ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 442/9294/24

провадження № 51-1877 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Кропивник Дрогобицького району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. За вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 358 КК до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

2. Цим же вироком вирішено долю речового доказу, а саме ухвалено посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 12 серпня 2020 року, яке зберігається в камері схову Дрогобицького ВП № 1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області знищити. Також вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та зняття арешту.

3. ОСОБА_6 визнано винуватим у використанні завідомо підробленого документа за детально наведених у вироку обставин.

4. Як установив суд, ОСОБА_6 , 19 жовтня 2024 року близько 17:20 год., керуючи трактором ЛТЗ Т-40, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись дорогою неподалік буд. 58 на вул. Нескорених у с. Рибник Львівської області, був зупинений працівниками СРПП відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП Головного Управління Національної поліції у Львівській області.

5. У подальшому, на законну вимогу працівника поліції - пред`явити документи на право керування транспортним засобом, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення відповідальності за керування транспортним засобом без відповідних дозвільних документів на право керування таким транспортним засобом, достовірно знаючи, що його посвідчення тракториста-машиніста не отримане у порядку, встановленому діючим законодавством, під час оформлення адміністративного матеріалу використав завідомо підроблений документ, надавши працівнику поліції бланк посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 12 серпня 2020 року, виданий на його ім`я, який за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідає бланкам посвідчення тракториста-машиніста, які знаходяться в офіційному обігу, який він придбав поза правилами, передбаченими Постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 02 квітня 1994 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста» у невстановленої органом досудового розслідування особи, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження.

6. Львівський апеляційний суд ухвалою від 09 квітня 2025 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишив без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

7. У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду в частині вирішення питання про долю речового доказу та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

8. На обґрунтування свого прохання зазначає, що посвідчення тракториста-машиніста є документом та відповідно до ч. 3, п. 7 ч. 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) повинно було б залишитися в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання, однак суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку і погодився з рішенням місцевого суду про знищення цього документа.

9. Також прокурор посилається на те, що усупереч положенням п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду відсутнє посилання на будь-яку норму закону, яким керувався суд при постановленні рішення про знищення речового доказу - документа.

10. При цьому прокурор зазначає, що ОСОБА_6 засуджений за використання завідомо підробленого документа, а сам факт підроблення цього документа є предметом іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК, у межах іншого кримінального провадження і знищення цього документа може призвести до унеможливлення проведення ефективного досудового розслідування та судового розгляду.

11. Заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.

Позиції учасників судового провадження

12. Прокурор частково підтримала подану касаційну скаргу, просила змінити судові рішення в частині вирішення питання про долю речового доказу, зокрема, посвідчення, яке є речовим доказом, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Мотиви Суду

13. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

14. Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Якщо задоволення скарги дає підстави для прийняття рішення на користь інших засуджених, від яких не надійшли скарги, суд касаційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

15. Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.

16. Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

17. Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

18. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області від 21 жовтня 2024 року про визнання та прилучення до справи речових доказів посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 видане 12 серпня 2020 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000120 від 20 жовтня 2024 року та передано на зберігання у відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області (а.п. 26-27). У подальшому на це посвідчення тракториста-машиніста, яке було визнано речовим доказом, ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 23 жовтня 2024 року накладено арешт (а.п. 25).

19. Оскільки посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 видане 12 серпня 2020 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, рішення про долю речових доказів у цьому кримінальному провадженні мало бути вирішене з урахуванням положень п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК, за змістом якого, документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. Зазначена позиція узгоджується з висновком Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 06 жовтня 2025 року у справі № 462/1067/25.

20. З урахуванням наведеного Суд не погоджується із висновком апеляційного суду про те, що підроблений документ підлягає знищенню або передачі відповідним органам, а п. 7 ч. 9 ст.100 КПК застосовується лише відносно оригінальних документів, оскільки цей висновок не ґрунтується на нормах чинного кримінального процесуального закону.

21. З огляду на зазначене, Суд вважає, що порушення, допущене апеляційним судом може бути виправлене шляхом зміни судового рішення, а тому касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

22. Оскільки прокурор у касаційній скарзі ставить питання лише про скасування ухвали апеляційного суду, однак апеляційним судом було залишено без змін вирок місцевого суду, а тому на підставі ч. 2 ст. 433 КПК вирок суду першої інстанції в частині вирішення питання про долю речового доказу також підлягає зміні.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року та в порядку ч. 2 ст. 433 КПК вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 в частині вирішення питання про долю речового доказу змінити.

На підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 12 серпня 2020 року на ім`я ОСОБА_6 , що є речовим доказом, залишити в матеріалах кримінального провадження.

У решті судові рішення залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3