ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2400/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/257/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_10 , про обрання підозрюваному ОСОБА_8 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, було задоволено. Підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував тим, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими і в сукупності вони підтверджують обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2,3 ст. 369 КК України та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризик впливу на свідків, переховування від слідства, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, для запобігання яким буде недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник:

- просить поновити строк на звернення з апеляційною скаргою мотивуючи тим, що розгляд клопотання відбувся без участі підозрюваного та захисника, копія ухвали стороні захисту не вручалася, як і не вручався текст підозри щодо вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_8 , а тому він не міг знати про це судове рішення чи отримати його раніше. Будь-яка інша інформація про обізнаність ОСОБА_8 про вказане судове рішення та наявність відносно нього кримінального провадження, в матеріалах судової справи відсутні. На даний час ОСОБА_8 перебуває під арештом в слідчому ізоляторі м. Любліна (Республіка Польща) і самостійно захищати свої права в межах України не має можливості. 27 вересня 2025 року батько арештованого, уклав договір з адвокатом в Україні про надання правової допомоги. 29.09.2025 року адвокат ОСОБА_7 , що діє в інтересах арештованого ОСОБА_8 , ознайомився з матеріалами судової справи № 607/2400/25, судове провадження № 1-кс/607/800/25, у тому числі з ухвалою слідчого судді від 04.02.2025 року. Отже, фактичний час ознайомлення ОСОБА_8 з ухвалою про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід вважати 08.09.2025 року, а фактичний час можливого її оскарження в апеляційному порядку межах процесуального строку, слід вважати 29.09.2025 року, тобто з дати ознайомлення з матеріалами судової справи та змістом ухвали адвокатом. З огляду на наведене, захисник ОСОБА_7 просить суд апеляційної інстанції поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.02.2025 року у судовій справі № 607/2400/25 з підстав, передбачених ч.3 ст. 395 КПК України.

Також, в апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 04.02.2025 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 у виді тримання під вартою. Свої вимоги захисник мотивує тим, що слідчий суддя розглянув клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області яке не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, оскільки до нього не додано копії матеріалів, як це передбачено частиною 3 вказаної статті, а саме:

копії ухвал слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.11.2013, 09.09.2014, 28.09.2015, 11.04.2016, 12.07.2017, 28.03.2018, 11.01.2019, 09.11.2021, 03.06.2022, 01.02.2023, 11.08.2023, 06.02.2024, 06.08.2024 якими, за змістом оскаржуваної ухвали, надавались дозволи на затримання ОСОБА_8 з метою приводу для його участі в розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Не зважаючи на відсутність таких ухвал в матеріалах судової справи, слідчий суддя покликається на них як на обґрунтованість клопотання, що вказує на відсутність безпосереднього їх дослідження і оцінки слідчим суддею;

як саме клопотання, так і всі процесуальні рішення, що приймалися слідчим та прокурором у кримінальному провадженні після 11.11.2013 (час зупинення досудового розслідування) прийняті з порушенням процесуального права, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено і не поновлювалося при прийнятті подальших процесуальних рішень, у тому числі й подачі клопотання про обрання запобіжного заходу та оголошення ОСОБА_8 в міжнародний розшук. В матеріалах судової справи відсутні копії відповідних процесуальних рішень та документів, які би вказували на протилежне;

ні слідчим з прокурором, ні слідчим суддею не проаналізовано та не враховано процесуальні строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000230 від 23.09.2013р., передбачені ч. 2 та 3 ст.219 КПК України. В матеріалах судової справи відсутні відповідні процесуальні документи та рішення які би вказували на продовження процесуальних строків;

ухвала постановлена на підставі клопотання погодженого прокурором, процесуальний статус якого не підтверджено. Так, в ухвалі зазначено, що слідчий суддя розглядає клопотання погоджене з прокурором Тернопільської окружної прокуратури в рамках кримінального провадження №0000230 від 23.09.2013 року, у той час коли, згідно з цією ж ухвалою, суд розглядає мотивацію процесуального керівника прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, що недопустимо в силу вимог ст.ст. 36, 37 КПК України;

слідчий суддя оцінюючи ризики в частині можливого ухилення чи переховування від органів досудового розслідування ОСОБА_8 , не проаналізував та не врахував ту обставину, що згідно поштового повідомлення на яке слідчий покликається як на підставу належного повідомлення ОСОБА_8 , таке не містить повної адреси адресата. Отже, повідомлення є формальним та підтверджує відсутність будь-яких мотивів у ОСОБА_8 для переховування;

згідно з матеріалів судової справи ОСОБА_8 виїхав за межі України в 2012 році, а кримінальне провадження зареєстровано у 2013 році, а тому він не міг знати про наявність кримінального провадження відносно нього і пред`явлену йому підозру.

