УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 рокуСправа № 495/2745/25
Номер провадження 1-кс/495/1950/2025

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП Головного управління Національної поліції в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2025 року старший слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 , підозрюється в тому, що він 20.04.2025 року о 18.30 годині, у світлий період доби, керуючи технічно справним автомобілем марки «Audi 80» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Соборна (ран.Горького) у напрямку від вул. Пушкіна до вул. Лікарняна в селі Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської області, з перевищенням дозволеної швидкості руху (54.6?56.9 км/год) у населеному пункті, порушуючи вимоги пунктів 12.4, 12.9 б), Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, здійснюючи подальший рух у вищезазначеному напрямку, маючи реальну та об`єктивну можливість стежити за дорожньою обстановкою, вкрай уважний не був, заходів, що сприяють безпечному проїзду цієї ділянки дороги не вжив, наближаючись до вулиці Шевченко в селі Старокозаче, виявив пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїжджу частину з права на ліво за напрямком руху вказаного автомобіля в невстановленому місці в темпі бігу.

Далі, ОСОБА_4 , маючи технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу і здійснив наїзд передньою правою боковою частиною вказаного автомобіля на пішохода ОСОБА_7 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, травмовано пішохода ОСОБА_7 , якій заподіяно ТЯЖКЕ тілесне ушкодження.

Допущені водієм ОСОБА_4 , порушення вимог пункту 12.3 «Правил дорожнього руху» України перебувають у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 :

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 20.04.2025 року о 18.30 годині, у світлий період доби, керуючи технічно справним автомобілем марки «Audi 80» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Горького у напрямку від вул. Пушкіна до вул. Лікарняна в селі Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської області, з перевищенням дозволеної швидкості руху (57.4?60.3 км/год) у населеному пункті, порушуючи вимоги пунктів 12.4, 12.9 б), Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 які зобов`язують водія:

- 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

- 12.9 Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил

Далі, ОСОБА_4 , здійснюючи подальший рух у вищезазначеному напрямку, маючи реальну та об`єктивну можливість стежити за дорожньою обстановкою, вкрай уважний не був, заходів, що сприяють безпечному проїзду цієї ділянки дороги не вжив, наближаючись до вулиці Шевченко в селі Старокозаче, виявив пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїжджу частину з права на ліво за напрямком руху вказаного автомобіля в невстановленому місці в темпі бігу.

Водій ОСОБА_4 , маючи технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України які зобов`язують водія:

- 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

тим самим, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу і здійснив наїзд передньою правою боковою частиною вказаного автомобіля на пішохода ОСОБА_7 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, травмовано пішохода ОСОБА_7 , якій спричинені наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма: забита рана лівої тім?яної ділянки, лінійний перелом лівої тім?яної кістки з переходом на ліву скроневу кістку і зовнішній край орбіти, лінійний перелом потиличної кістки справа, лінійний перелом скроневої гілки лівої виличної кістки, субарахноїдальні крововиливи лівої великої півкулі головного мозку, забій лівої лобної долі головного мозку;- закрита травма тазу: уламковий перелом крила лівої клубової кістки, двосторонній перелом гілок лобкових кісток зі зміщенням; - «множинні підшкірні гематоми та обширні садна тулуба, верхніх та нижніх кінцівок».

Ці ушкодження виникли від дії тупих предметів, конструктивні особливості контактуючої поверхні яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими предметами могли бути деталі та поверхні рухомого транспортного засобу, тобто можливе їх спричинення в умовах дорожньо-транспортної пригоди за подій вказаних у фабулі постанови про призначення судово-медичної експертизи, а саме під час зіткнення транспортного засобу з пішоходом з подальшим відкиданням тіла на дорожнє покриття.

Відкрита черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння, основи та лицьового черепа, крововиливами під м`яку мозкову оболонку та забоєм головного мозку, являє собою небезпечне для життя ушкодження, та за цим критерієм, згідно п. 2.1.1. «а» та п. 2.1.3. «б», «в», «г» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р., відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Допущені водієм ОСОБА_4 , порушення вимог пункту 12.3 «Правил дорожнього руху» України перебувають у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Встановивши наявність достатніх доказів для повідомлення підозри особі, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.09.2025 повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за вчення якого, передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- рапорт повідомлення ЄО №11385 про вчинення кримінального правопорушення.

- протоколом огляду предмету диску, відеозапису вчиненого ДТП.

- допитом потерпілої ОСОБА_7

- висновком судово-медичної експертизи №63 від 20.06.2025 щодо встановлення ступеня тяжкості потерпілої ОСОБА_7

- висновком авто технічної експертизи стану ТЗ №1947-34-25.

- висновком транспортно-трасологічної експертизи №1948-34-25

- висновком судової компьтерно-технічної та авто технічної експертизи №2583-34-25.

- проведеного слідчого експерименту за участю ОСОБА_4

- допиту свідка ОСОБА_8

- допитом свідка ОСОБА_9

- допитом свідка ОСОБА_10

- протоколом огляду місця події.

- висновком авто технічної експертизи обставин наїзду на пішохода №3374-34-25

- та іншими зібраними по справі доказами.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам:

1. Ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання від 3 до 8 років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

Зважаючи на той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 , відповідно до довідки наданою - КНП Білгород-Дністровська центральна районна лікарня перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «F20» у Міжнародній класифікації хвороб 10-го перегляду (МКХ-10) означає шизофренію.

Тобто в подальшому під час досудового розслідування необхідно провести судову психіатричну експертизу відносно ОСОБА_4 , що зобов`язують останньому з`явитися до експерта. Не з`явлення підозрюваного ОСОБА_4 до експерта будуть мати негативні наслідки для подальшого досудового розслідування.

2. Ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, на теперішній досудове розслідування не завершено, а тому, перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_4 , матиме можливість ухилення від слідства з метою перешкоджання встановленню органом досудового розслідування всіх об`єктивних обставин кримінального правопорушення тощо.

На виклик слідчого в порядку ст. 135 КПК України (здійснення виклику в кримінальному провадженні) ОСОБА_4 , не прибув, відмовився від отримання процесуальних документів повідомлення про підозру, відмовився від надання показань, відмовився в отриманні клопотання про обрання запобіжного заходу, що свідчіть про перешкоджання своїми діями належної процесуальної поведінки а також в проведені слідчих дій вже на початковому етапі досудового розслідування.

3. Ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, так як підозрюваний ОСОБА_4 , може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 , проживає в селі Старокозаче, Білгород-Дністровському районі, вказана територія безпосередньо у близькості межує з Республікою Молдова, являється місцевим жителем, в разі не застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перебуваючи під посиленим контролем, з урахуванням тяжкості кримінальної відповідальності, яка йому загрожує за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є реальні ризики того, що останній може здійснювати спроби перетину державного кордону суміжних з Україною держав.

Наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення передбаченого ст.332-2 Кримінального кодексу України а саме: незаконне перетинання державного кордону України, поза пунктами пропуску чи без належних документів. Санкції залежать від обставин: позбавлення волі до 3 років за перше порушення, від 3 до 5 років за повторність або групою осіб, а також від 5 до 8 років, якщо дії поєднані з насильством чи застосуванням зброї.

При врахуванні перелічених ризиків особливу увагу слід звернути на фактичні обставини справи в частині дій, які інкримінуються підозрюваному та вагомість доказів, якими обґрунтовується підозра, відомості, що характеризують його особу, репутацію вчинення тяжкого злочину, у скоєнні якого підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Беручи до уваги викладене, на теперішній час існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Обирати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики: переховуватись від органів досудового розслідування, суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення є належно обґрунтованими.

При цьому суд має оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_4 , вагомість доказів, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти обвинувачення, своєї вини не визнав, зачитав та надав суду письмові пояснення і заперечення, які на його думку спростовують доводи сторони обвинувачення.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого, зазначивши, що потерпіла перебувала у стані алкогольного сп`яніння та саме її поведінка стала причиною дорожньо-транспортної пригоди. Наголосив, що підозрюваний має позитивні характеристики, є сімейною особою, має дружину та дітей. На підставі поданих письмових пояснень захисник просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби. Також він вказав, що клопотання про застосування тримання під вартою обґрунтовується виключно фактом неявки підозрюваного за викликом до слідчого.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000568, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Встановивши наявність достатніх доказів для повідомлення підозри особі, ОСОБА_4 , 24.09.2025 повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- рапорт повідомлення ЄО №11385 про вчинення кримінального правопорушення.

- протоколом огляду предмету диску, відеозапису вчиненого ДТП.

- допитом потерпілої ОСОБА_7

- висновком судово-медичної експертизи №63 від 20.06.2025 щодо встановлення ступеня тяжкості потерпілої ОСОБА_7

- висновком авто технічної експертизи стану ТЗ №1947-34-25.

- висновком транспортно-трасологічної експертизи №1948-34-25

- висновком судової компьтерно-технічної та авто технічної експертизи №2583-34-25.

- проведеного слідчого експерименту за участю ОСОБА_4

- допиту свідка ОСОБА_8

- допитом свідка ОСОБА_9

- допитом свідка ОСОБА_10

- протоколом огляду місця події.

- висновком авто технічної експертизи обставин наїзду на пішохода №3374-34-25

- та іншими зібраними по справі доказами.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Таким чином, аналізуючи викладене, слідчим суддею встановлено, що зазначена низка ризиків досудовим слідством є мінімальною, так як не надано достатніх доказів того, що є наявність вважати, що підозрюваний намагався вчинити які-небудь дії, передбачені ст.177 КПК України, як на це вказує досудове слідство. Крім того, слідчий суддя звертає увагу на вік підозрюваного та наявність міцних соціальних зв`язків, а саме те, що у підозрюваного є дружина, яка перебуває на 8 (восьмому) місяці вагітності, неповнолітні діти. Має задовільну характеристику за місцем проживання.

Слідчий суддя зауважує, що дійсно у даному кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра відносно підозрюваного ОСОБА_4 , а також акцентує увагу на вчиненні останнім тяжкого злочину, але враховує вік підозрюваного, його особу та ставлення до скоєного.

Стосовно вказаних в клопотанні ризиків, які на думку слідчого можуть перешкодити дієвості кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється спростовується тим, що при обранні міри запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який прирівнюється до тримання під вартою на підозрюваного покладається ряд таких обов`язків, при виконанні яких повністю забезпечується дієвість кримінального провадження.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів (наявність обґрунтованої підозри), вивчених матеріалів, які характеризують підозрюваного, а також з огляду на вік підозрюваного та наявність міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП Головного управління Національної поліції в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 , про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про часткове задоволення клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

При виконанні вказаних обов`язків підозрюваним буде досягнуто дієвість кримінального провадження та його оперативність, проведення досудового розслідування у розумні строки, виключено ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП Головного управління Національної поліції в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді домашнього арешту задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 діб, тобто до 24.11.2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду по виклику за необхідністю;

- не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу (повідомлення) слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про наслідки ухилення від покладених на нього обов`язків, а саме у разі їх недотримання або порушення може бути обраний більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу направити для виконання до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення..

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 01.10.2025 року об 11:00 годині.

Слідчий судя ОСОБА_11