Провадження №1-кп/243/158/2025
Справа №243/2222/20
У Х В А Л А

Іменем України

10 жовтня 2025 року м. Слов`янськ

Судова колегія Слов`янського міськрайонного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0002497 від 09.12.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за ч. 4 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває вищевказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 .

В судовому засіданні обвинувачений повідомив суду про застосування у відношенні нього недозволених методів розслідування, а саме про те, що 09.12.2019 року його на службовому автомобілі доставили до приміщення міського відділу поліції м. Слов`янська, де в службовому кабінеті, розташованому на 3 поверсі, слідчий ( високий, крупний, лисий) та один з працівник поліції, які доставляли його до поліції, ( описати не може, бо не пам`ятає) почали здійснювати на нього психологічний тиск, погрожували фізичною розправою та примішували надати свідчення, у відповідності до інформації, що викладена у заяві потерпілої. Через вказані дії він перелякався та обумовив себе.

Згідно з ч. 1 ст. 18 КПК України жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п. 102, рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п. 131, рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

За змістом ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 4 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

Відповідно до ст. 410, ч. 1 ст. 412 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ними з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державне бюро розслідувань", Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування, зокрема, злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.

Отже, враховуючи те, що перевірка заяв у кримінальному провадженні повинна проводитись неупередженою особою, а також те, що при наявності підстав та доказів вказані обвинуваченим діяння можуть бути розцінені як кримінально-каране, а суд, в силу своїх повноважень, позбавлений можливості перевірити достовірність вказаних ним обставин, суд вважає за необхідне доручити Директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, провести перевірку зазначених ОСОБА_7 обставин щодо застосування до нього методів фізичного та психологічного впливу.

Керуючись ст.ст. 206, 405 КПК України, суд, -

Ухвалив:

Доручити Директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, що поширює свою діяльність на Донецьку і Луганську області, провести перевірку обставин, викладених ОСОБА_7 у судовому засіданні 10.10.2025 року, про застосування щодо нього недозволених методів розслідування.

Перевірку провести в розумні строки, про результати перевірки невідкладно повідомити Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 10.10.2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3