На підставі наведеного захисник вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання обрав ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без належного аналізу всіх обставин та матеріалів, без врахування фактичних підстав для ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначене, у свою чергу призвело до постановлення необґрунтованого судового рішення про обрання найбільш суворого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги і вважає ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Обставини, які зазначені в клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження, підтверджуються матеріалами провадження.

Так, зі змісту журналу судового засідання від 04 лютого 2025 року видно, що воно було проведено у відсутності підозрюваного та захисника. Відомостей про отримання копії оскарженої ухвали стороною захисту до 29 вересня 2025 року матеріали судової справи не містять. Апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав 06 жовтня 2025 року, а тому його клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає до задоволення.

Щодо суті апеляційної скарги встановлено, що cлідчий СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_10 , 04 лютого 2025 року звернувся до слідчого судді, в рамках кримінального провадження № 0000230 від 23.09.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , мотивуючи зокрема тим, що останньому 31.10.2013р. було повідомлено про підозру і ОСОБА_8 як підозрюваного оголошено у міжнародний розшук, оскільки він переховувався за межами України від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, відповідно до вимог ч.6 ст. 193 КПК України, мав би ретельно перевірити, чи доведені прокурором підстави, передбачені ст.177 КПК України, а також ту обставину, що особа відносно якої подано клопотання про обрання запобіжного заходу в рамках даного кримінального провадження, є підозрюваною.

В даному випадку, слідчим суддею при розгляді цього клопотання та прийнятті рішення, вказаних вимог дотримано не було, не перевірено доводи, наведені у клопотанні, у повній відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Так, за змістом ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Також, відповідно до п.2 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів.

Частиною 1 ст.278 КПК України, передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч.3 ст.111 КПК повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до ст.135 КПК особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України у кримінальному провадженні № 0000230 від 23.09.2013 було направлено поштою через АТ «УКРПОШТА» 31.10.2013р. (а.с.22).

При цьому, в матеріалах справи відсутні і в ході судового і апеляційного розгляду стороною обвинувачення не надані належні докази направлення вказаного повідомлення саме на ім`я ОСОБА_8 за місцем його проживання по АДРЕСА_1 , оскільки на підтвердження такого відправлення наявний лише фіскальний чек ТД УДППЗ Укрпошта від 31 жовтня 2013 року, де зазначено, що воно надіслане особі з прізвищем ОСОБА_11 у НОМЕР_1 ОСОБА_12 , а ім`я та по батькові адресата, найменування вулиці, номер будинку і квартири відсутні.

Також, в матеріалах справи відсутні відомості про вручення цього поштового відправлення ОСОБА_8 чи дорослому члену його сім`ї.

При цьому, в доданих до клопотання слідчого матеріалах окрім адреси в м.Чортків наявні інші відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_8 у 2013 році, а саме: АДРЕСА_2 (а.с.65).

Крім того, перевіркою матеріалів справи та в ході апеляційного розгляду не встановлено жодних обставин, які би підтверджували вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру в один зі способів, передбачених ст. 135 КПК.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування не було вжито передбачені кримінальним процесуальним законом заходи для вручення повідомлення про підозру в цьому кримінальному провадженні, а тому доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не набув статусу підозрюваного в цьому провадженні є обґрунтованими.

Окрім того, органом досудового розслідування, в порушення вимог ст. 281 КПК України, слідчому судді не надано інформації про те, що ОСОБА_8 належним чином повідомляли у цьому кримінальному провадженні про виклик до слідчого чи прокурора, а останній без поважних причин не з`являвся на такі виклики.

Так, згідно клопотання слідчого відомості до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, вчинених протягом лютого-квітня 2012 року, було внесено 23.09.2013р., а 30 жовтня 2013 року об`єднаному провадженню присвоєно № 0000230.

При цьому, як видно з матеріалів справи в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_8 виїхав за межі України в лютому 2013 року, тобто за шість місяців до початку досудового розслідування (а.с.92,107).

З огляду на вказане клопотання слідчого не містить достатніх і переконливих відомостей, які вказують на ознаки залишення особою території України і перебування за її межами з метою переховування від органу досудового розслідування і суду. В цій частині сторона обвинувачення посилається виключно на сам лише факт, що ОСОБА_8 до початку досудового розслідування покинув територію України і по даний час не повернувся. Однак, сама по собі ця обставина не є беззаперечним доказом виїзду саме з метою переховування від слідства і суду.

Враховуючи в сукупності встановлені в ході апеляційного розгляду обставини про те, що в матеріалах справи відсутні відомості про оголошення ОСОБА_8 підозри у вчиненні ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що давало би суду підстави розглядати клопотання та приймати за результатами його розгляду рішення про обрання запобіжного заходу у відсутності особи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 слід задовольнити, а винесену з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону ухвалу слідчого судді відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Поновити захиснику строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_10 , про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді