Справа № 991/637/25
Провадження 1-кп/991/6/25
У Х В А Л А

іменем України

02 жовтня 2025 року м.Київ

Вищий антикорупційний суд у складі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у судовому засіданні заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 від участі в об`єднаному кримінальному провадженні (кримінальні провадження № 0000537 від 24.10.2023 та № 0000538 від 24.10.2023) за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Верхнячка Сколівського району Львівської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянин України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Червона Гребля Чечельницького району Вінницької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , громадянин України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. У провадженні Вищого антикорупційного суду перебуває об`єднане кримінальне провадження (кримінальні провадження № 0000537 від 24.10.2023 та № 0000538 від 24.10.2023) за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

1.1.У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив відвід прокурору ОСОБА_3 . Свою заяву мотивував тим, що прокурор під час висловлення своєї позиції використовує перекручену недостовірну інформацію стосовно обставин справи. Жодний нормативно-правовий акт не надає право прокурору повідомляти завідомо недостовірну інформацію для доведення обвинувачення. Такі дії прокурора є явно недопустимими та спрямовані на формування в суду негативного уявлення про ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Окрім цього, прокурор під час допиту свідків здійснював психологічний вплив на них. Вказане свідчить про упереджене ставлення прокурора до обвинувачених.

1.2.З огляду на це, захисник просить відвести прокурора ОСОБА_3 від об`єднаного кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України.

2.У судовому засіданні учасники висловили такі позиції:

2.1.Захисник ОСОБА_4 підтримав заяву про відвід, просив її задовольнити.

2.2.Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали заяву про відвід.

2.3.Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що мотиви сторони захисту полягають у тому, що сторона обвинувачення фактично не погоджується із їх версією подій. Доводи захисту, що стосуються допиту свідків, не заслуговують на увагу, оскільки такі дії перебували під контролем суду. Так само сторона захисту не заявляла під час допиту зауважень з цього приводу. Тому будь-який тиск чи вплив на свідків відсутній. Наголосив, що позиція сторони захисту протягом судового розгляду є суперечливою і непослідовною. Позиція прокурора ґрунтується на доказах, які безпосередньо досліджені в судових засіданнях. Таким чином, виклад стороною обвинувачення своєї позиції і поведінка прокурора під час судового розгляду не свідчить про упередженість із боку останнього.

3.Заслухавши учасників, дослідивши доводи заяви, Суд дійшов таких висновків.

3.1.Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

3.2.Прокурор у кримінальному провадженні історично і нормативно відноситься до сторони обвинувачення і має ряд повноважень, за допомогою яких реалізується обвинувальна функція у змагальному кримінальному процесі. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України він зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Об`єктивність і неупередженість прокурора є не менш важливими для досягнення завдань кримінального провадження, ніж судді, оскільки він згідно зі ст. 36 КПК України наділений значним обсягом повноважень, що можуть суттєво обмежувати чи звужувати права і свободи особи.

3.3.Неупередженість (об`єктивність) прокурора передбачає вчинення ним процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК України, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи. Значення об`єктивності чи неупередженості прокурора щодо дослідження всіх обставин провадження варто оцінювати крізь призму гарантування реалізації завдань кримінального провадження, зокрема, щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності відповідно до своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК). Розв`язання цього завдання сприяє, з одного боку, реалізації принципу невідворотності відповідальності за вчинення правопорушення, а з іншого, - недопущенню обвинувачення або засудження жодного невинуватого.

Отже, неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 131-1 Конституції України) та виконання своїх повноважень в судовому провадженні (ст. 36 КПК України) для здійснення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) та забезпечення законності (ст. 9 КПК України України).

3.4.Необ`єктивність або упереджене ставлення прокурора до учасників кримінального провадження є підставою для відводу (самовідводу) прокурора. Закріплення в національному законі загального переліку підстав для відводу прокурора від участі у кримінальному провадженні нарівні з нормами, які регулюють порядок призначення та заміни прокурора, забезпечує його об`єктивність і неупередженість в кожному кримінальному провадженні. Якщо ж прокурор особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні.

3.5.Підстава, передбачена п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, передбачає існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора, і такі випадки неможливо наперед визначити або унормувати. Отже, ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є упередженість суб`єкта процесуальної діяльності при вирішенні поставлених перед ним питань. Норми КПК України не містять ознак або властивостей, які б розкривали сутність упередженості, що вказує на оціночний характер цієї обставини у кожному конкретному випадку. Як вбачається із формулювань ст. 77 КПК України, інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості прокурора, мають бути обумовлені конкретними фактами.

3.6.За наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 КПК України, прокурору може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України). Тобто представлені заявником аргументи мають сформувати у суду переконання, що прокурор постановляє процесуальні рішення та вчиняє процесуальні дії (або, навпаки, допускає бездіяльність), які хоч і належать до його повноважень, однак з якоїсь причини, не є об`єктивними. Доводи, наведені в мотивування відводу, не можуть ґрунтуватися лише на критиці вчинених дій або незгоді з ними.

3.7.Із змісту заяви про відвід вбачається, що упередженість і необ`єктивність прокурора зводиться до формулювання прокурором своєї позиції, яка ґрунтується на відомостях, які, на думку сторони захисту, не відповідають дійсності, а також до тиску на свідків під час допиту.

3.8. Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. У змагальному типі кримінального процесу, який задекларований в актуальних умовах правового регулювання, однією із засад є змагальність сторін (за виключенням доведення винуватості особи у вчиненні злочину). Змагальність передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

3.9. Суд враховує, що прокурор є суб`єктом оціночної діяльності і за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Таким чином, мотивування і формулювання прокурора під час судового розгляду є висловленням позиції сторони обвинувачення і проявом реалізації її повноважень. Своєю чергою оцінка достатності та достовірності доводів сторін кримінального провадження здійснюється судом під час безпосереднього дослідження всієї сукупності доказів в нарадчій кімнаті при ухваленні відповідного процесуального рішення.

3.10. Аналогічні мотиви стосуються доводів щодо формулювання прокурором запитань під час допиту свідків, оскільки прокурор має право самостійно визначати тактику допиту свідків. Водночас згідно з ч. 3 ст. 352 КПК України суд зобов`язаний контролювати хід допиту свідків, щоб уникнути зайвого витрачання часу, захистити свідків від образи або не допустити порушення правил допиту. У цьому випадку суд здійснював контроль за коректністю формулювань запитань від сторін кримінального провадження під час допиту, забезпечуючи належний порядок під час судового розгляду.

З огляду на це доводи сторони захисту щодо поведінки прокурора під час допиту не можуть автоматично свідчити про його упередженість. Своєю чергою суд в нарадчій кімнаті надає оцінку як змісту самих показань, так і процесу їх належного отримання.

4. Ураховуючи викладене, сумніви захисту стосовно неупередженості прокурора не визнаються обґрунтованими. Захисник не надав достатньої інформації щодо можливих ознак упередженості, як і доказів на підтвердження будь-яких обставин, зазначених у ст. 77 КПК України, тому Суд не може вважати такі сумніви об`єктивно виправданими. Отже, з мотивів сторони захисту вбачається фактична незгода із тактикою прокурора доведення власної правової позиції під час судового розгляду. Тому в задоволенні заяви про відвід належить відмовити.

Керуючись статтями 78, 80-81, 369-372, 376, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 відмовити.

2.Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_9