Справа № 192/3039/25
Провадження № 1-в/192/660/25
Ухвала

Іменем України

05 грудня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Солоне, Дніпровського (колишнього Солонянського) району, Дніпропетровської області в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про звільнення від покарання або пом`якшення покарання та визначення остаточного строку покарання відносно засудженого ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Куцуруб, Очаківського району, Миколаївської області, на даний час відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21), засудженого вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2025 року, за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

за участю учасників провадження:

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» звернувся до суду з поданням про звільнення від покарання або пом`якшення покарання в порядку передбаченого ст. 74 КК України та визначення остаточного строку покарання відносно засудженого.

В судовому засіданні засуджений просив подання задовольнити та звільнити його від покарання.

В судове засідання представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» не з`явився, повідомлений про місце та час розгляду клопотання належним чином причину неявки суду не повідомив.

Суд вислухавши засудженого, думку прокурора, який не заперечував проти часткового задоволення подання, дослідивши матеріали справи вважає, що подання підлягає частковому задоволенню в зв`язку з таким.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України - особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення, набув чинності 09 серпня 2024 року.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2025 року, ОСОБА_3 був засуджений за вчинення 24 червня 2025 року кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме крадіжки на суму 4930 грн. 67 коп.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння перевищувала два неоподаткованих мінімуму доходів громадян, до цього діяння не має застосовуватися ст. 5 КК України.

При цьому в порядку передбаченому ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2025 року, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 03 вересня 2021 року, за вчинення 16 листопада 2019 року кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме крадіжки на суму 546 грн. 26 коп.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала два неоподаткованих мінімуму доходів громадян, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України.

І тому ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання передбаченого вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 03 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України.

Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що подання про звільнення від покарання або пом`якшення покарання підлягає задоволенню в частині звільнення ОСОБА_3 від покарання передбаченого вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 03 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України, в іншій частині подання про звільнення від покарання або пом`якшення покарання задоволенню не підлягає.

Що стосується подання про визначення остаточного строку покарання, суд зазначає наступне.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як вбачається з подання, начальник Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України просить суд визначити засудженому остаточний строк покарання без урахування ст. 71 КК України за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2025 року, за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України.

Будь-яких вимог, які передбачені п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України подання не містить.

При цьому будь-якого обґрунтування підстав звернення до суду з такою вимогою, окрім переліку судимостей засудженого в поданні не зазначено.

За таких підстав, оскільки в поданні зазначено вимоги, які не вирішуються судом під час виконання вироку враховуючи, що саме орган який звернувся із поданням зобов`язаний зазначити в чому саме виникають протиріччя чи інші всякого роду сумніви при виконанні вироку, при цьому будь-якого мотивування щодо підстав звернення до суду начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в поданні не зазначив, тому в задоволені подання про визначення остаточного строку покарання слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про звільнення від покарання або пом`якшення покарання та визначення остаточного строку покарання відносно засудженого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Негайно звільнити ОСОБА_3 від покарання передбаченого вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 03 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України.

В задоволені іншої частини подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про звільнення від покарання або пом`якшення покарання та визначення остаточного строку покарання відносно засудженого ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1