Справа № 158/3202/24 Провадження №11-кп/802/428/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року місто Луц

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представник потерпілих адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000280 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_8 , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Дубровиця, Рівненської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з професійною-технічною освітою, не працює, неодружений, раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. п. 7, 13 ч. 2 ст. 115, ст. 126-1, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ст. 348 КК України та йому призначено покарання за:

-ст. 126-1 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

-ч. 1 ст. 263 КК України у виді 6 років позбавлення волі;

-ч. 4 ст. 296 КК України у виді 6 років позбавлення волі;

-ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 10 років позбавлення волі;

-ч. 2 ст. 15, п. п. 7, 13 ч. 2 ст. 115КК України у виді 10 років позбавлення волі;

-ст. 348 КК України у виді 12 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень (злочинів), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначенообвинуваченому ОСОБА_8 остаточне до відбуття покарання у виді 12 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбуття покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення за період з 22 червня 2024 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання визначено обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 залишено до набрання вироком законної сили.

Вироком суду вирішено питання речових доказів, арешту майна та стягнення процесуальних витрат.

У звязку із повним відшкодуванням шкоди обвинуваченим ОСОБА_8 , тобто відсутністю предмета спору, позов Головного управління Національної поліції у Волинській області про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В С Т А Н О В И В

Згідно із вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він, у порушення вимог ст. 28 Конституції України і Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», у період з грудня 2023 року по червень 2024 року, за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство стосовно рідної сестри ОСОБА_10 , що призвело до фізичних і психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

У грудні 2023 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_8 ,за вищевказаним місцем проживання, діючи умисно, вчинив стосовно своєї ОСОБА_11 , домашнє насильство психологічного характеру шляхом висловлення погрози застосування фізичної сили, яке спричинило емоційну невпевненість потерпілої та побоювання за власну безпеку.

У березні 2024 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), там же, діючи умисно, вчинив стосовно своєї сестри ОСОБА_10 домашнє насильство фізичного характеру, яке виразилося у здавленні шиї руками, що заподіяло фізичний біль та психологічне насильство, яке виразилося у залякуванні і словесних погрозах нанесення побоїв, що спричинило емоційну невпевненість потерпілої і дало останній підстави побоюватися за власну безпеку.

22 червня 2024 року, близько 20 годині 30 хвилин, за місцем проживання, діючи умисно, вчинив стосовно сестри ОСОБА_10 домашнє насильство фізичного характеру, а саме наніс потерпілій два удари кулаком правої руки в ділянку лівого вуха та лівого ока, після чого штовхнув останню та тримаючи за волосся, силоміць поставив її на коліна і наніс не менше двох ударів рукою в потилицю, чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді синця на виличній ділянці голови зліва з поширенням на ділянку нижньої повіки лівого ока та внутрішнього кута лівого ока, внутрішньошкірних крововиливів на завушній ділянці голови зліва, на потиличній ділянці голови справа та зліва, на задній поверхні грудної клітки зліва, синців в ділянці лівого передпліччя, лівого ліктьового суглобу, правого передпліччя, правої кисті, в проекції поперекового відділу хребта, правого та лівого колінних суглобів, які згідно з висновком експерта № 418 від 24 червня 2024 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_8 , у порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», у період з грудня 2023 року по червень 2024 року, за місцем проживання, діючи умисно, систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство стосовно малолітнього племінника ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призводило до фізичних і психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілого.

Зокрема, ОСОБА_8 , у грудні 2023 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), за місцем проживання, діючи умисно, вчинив стосовно малолітнього племінника ОСОБА_12 домашнє насильство фізичного характеру, яке виразилося у здавленні руки та її протиприродньому відведенні в бік, що спричинило фізичний біль та насильство психологічного характеру, яке виразилося у залякуванні, словесних погрозах нанесення побоїв, що дало підстави малолітньому потерпілому побоюватися за власну безпеку.

У березні 2024 року, діючи умисно, вчинив стосовно малолітнього племінника ОСОБА_12 домашнє насильство психологічного характеру, яке виразилося у залякуванні і словесних погрозах нанесення побоїв на адресу його матері ОСОБА_13 , а також здавленні шиї останньої руками в присутності малолітнього потерпілого, що спричинило останньому негативні переживання, емоційну напруженість та побоювання за власну безпеку.

22 червня 2024 року, близько 20 години 30 хвилин, за місцем проживання, діючи умисно, вчинив стосовно малолітнього племінника ОСОБА_12 домашнє насильство фізичного характеру, а саме, наніс йому удар рукою в голову чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синця навколо правого ока з поширенням на праву надбрівну ділянку та ділянку спинки носа, субкон`юктивальний крововилив правого очного яблука, які згідно з висновком експерта № 419 від 24 червня 2024 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

22 червня 2024 року, близько 20 години 45 хвилин, ОСОБА_8 , за місцем проживання, в стані алкогольного сп`яніння, діючи на грунті особистих неприязних відносин, керуючись метою умисного протиправного заподіяння смерті двом особам, у тому числі малолітній дитині, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, з використанням гладкоствольної вогнепальної зброї - мисливської рушниці «ТОЗ-63» 16-го калібру сер. E № 830, здійснив два постріли у зачинені двері кімнати, в напрямку, де знаходились ОСОБА_10 та її малолітній син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не закінчив його з причин, що не залежали від його волі, оскільки вистрілені з рушниці кулі, пробивши двері, влучили у стіну кімнати, а ОСОБА_10 та малолітній ОСОБА_12 утекли через вікно.

Продовжуючи свої протиправні дії, о 20 годині 55 хвилин 22 червня 2024 року, ОСОБА_8 , реалізовуючи умисел на вбивство двох і більше осіб, перебуваючи в кімнаті, навпроти вікна будинку, здійснив один постріл з вищевказаної рушниці в напрямку ОСОБА_10 та її малолітнього сина ОСОБА_12 , які поряд з слідчо-оперативною групою у складі слідчого старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 та оперуповноваженого лейтенанта поліції ОСОБА_15 , знаходились на ділянці з фасадного боку магазину «Світлофор», розташованого по АДРЕСА_2 , влучивши у паркан, який відділяв будівлю магазину від домоволодіння ОСОБА_10 , після чого, о 20 годині 56 хвилин, здійснив постріл з іншого вікна кімнати, у якій він знаходився, в напрямку потерпілих, які, переховуючись від обстрілу, зайшли на огороджену територію магазину «Світлофор» за вищевказаною адресою та розташувались за металевими контейнерами з тильного його боку, тим самим виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не закінчив його з причин, що не залежали від його волі, оскільки влучив в один з контейнерів, а потерпілі втекли з місця події.

Крім того, ОСОБА_8 , 22 червня 2024 року, о 20 годині 55 хвилин, перебуваючи в кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді смерті поліцейських і бажаючи їх настання, тримаючи в руках гладкоствольну вогнепальну зброю мисливську рушницю «ТОЗ-63» 16-го калібру, сер. E № 830, через вікно здійснив один постріл в напрямку слідчо-оперативної групи відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області у складі слідчого старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 і оперуповноваженого лейтенанта поліції ОСОБА_15 , які у форменному одязі з шевронами приналежності до органу (підрозділу) поліції і нагрудними знаками прибули за повідомленням про вчинення ОСОБА_8 домашнього насильства та поряд із постраждалими від протиправних дій останнього - ОСОБА_10 і її малолітнім сином ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходились на прилеглій території магазину «Світлофор», розташованого по АДРЕСА_1 , з фасадного боку, влучивши у паркан, який відділяв будівлю магазину від домоволодіння ОСОБА_10 . Після цього, о 20 годині 56 хвилин, ОСОБА_8 здійснив один постріл з іншого вікна кімнати, у якій він знаходився, в напрямку поліцейських, які, супроводжуючи потерпілу ОСОБА_10 та її малолітнього сина ОСОБА_12 , знаходились поряд з входом на огороджену територію магазину «Світлофор» за вищевказаною адресою, тим самим виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не закінчив його з причин, що не залежали від його волі, оскільки влучив в один з контейнерів.

Продовжуючи свої протиправні дії та реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на умисне позбавлення життя працівника правоохоронного органу, ОСОБА_8 , близько 21 години, знаходячись на прилеглій території магазину «Світлофор», помітивши працівників сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_16 та капітана поліції ОСОБА_17 , які в складі наряду «Клевер-11», у форменному одязі з шевронами приналежності до органу і підрозділу поліції, нагрудними знаками і табельною вогнепальною зброєю, на службовому автомобілі марки «Toyota» н.з. НОМЕР_1 зі знаками розрізнення, прибули для надання допомоги слідчо-оперативній групі, направив у бік вищезазначених працівників поліції ствол мисливської рушниці «ТОЗ 63» 16-го калібру сер. E № 830 та почав скорочувати визначену ними відстань, при цьому не реагуючи на законні вимоги припинити протиправні дії та продовжуючи цілитись в напрямку поліцейських, тим самим посягаючи на їх життя. Вбивство працівників правоохоронного органу не було доведено ОСОБА_8 до кінця з причин, які не залежали від його волі та полягали у здійсненні інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_16 пострілу з табельного пістолета в ногу ОСОБА_8 та спричиненні останньому вогнепального поранення, що унеможливило продовження вчинення ним своїх протиправних дій.

Крім того, 22 червня 2024 року, о 20 годині 57 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, у громадському місці - на вулиці Пилипа Орлика (колишня Чкалова) у м. Ківерці, Луцького району Волинської області, діючи з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, існуючі у суспільстві правила поведінки і норми моралі, усвідомлюючи, що його дії відбуваються в умовах очевидності для інших людей, а також протиправний характер своїх дій, які супроводжувались особливою зухвалістю, із застосуванням гладкоствольної вогнепальної зброї - мисливської рушниці «ТОЗ-63» 16-го калібру, здійснив не менше одного пострілу у ліве заднє колесо та не менше двох пострілів у праве заднє крило і праві задні двері службового автомобіля Національної поліції України марки «Renault» д.н.з. « НОМЕР_2 » зі знаками розрізнення, припаркованого навпроти будинку № 18 на узбіччі проїзної частині вул. Пилипа Орлика (Чкалова), що призвело до пошкодження вищевказаного транспортного засобу, викликало суспільний резонанс та порушення спокою жителів населеного пункту.

22 червня 2024 року, близько 21 години, ОСОБА_8 , який раніше вчинив замах на вбивство, перебуваючи перед в`їздними воротами приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно, керуючись метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, з використанням гладкоствольної мисливської рушниці «ТОЗ 63» сер. E № 830, здійснив два постріли в напрямку ОСОБА_18 , який знаходився в салоні військового автомобіля марки «Nissan» д.н.з. « НОМЕР_3 », на задньому сидінні справа, при цьому виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте не закінчив його з причин, що не залежали від його волі, оскільки використав усі набої, влучивши в решітку радіатора, праву частину лобового скла та в ліву руку ОСОБА_18 , чим спричинив йому вогнепальне поранення другого пальця кисті лівої руки, тоді як потерпілий ОСОБА_18 , скориставшись відсутністю у нападника набоїв, забіг до будинку.

ОСОБА_8 , у порушення вимог Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, керуючись прямим умислом, без передбаченого законом дозволу, у будинку, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно зберігав пістолет, який був виявлений та вилучений під час огляду місця події, проведеного 23 червня 2024 року, за вищевказаною адресою. Згідно із висновком експерта № СЕ-19/103-24/8587-БЛ від 11 липня 2024 року, вищевказаний пістолет є вогнепальною зброєю - одноствольним дульнозарядним пістолетом із гнотовим запаленням, виготовленим саморобним способом. На момент дослідження для проведення пострілів придатний.

