УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження № 0001029 внесеного до ЄРДР 17.11.2025, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001029 внесеного до ЄРДР 17.11.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 10.12.2025, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, дію якого продовжено до 03.02.2026 включно, на автомобілях марки «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 , якою користується ОСОБА_8 та автомобілі марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_4 прибули до готельного комплексу «Кльове місце», що за адресою: Вінницька область, Вінницький район с. Хижинці, вул. Шляхова, 48А.

Тоді ж, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного заволодіння чужим майном та вчинення нападу на ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 увійшли до будинку АДРЕСА_2 вказаного готельного комплексу, де проживали потерпілі.

Увійшовши до приміщення вищезазначеного будинку розуміючи, що у будинку окрім них нікого немає, підбурювані жагою особистої наживи та незаконного збагачення, доводячи злочинний умисел до кінця, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 дістали предмети ззовні схожі на пістолети спрямували їх на ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та погрожуючи вбивством висунули вимогу щодо передачі їм грошових коштів. В цей час ОСОБА_9 здійснював пошук цінностей у приміщенні даного будинку та серед особистих речей потерпілих.

У подальшому, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_11 та наніс один удар кулаком правої руки в область правої щоки останнього. В цей час ОСОБА_4 направив предмет ззовні схожий на пістолет на ОСОБА_10 та погрожуючи їй вбивством наказав віддати йому мобільні телефони. Після чого ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_12 та наніс 2 удари кулаком правої руки в область губи та носа, від чого в останнього почала йти кров.

Хвилюючись за життя та здоров`я своїх рідних ОСОБА_10 на вимогу ОСОБА_4 передала йому свої мобільні телефони, а саме: мобільний телефон марки «Ксіаомі Редмі Нот 4Х» ІМЕІ: НОМЕР_3 із абонентським номером мобільного телефону НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «ZTE Blade A73» ІМЕІ: НОМЕР_5 , без сім карти. Після цього ОСОБА_4 дістав сумку останньої та всередині знайшов, ще один належний ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Айфон 14 Про Макс» ІМЕІ: НОМЕР_6 із абонентським номером телефону НОМЕР_7 , а також мобільний телефон ОСОБА_11 марки «Айфон 12 Про Макс» ІМЕІ: НОМЕР_8 із абонентським номером НОМЕР_9 та також їх забрав.

Не виявивши у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 грошових коштів, ОСОБА_8 виліз на ліжко, що стояло у кімнаті та наніс ОСОБА_10 один удар правою ногою в ліву скроневу область. Це побачив її син ОСОБА_12 та намагався зупинити подальше побиття, а тому ОСОБА_8 наніс ОСОБА_12 один удар кулаком правої руки в ліву половину обличчя останньому.

Після цього, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 разом із потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вийшли із будинку.

Окрім того, 10.12.2025, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив незаконного збагачення, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , перебуваючи на території готельного комплексу «Кльове місце», що за адресою: Вінницька область, Вінницький район с. Хижинці, вул. Шляхова, 48А реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами висунули вимогу ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погрожуючи вбивством проїхати у будинок, що за адресою АДРЕСА_3 , де ОСОБА_12 має написати боргові розписки на ім`я дружини ОСОБА_8 ОСОБА_14 .

На виконання зазначеної вимоги та вказівок ОСОБА_8 ОСОБА_10 хвилюючись за життя своїх рідних сіла на праве заднє пасажирське сидіння автомобіля марки «Шкода Супер Б» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , ОСОБА_11 сів на ліве заднє пасажирське сидіння до автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 за кермом якого був ОСОБА_9 , а ОСОБА_4 сів на переднє пасажирське сидіння даного автомобіля. В цей час ОСОБА_12 сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_10 під керуванням ОСОБА_13 .

Прибувши до домогосподарства, що у АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 діючи на виконання єдиного злочинного умислу, погрожуючи фізичною розправою ОСОБА_10 та ОСОБА_12 висунув вимогу ОСОБА_10 віддати йому паспорт громадянина України та ідентифікаційний код, повідомивши, що хоче завтра їхати до нотаріуса, для того щоб ОСОБА_10 передала йому всі свої права на АЗС ТОВ «Респек Тор» власником якої вона являється. На виконання зазначеної вимоги ОСОБА_10 передала ОСОБА_8 паспорт громадянина України та ідентифікаційний код.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 погрожуючи фізичною розправою висунув вимогу ОСОБА_12 написати боргові розписки на ім`я його дружини ОСОБА_14 , яка не будучи обізнаною про злочинні наміри ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 також прибула до вказаного домогосподарства.

Виконуючи вказівки ОСОБА_8 , ОСОБА_12 написав 3 боргові розписки на ім`я ОСОБА_14 , а саме 1 розписку, де сума боргу була вказана у розмірі 265 830 тис. доларів США та 2 розписки, де сума боргу була вказана у розмірі 197 тис. доларів США у кожній.

Після цього ОСОБА_13 , автомобілем марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_10 відвіз ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до відділення «ПриватБанку», що біля ринку «Мрія», у мікрорайоні «Тяжилів» у м. Вінниця та висадив їх з автомобіля.

Так, 10.12.2025 о 23 год 42 хв ОСОБА_4 був затриманий працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України.

На підставі здобутих доказів 11.12.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Вінниця, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану (розбій) та у вимозі передачі чужого майна та права на майно з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- заявами потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187 КК України;

- показаннями потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які повідомили про обставини, за яких ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 вчинили інкриміновані їм кримінальні правопорушення передбачені ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України;

- протоколами впізнання осіб за фотознімками із потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідно до яких останні впізнали ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , як осіб, що вчинили стосовно них зазаначені кримінальні правопорушення;

- протоколами проведення обшуків за місцями проживання осіб, які причетні до вчинення зазначених кримінальних правопорушень та в автомобілях, якими користуються останні в ході яких було виявлено речі, предмети та документи, які являються речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні;

- виписками із медичних карт амбулаторних хворих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 11.12.2025, де зазначено, що на тілі останніх наявні тілесні ушкодження;

- протоколами затримання підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 в порядку ст. 208 КПК України;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінального правопорушеннь, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна та від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна відповідно, а тому може в будь-який момент покинути місце проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі за межами України, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Здобуті докази дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу, підозрюваний може незаконно впливати у кримінальному провадженні на свідків, потерпілих та інших причетних осіб, а також знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, характер вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення дає підстави вважати, що перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інший злочин, що є ризиком передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Водночас, відповідно до частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

На підставі вищевикладеного, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, вчинених із застосуванням насильства, разом з тим по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_4 в ході судового розгляду заперечив проти задоволення клопотання слідчого..

Під час судового засідання адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, слідчому судді пояснив, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є безпідставним, слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведено неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, разом з тим ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має першу групу інвалідності та потребує постійного нагляду лікарів, позитивно характеризується, являється засновником і директором підприємства ТОВ «Трейд М.Т.», а тому просив слідчого суддю застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання останнього, а випадку якщо слідчий суддя прийде до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляд тримання під вартою визначити ОСОБА_4 мінімальну заставу передбачену для даної категорії кримінальних правопорушень. Додатково надав письмове клопотання про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із додатками.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, слідчому судді пояснила, що згідно оголошеної ОСОБА_4 підозри останній рукою наносив потерпілим тілесні ушкодженні та погрожував зброєю, проте на руках ОСОБА_4 відсутні жодні сліди нанесення ударів та жодної зброї у останнього виявлено та вилучено не було, оголошена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою і вказані у ній обставини не заходять свого підтвердження, а тому просила слідчого суддю відмовити в задоволенні клопотання у повному обсязі.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК України, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

В даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетним до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у даному випадку оголошена ОСОБА_4 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , офіційно працевлаштований, одружений, утриманців не має, раніше не судимий, являється особою з інвалідністю першої групи, підозрюється у вчиненні умисних особливо тяжких кримінальних правопорушень проти власності, вчинених і застосуванням насильства, або погрозою його застосування, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення по якому ОСОБА_4 оголошено про підозру, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Разом з тим, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим застосування запобіжного заходу до підозрюваного в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, тому слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 369, 370, 372, 400 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 23 години 41 хвилини 08 лютого 2026 року (відповідно до протоколу затримання) в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 08 лютого 2026 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя