Провадження №: 1-кп/752/2294/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2025 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002306 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шантобе, Акмолінської області Республіки Казахстан, має середню освіту, працював водієм ФОП " ОСОБА_4 ", одружений, має неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

встановив:

ОСОБА_3 19.07.2025 року о 15 год. 52 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом «Daf», модель «CF65» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи виїзд на проїзну частину Дніпровського шосе з прилеглої території за адресою: м. Київ, Столичне шосе, 101-Д, порушив вимоги п. 2.3(б), 10.1 та 10.2 ПДР України, а саме: проявив неуважність, не слідкував за дорожньою обстановкою, своєчасно не зреагував на її зміну, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території та перестроюючись в крайню праву смугу, не впевнився у безпечності під час виконання маневру, не надав перевагу в русі автомобілю «ЗАЗ-Daewoo», модель «Т13110» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в межах третьої смуги від лівого краю проїзної частини Дніпровського шосе, та здійснив з ним зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тяжке тілесне ушкодження, а саме закриту хребетну травму шиї: переломи зубовидного відростку з розповсюдженням на тіло 2-го шийного хребця (С2) та поперечного відростка 6-го шийного хребця С6 зліва.

Вказане ушкодження знаходиться у прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною подією.

Порушення водієм ОСОБА_3 вказаних вище Правил дорожнього руху та настання наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив, що дійсно 19.07.2025 року у вечірній час доби керував технічно справним транспортним засобом «Daf», модель «CF65» д.н.з. НОМЕР_1 . Вказав, що в той день виїжджав на дорогу Дніпровського шосе з прилеглої території, почав перестроюватись в крайню праву смугу, не впевнився у безпечності, не надав перевагу в русі автомобілю «ЗАЗ-Daewoo», який рухався в межах третьої смуги від лівого краю проїзної частини Дніпровського шосе і яким керував потерпілий, та здійснив з ним зіткнення. На машині працював офіційно по договору із ФОП. Щиро кається, шкодує, що так вийшло. Він має стаж водія більше 30 років, це єдиний дохід його і родини, переніс два інсульти, зараз відновлюється.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження, зокрема, потерпілий, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України, до необережних тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не притягався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має поганий стан здоров"я, до захворювання працював офіційно водієм, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому, яке проявило у визнанні вини, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Разом з цим, враховуючи те, що вчинений злочин ОСОБА_3 не спричинено зухвалими навмисними діями обвинуваченого, а є проявом його необережності, з урахуванням того, що обвинувачений працював водієм і перебування за кермом входить до його обов`язків, а отже становить його фінансову опору, враховуючи відсутність у обвинуваченого інших джерел доходу, враховуючи також позицію потерпілого, який не просив позбавляти права керування ОСОБА_3 , беручи до уваги також ту обставину, що наразі триває військовий стан через повномасштабне вторгнення країни-агресора, тому існують небезпечні для життя та здоров`я людини ситуації, з метою мобільного уникнення яких, а також задля можливості надання необхідної допомоги стороннім особам, вкрай важливо мати змогу вільно пересуватись, в тому числі використовуючи транспортні засоби, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, тому, враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що злочин ним вчинено вперше, раніше не судимий, те, що він офіційно працював, його стан здоров"я, має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується, позицію сторони обвинувачення у судових дебатах щодо можливості застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, думку потерпілого, який не наполягав на реальному покаранні, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових проступків та злочинів.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ст. 124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 3565,60 грн. та 4457,00 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ по справі:

транспортний засіб «Daf», модель «CF65» д.н.з. НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_7 , залишити за належністю власнику,

транспортний засіб «ЗАЗ-Daewoo», модель «Т13110» д.н.з. НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_8 , залишити за належністю власнику,

диск, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0002306, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0002306.

Стягнути із ОСОБА_3 3565,60 грн. та 4457,00 грн. документально підтверджені витрати на залучення експерта на користь держави.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1