УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

16.12.2025 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 02.08.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Моївка Чернівецького району Вінницької області, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та які мали місце під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати. У клопотанні прокурор зазначив про наявність таких ризиків: переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_3 , знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадження, оскільки згідно статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вказаним вище ризикам, оскільки: особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, ураховуючи тяжкість вчинених правопорушень та міру можливого покарання, особу обвинуваченого, обставини вчинення правопорушень; особиста порука, оскільки у ОСОБА_3 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього у суд на першу вимогу; домашній арешт, ураховуючи складність контролю за виконанням обвинуваченим покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу, що не дасть можливість запобігти вказаним вище ризикам. Тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може ухилятися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 просили замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтримала позицію сторони захисту.

Розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали провадження, суд дійшов висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, з таких підстав.

Ухвалою слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 20.10.2025 щодо ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18.12.2025.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд вважає, що під час розгляду питання доцільності подальшого тримання обвинуваченого під вартою, слід керуватися положеннями ст. 194 КПК України, відповідно до яких, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Питання чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, не розглядалося судом, оскільки у кримінальному провадженні складено обвинувальний акт.

У судовому засіданні було доведено, що існує ризик того, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду, у зв`язку з тим, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину (ч. 5 ст. 407 КК України), і за який, у разі доведення його вини, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Суд також вважає доведеним ризик незаконно впливати на потерпілу, оскільки потерпіла ОСОБА_6 є його співмешканкою, а тому він може її залякувати чи вмовляти з метою подальшого спонукання її до перекручування або спотворення обставин, які їй відомі, зміни її показань у суді.

У судовому засіданні було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, та на які вказував прокурор.

З`ясовуючи можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, суд керується положеннями частини восьмої статті 176 КПК України про те, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 407 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою, тому суд відхиляє клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту та дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Крім цього, на виконання положень ч. 1 ст. 178 КПК України, вирішуючи питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим; вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, які дозволяють утримувати його під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 176-178, 196, 199, 315, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 на 60 днів, тобто до 13.02.2026.

Дата закінчення дії ухвали 13.02.2026.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено о 16:00 17.12.2025.

Суддя