Справа № 344/1149/26
Провадження № 1-кс/344/753/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000549 02.09.2024,-

В С Т А Н О В И Л А :

Адвокат ОСОБА_3 діючи в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просить скасувати арешт, що накладений ухвалою Івано-Франківського міського суду від 02.10.2025 на транспортний засіб «VOLKSWAGEN CRAFTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 перебуває у власності ОСОБА_5 в частині права користування.

В обґрунтування клопотання зокрема, зазначено, що ОСОБА_5 є власником вказаного автомобіля, такий не є підозрюваним у кримінальному провадженні. Він не був обізнаний щодо використання мети ви користування такого транспортного засобу ОСОБА_6 . Жодного відношення до неправомірних дій ОСОБА_6 ОСОБА_5 немає. ОСОБА_5 часто хворіє, і такий автомобіль йому потрібен для пересування.

Слідчі дії з автомобілем проведено, відтак у арешті вказаного автомобіля відпала потреба.

Адвокат вимоги клопотання підтримав, просив його задоволити.

Слідча у клопотанні просила відмовити. Вказала, що ще не всі слідчі дії проведені з вказаним транспортним засобом. Такий є засобом вчинення кримінального правопорушення. Підозрюваному ОСОБА_6 безпосередньо є користувачем вказаного автомобіля, і на такому незаконно здійснював перевезення через державний кордон.

Вислухавши думку учасників розгляду клопотання, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженню №0000549, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.10.2025 у справі №344/16897/25, у межах вказаного кримінального провадження накладено арешт з метою забезпечення збереження речового доказу, а саме автомобіля марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 перебуває у власності ОСОБА_5 із забороною користування, відчуження та розпорядження.

Разом з тим, як вбачається з вказаної ухвали слідчого судді

23.09.2025вищевказаний автомобіль постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки даний транспортний засіб використовувався під час вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

23.09.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, тобто підозрюється у незаконному переправленні через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів. 30.12.2025 ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру також за ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із ст.ст. 171-174 цього Кодексу.

Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було збереження речових доказів.

Оцінюючи доводи заявника щодо доцільності скасування арешту майна, враховую час з моменту вилучення транспортного засобу, що з огляду на обставини кримінального провадження, обсягу слідчих та процесуальних дій у провадженні, в тому числі експертних досліджень, специфіку саме даного кримінального провадження не можна вважати «тривалим» або «надмірно тривалим». А також слідчий суддя не може залишити поза увагою, що користувачем вказаного автомобіля був підозрюваних, а такий автомобіль був безпосереднім засобом вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. У підозрюваного також було вилучено свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання виходить з того, що втручання у право власності повинно не лише бути законним і переслідувати за фактами та у принципі «законну мету» «відповідно до загальних інтересів», але також має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між вжитими заходами та метою, яку прагнули досягти будь-якими заходами, застосованими державою, у тому числі заходами, спрямованими на здійснення контролю за користуванням майном фізичної особи. Ця вимога виражена у понятті «справедливий баланс», який має бути встановлений між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Подія яка розслідується, свідчить про те, що на даний час і на даному етапі досудового розслідування таке втручання у право власності особи є справедливим, правомірним та пропорційним.

Водночас, автомобіль визнано речовим доказом і фактично до завершення кримінального провадження і ухвалення у ньому остаточного рішення такий речовий доказ повинен бути збережений у належному стані.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, слідчий суддя не може прийняти до уваги посилання заявника про те, що відпала потреба у арешті майна, зокрема у частині користування, оскільки досудове розслідування триває та арешт майна застосований з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя враховує, що арешт майна застосовано саме з метою забезпечення збереження речових доказів, а користування ним може призвести до його пошкодження, приховування, псування.

Зважаючи, що заявником не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, а відтак, клопотання про скасування арешту є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А :

У клопотанні адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, який накладено за ухвалою слідчого судді №344/16897/25, в кримінальному провадженні №0000549 02.09.2024 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти такої можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1