Номер провадження: 11-сс/813/26/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.09.2023 про арешт майна у к/п № 0000751 від 28.10.2022 за ч. 4 ст. 190 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п № 0000751 від 28.10.2022 було задоволено клопотання ст. слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_9 та накладено арешт на корпоративні права ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» (, юридична адреса: 65009, м. Одеса, вул. Академічна, буд. 3), а саме - на статутний капітал ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» (, юридична адреса: 65009, м. Одеса, вул. Академічна, буд. 3) в розмірі 3 400 000 грн., розподілений між засновниками (учасниками): холдинг "Молдсиндбальнеотур" (Республіка Молдова) - частка в статутному капіталі складає 1 717 000 грн., що становить 50,5 відсотків статутного капіталу ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» (); громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 - частка в статутному капіталі складає 1 009 800 грн., що становить 29,7 відсотків статутного капіталу ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» (); громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 - частка в статутному капіталі складає 673 200 грн., що становить 19,8 відсотків статутного капіталу ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» ().

Заборонено Міністерству юстиції України, його територіальним підрозділам, іншим суб`єктам державної реєстрації, визначеним в Законі України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", державним реєстраторам, нотаріусам вчинення реєстраційних дій щодо ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» (, юридична адреса: 65009, м. Одеса, вул. Академічна, буд. 3), зокрема, але не виключно: включення юридичних і фізичних осіб до складу засновників (учасників) юридичної особи; виключення юридичних і фізичних осіб зі складу засновників (учасників) юридичної особи; зміну складу засновників (учасників) юридичної особи; зміну розміру статутного капіталу; збільшення статутного капіталу і зменшення статутного капіталу; зміну часток засновників (учасників) у статутному капіталі; призначення, обрання, звільнення, зміну органу управління (керівника) юридичної особи; внесення змін до установчих документів; скасування діючої редакції Статуту; реєстрацію нових установчих документів, зокрема нової редакції Статуту; внесення інших змін до відомостей про юридичну особу, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що метою накладення арешту є запобігання протиправному відчуженню корпоративних прав.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді власника майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою з таких підстав:

- заявником у зазначеному кримінальному провадженні є він сам, як співзасновник ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур»»на підставі доводів, які на момент звернення мали ознаки кримінального правопорушення. З витягу ЄРДР вбачається, що підставою для внесення відомостей стало те, що громадяни ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , дані яких не розголошуються в інтересах слідства, шляхом обману заволоділи корпоративними правами, майном та грошовими коштами підприємства, в результаті чого завдали збитків підприємству в особливо великих розмірах. Водночас, подія щодо заволодіння корпоративними правами не відбулася. На момент постановлення ухали засновниками ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур»» були та наразі є Холдинг «Молдсиндбальнеотур», він та ОСОБА_10 . Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 залишено без змін рішення Господарського суду Одеської обл. від 06.07.2022, яким у задоволенні позову ОСОБА_13 було відмовлено. Подальші дії щодо зміни складу засновників не вчинялися.

- повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було подано 28.11.2022, водночас із клопотанням про арешт майна слідчий УСБУ звернувся до слідчого судді 22.09.2023, тобто через 11 місяців після внесення відомостей до ЄРДР, тому обставини, якими було обґрунтоване клопотання на момент звернення не були актуальні;

- корпоративні права не є матеріальним об`єктом у розумінні ст. 98 КПК України, окрім того в матеріалах провадження відсутня постанова про визнання їх речовими доказами;

За таких обставин, власник майна ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 28.09.2023 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про арешт майна.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_7 заперечувала проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що вона зазначеним вимогам КПК України відповідає не у повному обсязі з огляду на таке.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна відповідно до приписів ч. 2 ст. 171 КПК України повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження серед іншого є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ накладення арешту на майно має бути законним, переслідувати легітимну мету та пропорційним меті, яка переслідується, а не бути надмірним обтяженням для особи.

Як вбачається із матеріалів, які надані апеляційному суду, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_13 , до 22.07.2021 був директором ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» (код ЄДРПОУ №33017152). Згідно протоколу № 1/07/21 від 22.07.2021 загальних зборів учасників вказаного товариства, ОСОБА_13 було звільнено з вказаної посади та призначено нового директора ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому, на адресу ОСОБА_13 було спрямовано запит щодо передачі документації підприємства, печатки тощо, однак останній не відреагував на зазначений запит та не передав жодних документів та відомостей та, серед іншого, приховав від нового керівництва про діючи банківські рахунки підприємства в різних банківських закладах.

Після звільнення, ОСОБА_13 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 1 053 070 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.08.2021 (справа № 522/12836/21) задоволено позов ОСОБА_13 та стягнуто з ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» на його користь заборгованості по заробітній платі у розмірі 1 053 070 грн.

На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.08.2021 приватним виконавцем ОСОБА_14 17.12.2021 відкрито виконавче провадження ВП 67937869.

В ході примусового виконання майно ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» - комплекс готелю «Южний», який знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровский район, смт. Сергіївка, вул. Гагаріна, буд. 1, на електронних торгах 14.02.2022 реалізовано за 11 400 000 грн, однак, торги припинено у зв`язку з поверненням виконавчого документа по вищевказаному провадженню стягувачу.

Далі, на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.08.2021 приватним виконавцем ОСОБА_14 18.07.2022 відкрито виконавче провадження ВП 69446874, в ході примусового виконання якого комплекс готелю «Южний» на електронних торгах реалізовано 17.10.2022 за 21 000 000 грн. Після утримання суми боргу та інших платежів, 26.10.2022 залишок коштів у розмірі 18 778 312,30 грн. був перерахований приватним виконавцем на рахунок ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур», відкритий у АБ «Південний». При здійсненні виконавчих дій приватний виконавець ОСОБА_14 не звертався до директора чи співзасновників товариства з метою уточнення номеру банківського рахунку, на який мають бути зараховані кошти за продаж майнового комплексу, власником якого було ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур».

У подальшому 26.10.2022 грошові кошти у розмірі 18 778 312,30 грн. перераховано з рахунку ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» на рахунок ТОВ «Свіз Альянс» в рамках фіктивного виконання неіснуючого договору про купівлю будівельних матеріалів, і далі 26.10.2022 з рахунку ТОВ «Свіз Альянс» вказані грошові кошти були перераховані на рахунки ТОВ «ТВК Фінанс Експерт», ТОВ «Ілато», ТОВ «Енергія Классік», ТОВ «Данлін» та ТОВ «Фрейза» і таким чином легалізовані.

Під час досудового розслідування, 29.10.2022 допитано в якості свідка засновника ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» ОСОБА_8 , в якості потерпілого директора ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» ОСОБА_10 та юриста цього товариства ОСОБА_15 , які показали, що кошти з рахунку товариства у АБ «Південний» перераховано на ТОВ «Свіз Альянс» незаконно, без їх відома.

Ані директор, ані співзасновники товариства не здійснювали вказаний переказ грошових коштів. Особам, яким було відомо про існування вказаного рахунку, які мали до нього доступ і таким чином можливо причетні до протиправного заволодіння грошовими коштами ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур», є колишній директор ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» ОСОБА_13 , колишній фактичний керівник підприємства громадянин України ОСОБА_16 , колишній фактичний бухгалтер підприємства ОСОБА_17 .

Таким чином, за версією органу досудового розслідування з рахунку ТОВ «КК «Фієстатур» шахрайським шляхом було виведено грошові кошти у розмірі 18 778 312,30 грн.

Враховуючи викладене, у органу досудового розслідування виникли підстави вважати, що ОСОБА_16 і колишній директор ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» ОСОБА_13 продовжуватимуть свою протиправну діяльність і вчинять протиправні дії щодо незаконної, всупереч встановленому порядку, зміни складу засновників (учасників) і директора ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» з метою легалізації грошових коштів, здобутих протиправним шляхом, приховування слідів кримінального правопорушення і протиправного заволодіння корпоративними правами ТОВ.

Водночас, у клопотанні про арешт майна слідчий УСБУ зазначив, що корпоративні права ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» відповідають критеріям ст. 98 КПК України, відтак мають бути збережені.

В той же час, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, у клопотанні слідчого УСБУ не зазначено яким саме критеріям речових доказів відповідають корпоративні права ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур». Більш того, у судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_7 також не змогла пояснити, яким критеріям ст. 98 КПК України вони відповідають.

У цьому контексті апеляційний суд вважає слушними аргументи апелянта з приводу того, що в матеріалах справи відсутня постанова про визнання корпоративних прав речовими доказами.

Водночас, апеляційний суд наголошує, що при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя відповідно до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати, серед іншого, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Більш того, корпоративні права за своєю сутністю не набувають матеріально-речового виміру та існують виключно як сукупність нематеріальних правомочностей учасника юридичної особи, тобто в силу прямих вказівок ст. 98 КПК України не можуть бути визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки не відповідають критеріям, встановленим чинним кримінальним процесуальним законом до речових доказів, не мають фізичної форми та не можуть фіксувати або відображати інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні.

Зазначений висновок апеляційного суду кореспондується із сталою національною судовою практикою, зокрема, у рішенні ВАКС від 25.06.2024 у справі №991/3183/24 (провадження 1кс/991/3221/24) зауважено на тому, що самі по собі корпоративні права не містять ознак речових доказів, визначних у ст. 98 КПК України, щодо обставин, які розслідуються у цьому кримінальному провадженні, оскільки вони існують лише віртуально (в електронній формі), як записи на рахунках певних депозитарних установ.

Окрім того, апеляційний судом встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні, в рамках якого здійснюється досудове розслідування з 2022 жодній особі про підозру не повідомлено.

У цьому контексті апеляційний суд також враховує аргументи апелянта з приводу того, що з липня 2022 року дії щодо зміни складу засновників ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» не вчинялисята з приводу того, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було подано 28.11.2022, водночас із клопотанням про арешт майна слідчий звернувся 22.09.2023, що свідчить про те, обставини, якими було обґрунтоване клопотання на момент звернення не були актуальні.

Апеляційному суду не було надано відомостей з приводу того, які слідчі дії проводяться у вказаному кримінальному провадженні та які обставини встановлені в холі проведення досудового розслідування.

Колегія суддів також зауважує, що у п. 44 рішення Lavrechov v. the Czech Republic від 20.06.2013 (заява № 57404/08) ЄСПЛ наголошує, що для того щоб втручання було сумісним із положенням першого речення ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1, воно повинно бути законним, задля загального (суспільного) інтересу та пропорційним, тобто воно повинно мати "справедливий баланс" між вимогами загальних інтересів громади та вимогами захисту основних прав особи (див., зокрема, Beyeler v. Italy, заява № 33202/96, п. 107, та Gladysheva v. Russia, заява № 7097/10, 06.12.2011, п. 75). Оцінюючи пропорційність втручання, суд повинен враховувати, з одного боку, важливість переслідуваної мети, а з іншого - тягар, який покладається на заявника, включаючи характер втручання, поведінку заявника та поведінку органів державної влади (див. Yildirim v. Italy, заява № 38602/02, та Forminster Enterprises Limited v. Czech Republic, заява № 38238/04, 09.10.2008, п. 75).

Відтак, на підставі зазначених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що накладення арешту на корпоративні права необґрунтовано порушує право власності апелянта та потреби кримінального провадження не виправдовують таке втручання у права власника.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8 підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді про арешт корпоративних прав ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого Приморського районного суду м. Одеси від 28.09.2023, про накладення арешту на корпоративні права ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» у к/п № 0000751 від 28.10.2022 за ч. 4 ст. 190 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому УСБУ в Одеській обл. ОСОБА_18 про накладення арешту на корпоративні права ТОВ «Курортний комплекс «Фієстатур» (, юридична адреса: 65009, м. Одеса, вул. Академічна, буд. 3) у к/п № 0000751 від 28.10.2022 за ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4