У поданій на вирок суду першої інстанції апеляційній скарзі, захисник вважає його таким, що не відповідає вимогам Закону (п. 2 ч.1 ст. 409 КПК України) в частині визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України через невідповідність висновків суду фактичним обставинам вчиненого, а в частині призначеного йому за ст. 348 КК України покарання надто суворим. Стверджує, що ст. 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, яке виражається в умисному систематичному вчиненні таких дій. Сама ж систематичність характеризується як кількісним критерієм, так і якісним, яким є взаємозв`язок, внутрішня єдність, що утворює наполегливу протиправну поведінку винуватої особи, із якою винуватий перебуває у сімейних або близьких відносинах. Тобто, для кваліфікації дій винуватої особи важливо, що насильницькі дії вчиняються систематично. Однак, під час судового слідства стосовно ОСОБА_8 , не надано жодного об`єктивного доказу наявності у його діях насилля в сім`ї, у тому числі, доказів притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Відсутність документального підтвердження системності у його діях, як стверджує захисник, є підставою для висновку відсутності у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Стосовно обвинувачення за ст. 348 КК України вказує, що призначене судом покаранні у виді 12 років позбавлення волі, яке слід відбувати реально, є очевидно надто суворим. При цьому, зазначає, що ОСОБА_8 пострілів в сторону працівників поліції, які перебували біля магазину «Світлофор», не здійснював, хоча, перешкод для вчинення таких дій, у нього не було. Тому, покликаючись на викладене, просить вирок суду першої інстанції від 09 квітня 2025 року в частині визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України скасувати. Цей же вирок стосовно нього за ст. 348 КК України в частині призначеного покарання змінити та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_8 до відбуття покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, захисника та обвинуваченого, які подану ними апеляційну скаргу підтримав, представника потерпілих, яка заперечила щодо задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Згідно із ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.

На думку колегії суддів, вказаних вимог закону, при розгляді кримінального провадження стосовно обвинуваченому ОСОБА_8 , судом було дотримано у повному обсязі.

Органом досудового розслідування йому інкримінується вчинення нимкримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. п. 7, 13 ч. 2 ст. 115, ст. 126-1, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ст. 348 КК України.

Суд апеляційної інстанції переглядає дане судове рішення першої інстанції, виключно у межах доводів поданої захисником апеляційної скарги (ч. 1 ст. 404 КПК України).

У ній захисник обвинуваченого, виходячи із її змісту, оспорює його винуватість лише у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і, стверджуючи про те, що перший не мав наміру стріляти у поліцейських (обвинувачення за ст. 348 КК України), вважає призначене йому покарання, за даною статтею кримінального закону, надто суворим.

Суд апеляційної інстанції переглядає дане судове рішення першої інстанції, виключно у межах поданої захисником апеляційної скарги.

Оцінюючи такі доводи захисника стосовно відсутності у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1КК України, слід зазначити про таке.

Кримінальнавідповідальність за даною нормою кримінального закону настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Об`єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення складають діяння, що виражаються в систематичному насильстві у формах фізичного, психологічного та економічного насильства.

Невід`ємною ознакою домашнього насильства, передбаченого диспозицією статті 126-1 КК України, є його систематичність, тобто вчинення ряду діянь, кожне з яких окремо може й не містити ознак цього злочину, але у сукупності призводить до наслідків, визначених диспозицією цієї статті КК.

Словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому, не має значення чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.

Натомість, систематичність як ознака кримінально-караного діяння означає повторюваність тотожних чи схожих дій чи бездіяльності, кожне з яких само по собі може створювати враження незначного, але їх вчинення у своїй сукупності досягають того рівня якості, коли у цілому діяння набувають ознак кримінального правопорушення, призводячи до наслідків, визначених диспозицією ст. 126-1 КК (фізичні або психологічні страждання, розлади здоров`я, втрата працездатності, емоційна залежність або погіршення якості життя).

Тобто для кваліфікації дій винуватої особи важливо, що насильницькі дії вчиняються систематично, а систему може становити як неодноразово застосована одна із трьох форм насильства, зазначена у ст. 126-1 КК, так і різна варіативність поєднання як фізичного, так і психологічного та економічного насильства щодо однієї і тієї самої потерпілої особи чи осіб.

При цьому кількісний критерій систематичності як ознака домашнього насильства полягає в учиненні трьох і більше актів насильства, про що зазначено у правовій позиції Верховного Суду (справа №583/3295/19, провадження №51-6189 км 20).

І така ознака кримінального правопорушення, поряд з іншими, визначеними ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягає доказуванню, в установленому законом порядку.

Так, обвинуваченому ОСОБА_8 інкримінувалось вчинення ним систематичного фізичного та психологічного насильства (в грудні 2023 року, в березні 2024 року, 22 червня 2024 року) щодо осіб, із якими він перебуває у сімейних відносинах, наслідком чого, були їх фізичні та психологічні страждання, а також вплив на якість життя, що мало місце, однак, не було зафіксовано відповідними протоколами про адміністративні правопорушення, проте такі пояснення потерпілої зафіксовано протоколами про прийняття заяви про кримінальне правопорушення (або таке), що готується від 26 червня 2024 року, у яких описано систематичне домашнє насильство, спричинення тілесних ушкоджень, замах на умисне вбивство ОСОБА_10 та її малолітнього сина ОСОБА_12 (а.к.п. 152, 158, 164, Т. 2)

Тоді як, сам обвинувачений, надаючи показання у суді та, загалом, заперечуючи факт вчинення ним психологічного та фізичного насильства стосовно рідної сестри ОСОБА_10 та племінника ОСОБА_12 , не заперечував наявні між ними часті непорозуміння та суперечки, що мали місце попередньо,а також нанесення їм 22 червня 2024 року ударів, здійснення пострілів у стіну кімнати, зачинені двері приватного домоволодіння, де вони перебували, а після того як залишили будинок, у напрямку металевого вагончика, який знаходиться поруч із будинком, де вони проживають.

Потерпілі ОСОБА_10 та її неповнолітній син ОСОБА_12 , допитаний у судовому засіданні,у порядку ст. 225 КПК України, обставини події, що мала місце 22 червня 2024 року, підтвердили у точній відповідності до викладених у обвинувальному акті обставин вчиненого, додатково звернули увагу суду на те, що ОСОБА_19 вчиняв домашнє насильство не лише психологічного, а й фізичного характеру, стосовно неї та її неповнолітнього сина на постійній основі, тобто такі його протиправні дії носятьсистематичний характер.

Окремо свідки: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , а також ОСОБА_22 , будучи допитаними безпосередньо судом, однозначно та послідовно ствердили про те, що їм також відомо про факт вчинення систематичного фізичного та психологічного насильства обвинуваченим ОСОБА_8 стосовно потерпілої та її неповнолітнього сина, яка неодноразово скаржилась на таку його протиправну поведінку, і усі вони бачили у неї на тілі тілесні ушкодження у вигляді синців.

Відтак, судом цілком на законним підставах взято до уваги такі їх показання, які не лише узгоджуються між собою, а і з показаннями самого обвинуваченого, який також підтвердив факт неодноразових суперечок між ними, що мали місце у часовому діапазоні до 22 червня 2024 року.

Тобто, конкретно у цьому обвинуваченні, систематичність, як обовязкова складова об`єктивної сторони даного кримінального правопорушення,не лише інкримінована обвинуваченому, а і доведена, у визначеному кримінальним процесуальним законом, порядку що, водночас, спростовує доводи захисника про законну необхідність у скасуванні вироку суду першої інстанції у цій його частині та закриття кримінального провадження стосовно його підзахисного.

Водночас, убачаються безпідставними його доводи стосовно призначення ОСОБА_8 за ст. 348 КК України надто суворого покарання, з підстав обґрунтування пасивності його дій, змогою стріляти у поліцейських, проте не вчиненням першим таких дій.

Предявленим та визнаним судом доведеним, за даною нормою кримінального закону, обвинуваченням, вчинення якого також не заперечував і сам ОСОБА_8 ,стверджується той факт, що по прибуттю працівників правоохоронного органу, одягнутих уформенний одяг з шевронами приналежності до органу (підрозділу) поліції і нагрудними знаками, за фактом вчинення першим домашнього насильства ним, у напрямку поліцейських, неодноразово здійснювались постріли з гладкоствольної вогнепальної зброї мисливської рушниці. Також він, на законні вимоги поліцейських припинити такі свої дії, жодним чином, не реагував,продовжував цілитись у їх напрямку.

Відтак, усі ті обставини, на яких акцентує увагу захисник, жодного істотного значення для пом`якшення призначеного судом обвинуваченомурозміру безальтернативного виду покарання, передбаченого санкцією даної норми закону, не мають.

Поміж тим, при його призначенні, конкретно за даною нормою кримінального закону, судом ураховано положення ст. ст. 50, 65 КК України, ступінь тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпечності, конкретні обставини вчиненого, характеризуючі дані особи винного ОСОБА_8 , наявні обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, розмір безальтернативного виду покарання, передбаченого санкцією даної норми закону у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, у співвідношенні до якого, призначений судом розмір покарання не є максимальним.

Тому, підстав для зміни або ж скасування вироку суду першої інстанції, виходячи із доводів апеляційної скарги захисника не убачається, через що, її слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: