , не виконано, як повідомив ОСОБА_3 в судовому засіданні він не допитувався жодною посадовою особою, ддоказів допиту ОСОБА_3 слідчому судді також не надано.

Крім іншого, вказане доручення датоване 01.10.2025 року, а відповідне клопотання ОСОБА_3 слідчому датоване 17.10.2025 року і таке залишено без відповідного реагування.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні підставі для розгляду слідчим клопотання ОСОБА_3 щодо надання інформації про його допит в якості потерпілого у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001536 від 30.07.2024 року, у відповідності до вимог статті 220 КПК України.

З огляду на викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що подана скарга є підставною, а тому підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись: 220, 303, 307, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати слідчого 6-го слідчого відділу з дислокацією м. Ужгород Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_4 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 17.10.2025 року, щодо надання інформації про його допит в якості потерпілого у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001536 від 30.07.2024 року, у відповідності до вимог статті 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали було складено та оголошено 24 листопада 2025 року о 16.55 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1