ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/1952/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.407, ч.3 ст.332,
ч.3 ст.369-2 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 12.08.2025 повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000791 від 31.05.2024, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що у обвинувальному акті виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 332 КК України, не містить відомостей про місце його вчинення, а у формулюванні обвинувачення за цим епізодом злочину відсутні відомості щодо місця та часу вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, обґрунтовуючи свої висновку, суд першої інстанції вказав, що у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, також не зазначено місце вчинення (закінчення) цього кримінального правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутність конкретного викладення формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, в частині зазначення часу та місця вчинення кримінального правопорушення, може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинуваченого. В подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України та розглянути кримінальне провадження в його межах.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 12.08.2025 про повернення прокурору обвинувального акту, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своєї вимоги апелянт вказує на те, що суд безпідставно повернув прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , так як в обвинувальному акті повністю зазначені відомості, передбачені ст.291 КПК України, в тому числі, виклад фактичних кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Крім того, прокурор також зазначає, що у підготовчому судовому засіданні судовому засіданні не досліджуються матеріали кримінального провадження, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду справи по суті.

В своїх доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що в обвинувальному акті містяться відомості про місце вчинення злочину за ч.5 ст.407 КК України, а також місце та час вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Захисником ОСОБА_8 також подані до суду письмові заперечення до апеляційної скарги прокурора, в яких він просить залишити без задоволення подану апеляційну скаргу, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 12.08.2025 щодо ОСОБА_7 без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити, зважаючи на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Вимоги до обвинувального акту викладено в ст. 291 КПК України.

У відповідності до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

За приписами п.5 ч.2 ст.291 КПК України вбачається, що обвинувальний акт, поряд з іншим, має містити виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, суд першої інстанції, повертаючи прокурору обвинувальний акт для усунення недоліків, дійшов помилкових висновків про порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Відповідно вимогам, передбаченим п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Висновки суду першої інстанції про те, що викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень та їх правова кваліфікація не узгоджується з викладеним формулюванням обвинувачення, є передчасними.

З урахуванням такої стадії судового розгляду, як підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.

До того ж, процесуальна оцінка зазначених вище обставин, згідно вимог чинного КПК України, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст.373 КПК України, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 318-380 КПК України.

Крім того, колегія суддів, в межах перевірки апеляційних доводів прокурора, проаналізувала пред`явлене ОСОБА_7 формулювання обвинувачення передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України, але зазначає, що доведення перед судом винуватості особи у вчиненні злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, є прямим обов`язком сторони обвинувачення під час судового розгляду.

При цьому, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини, то питання зміни обвинувачення можливо вирішити шляхом застосування вимог ст.ст.337-338 КПК України, що не позбавляє прокурора уточнити обвинувальний акт.

Натомість, якщо суд дійде до висновків, що не має місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа чи це діяння не містить складу злочину, в якому вона обвинувачувалась, а перекваліфікація дій особи неможлива, виходячи з меж судового розгляду, або не підтверджується вина обвинуваченого, то суд зобов`язаний ухвалити рішення у відповідності до ч. 1 ст. 373 КПК України.

Окрім цього, посилання суду на неконкретність самого змісту формулювання обвинувачення є таким, що не відповідає дійсності, оскільки обвинувачення з викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, повністю відповідає правовій кваліфікації кримінальних правопорушень, є зрозумілим і може бути роз`яснено судом в ході розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином суд першої інстанції помилково повернув обвинувальний акт прокурору, оскільки будь-яких істотних порушень вимог ст. 291 КПК України при його складанні суд не навів.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 370, 291 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_7 - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді :