н/п 1-кс/766/8269/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суд Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання т.в.о. слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000825 від 18.04.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

в с т а н о в и в:

05.12.2025 року слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого суддів з клопотанням, якому просив: з метою збереження речових доказів накласти арешт на рухоме майно, а саме на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «210994-20» д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 р.в., сірого кольору, VIN: НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 20.10.2015 є ОСОБА_5 , однак на підставі довіреності ННР №652680 від 23.10.2018 право розпорядження та користування має ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які в свою чергу на підставі довіреності НОР №302176 від 22.09.2020 надали право на розпорядження та користування транспортним засобом ОСОБА_8 , шляхом заборони їх відчуження, розпорядження та користування.

Клопотання мотивовано тим, що Відділом розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000825 від 18.04.2022 за ч. 1 ст. 438 КК України за фактом незаконного заволодіння майном.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.10.2022 року до ВП №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява від ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 (моб. НОМЕР_4 ) про те, що приблизно 21-22 жовтня 2022 року військовослужбовці ЗС РФ незаконно заволоділи транспортним засобом ВАЗ 210994-20 сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 2007 р.в. власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ є ОСОБА_5 , власником без переоформлення та користувачем ОСОБА_9 .

Опитаний ОСОБА_8 повідомив, що тривалий час проживав за адресою: АДРЕСА_1 , однак на період події він перебував за кордоном, так як проходив практику по навчанню. Пізніше від його батька ОСОБА_9 стало відомо, що з початком повномасштабного вторгнення РФ він повернувся з-за кордону та у квітні 2022 року разом із мати виїхав з окупованої території до Тернопільської області. По суті події батько повідомив, що після їхнього виїзду будинок доглядали його родичі. 23.10.2022 року бабуся повідомила батьку ( ОСОБА_9 ), що в будинку порушена обстановка та пошкоджені двері гаража. Наступного дня невстановлені військовослужбовці ЗС РФ незаконно заволоділи автомобілем ВАЗ 210994-20, р.н. НОМЕР_1 , який фактично належав допитаному та перебував у гаражі. Автомобіль був справний, однак перед від`їздом ОСОБА_9 зняв акумулятор і спустив колеса. Більше по даному факту останньому нічого не відомо. На момент опитування ОСОБА_8 перебуває за кордоном.

Постановою від 17.04.2024 вказаний вище транспортний засіб визнано речовим доказом у провадженні, оскільки він зберігає на собі сліди злочину і являються предметами вчинення злочину.

26.10.2022 постановою слідчого зазначені вище транспортні засоби оголошено у розшук.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку смс-повістки.

Вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що Відділом розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000825 від 18.04.2022 за ч. 1 ст. 438 КК України за фактом незаконного заволодіння майном.

Так, 25.10.2022 року до ВП №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 про те, що приблизно 21-22 жовтня 2022 року військовослужбовці ЗС РФ незаконно заволоділи транспортним засобом ВАЗ 210994-20 сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 2007 р.в., власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ є ОСОБА_5 , власником без переоформлення та користувачем ОСОБА_9 .

Опитаний ОСОБА_8 повідомив, що тривалий час проживав за адресою: АДРЕСА_1 , однак на період події він перебував за кордоном, так як проходив практику по навчанню. Пізніше від його батька ОСОБА_9 стало відомо, що з початком повномасштабного вторгнення РФ він повернувся з-за кордону та у квітні 2022 року разом із мати виїхав з окупованої території до Тернопільської області. По суті події батько повідомив, що після їхнього виїзду будинок доглядали його родичі. 23.10.2022 року бабуся повідомила батьку ( ОСОБА_9 ), що в будинку порушена обстановка та пошкоджені двері гаража. Наступного дня невстановлені військовослужбовці ЗС РФ незаконно заволоділи автомобілем ВАЗ 210994-20, р.н. НОМЕР_1 , який фактично належав допитаному та перебував у гаражі. Автомобіль був справний, однак перед від`їздом ОСОБА_9 зняв акумулятор і спустив колеса. Більше по даному факту останньому нічого не відомо. На момент опитування ОСОБА_8 перебуває за кордоном.

Постановою від 17.04.2024 вказаний вище транспортний засіб визнано речовим доказом у провадженні.

26.10.2022 постановою слідчого зазначений вище транспортний засіб оголошено у розшук.

З огляду на викладене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, є предметом злочину, а не накладення арешту може призвести до його знищення, псування, приховування, відчуження, тому з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність його збереження як речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт шляхом заборони користування, розпоряджання ним та його відчуження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_5 , яке перебувало у фактичному володінні ОСОБА_9 , шляхом заборони користування, розпоряджання вказаним майном та його відчуження, а саме на автомобіль марки «ВАЗ», моделі «210994-20», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 р.в., сірого кольору, VIN: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1