У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві від 28.07.2025 року,

встановив:

03.09.2025 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві від 28.07.2025 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 25.07.2025 року про визнання потерпілим та надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення у кримінальному провадженні № 0001507 від 05.12.2024 року.

У скарзі вказав, що в провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві перебуває кримінальне провадження № 0001507 від 05.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 136 КК України, а саме за фактом ненадання допомоги 12.09.2024 року працівниками Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області особі, яка перебувала в небезпечному для життя стані, а саме його батьку ОСОБА_4 , при можливості надати таку допомогу, що призвело до смерті останнього.

ОСОБА_3 являється прямим родичем померлого ОСОБА_4 , а саме сином, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06.12.1986 року.

ОСОБА_3 зазначив, що якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої статті 55 КПК України поширюються на близьких родичів чи членів сім?ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім?ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_3 25.07.2025 року звернувся до ТУ ДБР у м. Полтаві з клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні за № 0001507 від 05.12.2024 року, надання пам?ятки про процесуальні права потерпілого у даному кримінальному провадженні, надання можливість ознайомитися з матеріалами даного кримінального провадження та здійснити фотозйомку наявних матеріалів на власний засіб фіксації, про результати прийнятого рішення повідомити сторону обвинувачення в письмовому вигляді у встановлений законом строк.

28.07.2025 року постановою старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 25.07.2025 року про визнання потерпілим та надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення у кримінальному провадженні № 0001507 від 05.12.2024 року у зв`язку з невстановленням об`єктивних даних, які б свідчили про завдання шкоди ОСОБА_3 .

Із вказаною постановою ОСОБА_3 не згоден, вважає її незаконною та необгрунтованою.

Так, у зв?язку із смертю його батька, йому завдана моральна та майнова шкода. Завдана моральна шкода виражається у тому, що ОСОБА_3 та його близьким родичам завдано невиправної втрати для їх сім?ї та значних душевних страждань у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 . ОСОБА_3 як потерпілому була заподіяна моральна шкода, що полягає в факті смерті його батька, якого він дуже любив, поважав та який допомагав йому в усіх труднощах і повсякденному житті. ОСОБА_3 відчуває постійний біль, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт після смерті ОСОБА_4 , який перебував у небезпечному для життя стані та працівниками поліції не забезпечено своєчасне надання медичної допомоги направленого на врятування життя ОСОБА_4 . Негативно відображаються на житті ОСОБА_3 щоденні думки та спогади про наслідки зазначеної психотравмуючої події. Окрім того, йому заподіяно майнову шкоду, що виразилася у витратах понесених при похованні батька ОСОБА_4 .

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, скаргу підтримує, просить задовольнити.

Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що узгоджується з положеннями ст. 107 КПК України.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, в тому числі рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як вбачається із матеріалів скарги, Першим слідчим відділом (з дислокацію у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування y кримінальному провадженні № 0001507 від 05.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 136 КК України, досудове розслідування у якому розпочато на виконання ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.11.2024 року у справі № 554/12041/24, проваджения № 1-кс/554/11288/2024, якою зобов?язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 19.09.2024 року.

Відповідно до вказаної заяви працівниками Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 136 КК України, що виразилося у ненаданні допомоги 12.09.2024 року його батьку ОСОБА_4 , який перебував в небезпечному для життя стані, при можливості надати таку допомогу. Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_4 помер.

ОСОБА_3 являється прямим родичем померлого ОСОБА_4 , а саме сином, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06.12.1986 року.

ОСОБА_3 зазначив, що якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої статті 55 КПК України поширюються на близьких родичів чи членів сім?ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім?ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_3 25.07.2025 року звернувся до ТУ ДБР у м. Полтаві з клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні за № 0001507 від 05.12.2024 року, надання пам?ятки про процесуальні права потерпілого у даному кримінальному провадженні, надання можливість ознайомитися з матеріалами даного кримінального провадження та здійснити фотозйомку наявних матеріалів на власний засіб фіксації, про результати прийнятого рішення повідомити сторону обвинувачення в письмовому вигляді у встановлений законом строк.

28.07.2025 року постановою старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 25.07.2025 року про визнання потерпілим та надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення у кримінальному провадженні № 0001507 від 05.12.2024 року у зв`язку з невстановленням об`єктивних даних, які б свідчили про завдання шкоди ОСОБА_3 .

Із вказаною постановою ОСОБА_3 не згоден, вважає її незаконною та необгрунтованою.

Так, у зв?язку із смертю його батька, йому завдана моральна та майнова шкода. Завдана моральна шкода виражається у тому, що ОСОБА_3 та його близьким родичам завдано невиправної втрати для їх сім?ї та значних душевних страждань у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 . ОСОБА_3 як потерпілому була заподіяна моральна шкода, що полягає в факті смерті його батька, якого він дуже любив, поважав та який допомагав йому в усіх труднощах і повсякденному житті. ОСОБА_3 відчуває постійний біль, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт після смерті ОСОБА_4 , який перебував у небезпечному для життя стані та працівниками поліції не забезпечено своєчасне надання медичної допомоги направленого на врятування життя ОСОБА_4 . Негативно відображаються на житті ОСОБА_3 щоденні думки та спогади про наслідки зазначеної психотравмуючої події. Окрім того, йому заподіяно майнову шкоду, що виразилася у витратах понесених при похованні батька ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування може бути постановлена, зокрема про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що в даному випадку старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві невраховано всіх доводів ОСОБА_3 викладених в клопотанні від 25.07.2025 року, щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001507 від 05.12.2024 року, оскільки слідчий у своїй постанові про відмову у визнанні потерпілим мав послатися на докази, зібрані у ході досудового розслідування, які доводять, що зазначеними у заяві від 19.09.2024 року про вчинення кримінального правопорушення, діями, останньому шкоди не заподіяно. Однак, постанова слідчого не містить посилань на обставини, встановлені у ході досудового розслідування, які б слугували підставою для прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у цьому кримінальному провадженні. Лише цитування норм кримінального процесуального закону не доводять наявність даних, які б свідчили про відсутність матеріальної чи моральної шкоди.

З огляду на викладені вище обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова слідчого є необґрунтованою, тому підлягає скасуванню, а скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303 - 307, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві від 28.07.2025 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 25.07.2025 року про визнання потерпілим та надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення у кримінальному провадженні № 0001507 від 05.12.2024 року.

Зобов`язати слідчих Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001507 від 05.12.2024 року, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 з урахуванням доводів скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_5