СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/477/25 ун. № 759/5077/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні під час судового провадження за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ та ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Київ, які, кожен окремо, обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, заяви про відвід секретаря судового засідання ОСОБА_2 , та прокурора ОСОБА_5 , -

сторони провадження: прокурор - ОСОБА_5 , обвинувачений - ОСОБА_6 , його захисник - ОСОБА_7 , обвинувачений - ОСОБА_8 , захисник - ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду заявив відвід секретарю судового засідання ОСОБА_2 та прокурору ОСОБА_5 ..

Свій відвід прокурору, попри відмову судом задовольнити раніше заявлений стороною захисту відвід тому ж прокурору (ухвали суду від 30 квітня та 03 червня 2025 року), обвинувачений мотивував тим, що виникли нові обставини, які він розглядає як підстави для відводу прокурора. Зокрема:

а) допитаний свідок сторони обвинувачення є зацікавленою особою у справі, що прокурором приховано від суду, слідчі дії в межах справи проводяться з численними порушення КПК, фальсифікуються докази (підкидання) обвинувачення, одночасно було здійснено незаконне затримання та побиття ОСОБА_10 ;

б) після затримання ОСОБА_10 відбулося розголошення персональних даних останнього як нібито встановленого злочинця, таким діям прокурор не перешкоджав;

в) фіксація слідчої дії - обшук квартири за місцем проживання обвинуваченого містить ознаки інсценування обстановки, що залишається без реагування прокурора;

г) прокурором подано до суду лист військової частини щодо арештованого майна (транспортний засіб) ОСОБА_10 , який містить недостовірну інформацію, а також подано ухвали слідчих суддів Київського апеляційного суду про надання дозволу на проведення НСРД, які викликають сумнів у своїй достовірності;

ґ) прокурор намагався через засоби зв?язку тиснути на близьких родичів (неповнолітню доньку) обвинуваченого, вимагаючи спілкування з останнім, домагався донька, чому є підтвердження надані витяги листування з прокурором, записи телефонних розмов;

д) захист ініціював процедуру притягнення прокурора ОСОБА_11 до дисциплінарної відповідальності.

е) прокурор веде аморальний спосіб життя, що породжує недовіру до нього;

Свій відвід секретарю судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 мотивував тим, що:

а) матеріали судової справи різняться з матеріалами справи на досудовому розслідуванні, що підтверджено описами справи на цих різних стадіях, відтак секретар в угоду прокурору причетна до фальсифікації провадження та доказів в них;

б) перешкоджає прибуттю стороні захисту ОСОБА_10 до суду, а спілкуючись в перервах між судовими засіданнями, виявляє до ОСОБА_10 та його захисника ознаки неповаги та прихильність виключно до сторони обвинувачення.

Всі вказані обставини, як вважає обвинувачений ОСОБА_6 , свідчать про упередженість прокурора та секретаря судового засідання, їх спільну зацікавленість у справі.

Під час розгляду заявлених відводів обвинувачений ОСОБА_6 підтримав їх у повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_7 повністю підтримала заявлені відводи та просила їх задовольнити, додатково вказавши, що прокурор чинить їй перешкоди для ознайомлення з усіма матеріалами справи, твердження прокурора про надання захисту матеріалів справи в електронних копіях не підтверджені, а секретар судового засідання не телефонує та не нагадує про дати судових засідань.

Обвинувачений ОСОБА_8 , залишив вирішення вказаних відводів на розсуд суду.

Прокурор не вбачав підстав для задоволення відводу ані собі, ані секретарю судового засідання.

Секретар судового засідання не вбачала підстав для свого відводу, наполягаючи, що свої обов?язки виконує належним чином.

Заслухавши думку сторін, вивчивши доводи заяв про відводи секретарю судового засідання та прокурору, суд вважає необхідним обидва заявлені відводи залишити без задоволення з таких підстав.

Пункти 1 - 2 ч. 1 ст. 77 КПК України містять перелік обставин, які можуть бути визнані законними підставами для відводу прокурора. Про наявність жодної з цих обставин обвинувачений у своїй заяві про відвід прокурору не вказав. Оцінюючи доводи заяви захисту, суд також не знаходить їх такими, що свідчать про наявність обставин, які викликають сумніви в неупередженості прокурора (п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України).

Посилання обвинуваченого ОСОБА_10 на те, що, мовляв, докази у цій справі отримані з порушенням принципу законності (п. п. «а», «в» доводів заявленого відводу), вже були предметом судового контролю під час раніше заявленого відводу тому ж прокурору. Суд у своїх ухвалах від 30 квітня та 03 червня 2025 року виснував, що оцінка доказів у справі, які подані стороною обвинувачення, в тому числі, незгода з їх оцінкою, яку відстоює прокурор, не може мати форму відводу прокурора поза процедурою змагального судового процесу та його результатів.

Припущення обвинуваченого про розголошення саме прокурором персональних даних обвинуваченого як встановленого злочинця, даних досудового розслідування, фальсифікацію ухвал слідчих суддів апеляційного суду (п. п. «б», «г» доводів заявленого відводу) також були предметом судового контролю під час раніше заявленого відводу тому ж прокурору. Суд у своїй ухвалі від 03 червня 2025 року виснував, що причетність прокурора до вчинення вказаних дій чи складання згаданих документів не доведена.

Що ж стосується подання скарги на прокурора (п. «д» доводів заявленого відводу), то це є законним правом особи і за загальним правилом, не створює конфлікту інтересів. Суд також звертав увагу на це у своїй ухвалі від 03 червня 2025 року.

Отже, в наведених частинах заявлений відвід прокурору має ознаки зловживання правом, а продовження таких дій з боку сторони захисту актуалізує для суду правила ч. 4 ст. 81 КПК України.

Твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_10 про неотримання захистом всупереч доводам прокурора матеріалів провадження в електронному форматі, що перешкоджає здійсненню нею функцій захисту, спростовується тим, що такі матеріали отримав інший захисник, який здійснював захист вказаного обвинуваченого до вступу у процес адвоката ОСОБА_7 , тим більш, як свідчать додані самим обвинуваченим до заяв про відвід матеріали, саме такими копіями і послуговується обвинувачений ОСОБА_6 (зокрема - описи томів справи і не тільки), відтак питання з цього приводу до прокурора є надуманим.

Звинувачення прокурора у перешкоді захисту ознайомитися з матеріалами справи є безпідставними через відсутність їх документального підтвердження. Той факт, що сторона захисту продукує розсилку великої кількості копій клопотань про необхідність ознайомлення зі справою, зовсім не засвідчує наявність перешкод для такого ознайомлення фактично.

Оцінюючи заяву про відвід в інший частині, суд констатує, що звинувачення на адресу прокурора у протиправному тиску на членів родини обвинуваченого та на нього самого є наслідком спотворення самим обвинуваченим зафіксованих на засобах зв?язку, в тому числі й на поданих обвинуваченим двох аудіозаписах, матеріалів спілкування з прокурором, під час якого саме обвинувачений проявляє ініціативу в таких розмовах, задає питання, висловлює пропозиції зустрітися та фактично схиляє прокурора на нібито дружню, довірливу розмову з приводу своєї захисної позиції у справі, на що прокурор лаконічно відповідає, що справа захисту є його особистою справою і просить БЕРНАДІНА більше не турбувати своїми дзвінками. Обраний прокурором тон спілкування (звернення по імені), хоча і не відповідає діловому, проте жодним чином не узгоджується з твердженнями обвинуваченого про протиправний тиск на нього та погрози.

Звинувачення на адресу прокурора про його, мовляв, аморальний спосіб життя, з огляду на обсяг поданих матеріалів, якими це не підтверджується, суд оцінює як недоведене негативне оціночне твердження, яке не позбавлене ознак наклепу, а тому воно не підлягає правовій оцінці в контексті заявленого відводу.

Що стосується відводу секретарю судового засідання, то ст. 79 КПК України, а відтак, пункти 1 - 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, містять перелік обставин, які можуть бути визнані законними підставами для відводу секретаря судового засідання. Про наявність жодної з цих обставин обвинувачений у своїй заяві про відвід також не вказав. Оцінюючи доводи заяви захисту, суд також не знаходить їх такими, що свідчать про наявність обставин, які викликають сумніви в неупередженості секретаря судового засідання ОСОБА_2 (п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України).

По-перше, твердження обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що відмінність опису матеріалів судової справи з матеріалами справи на досудовому розслідуванні, які йому відкривалися під час виконання приписів ст. 290 КПК України, свідчить про фальсифікацію провадження, є вочевидь надуманим. Те, що обвинувачений не сприймає того, що матеріали судового провадження комплектуються за іншим принципом, аніж матеріали досудового розслідування, а відтак і не повинні бути тотожними за своїм описом в принципі, жодним чином не вказує на факт фальсифікації документів у справі. Що ж стосується їх оцінки на предмет належності, допустимості та достовірності, то така надається судом за результатами розгляду справи в цілому під час ухвалення рішення по суті висунутого обвинувачення.

Суд не вбачає підстав вдаватися в запропоновану стороною захисту доктринальну дискусію про точний зміст понять «кримінальне провадження», «кримінальна справа», «судове провадження», «матеріали справи» тощо, вжитих законодавцем. Суд зазначає, що важливим для формування матеріалів судової справи є реалізація права кожної із сторін на подання доказів та дотримання основ документообігу, а не власного уявлення окремого учасника процесу про те, як має виглядати судова справа. У цьому контексті секретар судового засідання виконує свої обов?язки в належний спосіб.

Дії секретаря судового засідання щодо виклику учасників процесу в судове засідання зафіксовані наявними у справі матеріалами, не мали наслідком зриву судових засідань, а тому претензії з цього приводу є очевидно безпідставними.

Більш ніж надуманими є твердження сторони захисту і про те, що секретар судового засідання перешкоджає прибуттю стороні захисту ОСОБА_10 до суду, а спілкуючись в перервах між судовими засіданнями, виявляє до когось з учасників провадження ознаки неповаги.

Враховуючи викладене, а також і те, що обставин, передбачених ст. ст. 77 та 79 КПК України, які б виключали можливість участі у даній справі секретаря судового засідання ОСОБА_2 та прокурора ОСОБА_5 , не встановлено, а даних, які б свідчили про їх наявність, в матеріалах справи відсутні, керуючись правилами ст. 81 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяв обвинуваченого ОСОБА_10 про відвід секретаря судового засідання ОСОБА_2 та прокурора ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ОСОБА_12