Номер провадження 1-кс/201/4627/2025
СОБОРНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органам безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження № 0000928, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, громадянина України, зі слів маючого громадянство РФ, з середньо-технічною освітою, не одруженого, раніше не судимого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,-

встановив:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органам безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження відомості про, яке внесені 25 вересня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000928.

З клопотання та доданих до нього матеріалів, вбачається, що групою слідчих слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях за процесуального керівництва прокурорів розслідується кримінальне провадження № 0000928 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Подане клопотання вмотивоване тим, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись на території міста Костянтинівка, Краматорського району Донецької області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), використовуючи власні мобільні телефони марки «Xiaomi», модель «Mi Note 10 Lite» (M2002F4LG), ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та марки «Xiaomi», моделі «Redmi 13» (24040RN64Y), IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , за допомогою встановленого додаткового програмного забезпечення, використовуючи акаунт месенджеру «Telegram» з ім`ям користувача - « ОСОБА_7 », зареєстрованим за номером мобільного зв`язку НОМЕР_5 , під час особистого листування зі співробітником ФСБ рф ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який використовує профіль месенджера «Telegram» з ім`ям користувача « ОСОБА_9 » та підписаний як « ОСОБА_10 », що зареєстрований за номером російського оператора, мобільного телефону « НОМЕР_6 », шляхом пересилання текстових повідомлень та фотографій з GPS координатами, у вигляді зображень екрану мобільного телефону (ScreenShot), несанкціоновано поширив наступні відомості щодо місць розташування особового складу, боєприпасів та військової техніки підрозділів ЗС України, інших Сил оборони України, зокрема:

- 17.09.2025 о 17 год. 06 хв. про місце розташування особового складу Збройних Сил України на території житлового масиву по АДРЕСА_3 ;

- 17.09.2025 в період часу з 17 год. 16 хв. по 17 год. 18 хв. про розташування особового складу та техніки Збройних Сил України, у приміщенні будівлі, розташованої на території центрального ринку, за адресою по АДРЕСА_4 , що відповідає географічним координатам 48.539688, НОМЕР_7 ;

- 17.09.2025 в період часу з 17 год. 26 хв. по 17 год. 27 хв. про розташування Збройних Сил України та боєприпасів на території парку «Тихий» (кол. назва парк імені «Леніна»), розташованого між вул. О. Тихого та Театральна, у м. Костянтинівка, Донецької області, що відповідає географічним координатам: 48.534631, НОМЕР_8 .

Вказана інформація, про місця розташування особового складу та техніки ЗС України та інших воєнізованих підрозділів України, не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчиненому в умовах воєнного стану та з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

28 жовтня 2025 року об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208, ст. 615 КПК України, про що складено відповідний протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.10.2025 року.

28 жовтня 2025 року старший слідчий в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

На думку слідчого, що погоджено з прокурором, відносно підозрюваного ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, наявність яких у клопотанні обґрунтована наступним.

Існування передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику в клопотанні обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі (від восьми до дванадцяти років), а тому останній розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом зміни місця свого проживання, у тому числі, шляхом виїзду на тимчасово окуповану територію.

Вказаному ризику також сприяє той факт, що підозрюваний мешкає в м. Костянтинівка, Донецької області, яке розташоване поруч з лінією розмежування, де триває активна фаза бойових дій.

Наявність передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику обґрунтована тим, що у разі не застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, зокрема, видалити дистанційно з іншого пристрою відомості щодо листування, сховати та спотворити будь-які предмети та речі.

Існування передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та експерта у кримінальному провадженні, а також інших осіб, які на теперішній час ще не надали органу досудового розслідування покази у кримінальному провадженні, однак їм можливо відомі обставини скоєння злочину, адже на даний час органом досудового слідства не встановлені всі особи причетні до вчинення даного кримінального правопорушення, а також, свідки, покази яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що у випадку необрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, створить передумови для продовження спілкування останнього з зазначеними особами, впливу на достовірність показань свідків тощо.

Наявність передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтована тим, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Існування передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе продовжити вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше, оскільки він проживає у м. Костянтинівка, Донецької області, де на теперішній час розміщуються підрозділи Збройних Сил України та інші утворені відповідно до законів України військові формування, що дозволить йому продовжити кримінальне правопорушення.

Тим більше, підозрюваний ОСОБА_4 лояльне налаштований до т.зв. «днр» та окупаційних військ рф, тому не застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може створити передумови для вчинення ним нового кримінального правопорушення або продовження злочину в якому підозрюється.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України під час дії воєнного стану за наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, до останнього може бути застосований лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим, неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів не обґрунтовується.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-3 КК України, під час дії воєнного стану за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, з огляду на положення ч. 6 ст. 176 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та просив його задовольнити з викладених у клопотанні підстав.

В обґрунтування, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику прокурор зазначив, що підозрюваний може передати іншим особам з якими він спілкувався відомості щодо проведення досудового розслідування, які на прохання останнього зможуть дистанційно видалити інформацію щодо їх листування ті іншу інформацію, яка свідчить про причетність ОСОБА_4 до вчинення даного кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки ризики зазначені у клопотанні не обґрунтовані, її підзахисний ОСОБА_4 вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, співпрацює зі слідством та є особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

До того ж, просила в разі задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно її підзахисного застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав правову позицію захисника ОСОБА_5 та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання, а у разі задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Повідомив, що в 2016 році він отримав громадянство громадянина РФ перебуваючи в місті Севастополі де проживав із матір`ю та вітчимом, однак від громадянства України не відмовлявся. Повідомив, що за сімейних обставин та не порозуміння із вітчимом він у 2018 році приїхав до м. Костянтинівка, та з того часу проживав із своєю бабусею та дідусем.

Вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та зазначив, що місяця 2 або 3 тому йому в месенджері «Telegram» написав « ОСОБА_11 » та запропонував роботу по передачі даних розташування та періщення Збройних сил України, через місяць спілкування із ним він погодився на дану пропозицію та став передавати зазначену інформацію.

Вказав, що « ОСОБА_11 » був співробітником спеціальних служб РФ, оскільки він йому відправив частину його даних по паспорту РФ та повідомив, що за те, що він буде передати місця дислокації та переміщення Збройних сил України він зможе отримати прискорену процедуру «фільтрації» після прибуття в РФ та грошові кошти в рахунок винагороди за вказані дії. Повідомив, що грошові кошти за перебачу інформації він не отримував, та відкладав це питання в спілкуванні через відсутність такої потреби. Інформацію про дислокацію та місця переміщення Збройних сил України в м. Костянтинівка отримував в результаті прогулянок по місту, оскільки дана інформацію є доступною та відкритою.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, зокрема, доводи прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, позицію сторони захисту, проаналізувавши та зіставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Разом із цим, положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав, які б свідчили про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя враховує наступні обставини.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У своїх рішеннях, зокрема, «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Під час розгляду клопотання встановлено, що групою слідчих слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях за процесуального керівництва прокурорів розслідується кримінальне провадження № 0000928 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

28 жовтня 2025 року о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208, ст. 615 КПК України, про що складено відповідний протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.10.2025 року.

28 жовтня 2025 року старший слідчий в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Сукупність зібраних органом досудового розслідування доказів поза розумним сумнівом доводить причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується достатніми на цьому етапі слідства доказами, які містяться у матеріалах досудового розслідування: у витягі з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000928 від 25.09.2025 року, у повідомленні про виявлення кримінального правопорушення за підписом першого заступника начальника ГУ заступника начальника 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 25.09.2025 року за вихідним №78/2/2-4343, у рапорті за підписом начальника ГВ КР 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 25.09.2025 року за вихідним №78//2/2-4342, у повідомленні щодо виконання доручення слідчого за підписом начальника ГВ КР 2 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 25.09.2025 року за вихідним №78/2/2-4374, у протоколі огляду інтернет-ресурсу від 25.09.2025 року, у повідомленні щодо виконання доручення слідчого за підписом начальника ГВ КР 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 14.10.2025 року, у протоколі огляду інтернет-ресурсу від 14.10.2025 року, у протоколі огляду інтернет-ресурсу від 16.10.2025 року, у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10.10.2025 року, у рапорті за підписом начальника ГВ КР 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 28.10.2025 року, у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.10.2025 року, у протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 28.10.2025 року, у відповіді за підписом заступника командувача УВ (с) «Схід» від 21.10.2025 року за вихідним №17/5/3-710, у протоколі проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 від 28.10.2025 року, у протоколі огляду речових доказів за участі ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 від 28.10.2025 року,

Отже, наведені вище обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, що у достатній мірі доведено прокурором під час розгляду клопотання.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Тож, для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення.

На переконання слідчого судді, такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження наявності зазначених у клопотанні ризиків і докази, надані останнім на підтвердження своїх доводів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором під час розгляду клопотання доведена наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики можливих спроб ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється.

На підтвердження існування передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику свідчать такі обставини, як тяжкість покарання (позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років), що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим та вагомість наявних доказів про вчинення останнім інкримінованого злочину проти основ національної безпеки України, що може спонукати останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом зміни місця свого проживання, у тому числі, шляхом виїзду на тимчасово окуповану територію, беручи до уваги, що місцем проживання останнього є м. Костянтинівка Донецької області, де триває активна фаза бойових дій.

Слідчий суддя погоджується із обґрунтуванням та доводами прокурора щодо існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже ОСОБА_4 перебуваючи на свободі, буде мати можливість знищити, сховати або спотворити листування, будь-які предмети та речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, зокрема, дистанційно за допомогою іншого пристрою видалити інформацію щодо спілкування з співробітником РФ у месенджері «Тelegram».

Існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтована тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, фактично матиме можливість передати іншим особам із якими він вів спілкування відомості щодо проведення досудового розслідування, та зможе просити останніх в дистанційному порядку видалити інформацію щодо їх листування та іншу інформацію, яка може свідчити про вчинення ним інкримінованого злочину.

На підтвердження існування передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику вказує наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 лояльно налаштований до т.зв. «днр» та окупаційних військ рф, має паспорт громадянина РФ, про що повідомив самостійно в судовому засіданні та проживаючи у м. Костянтинівка Донецької області, де на теперішній час розміщуються підрозділи Збройних Сил України та інші, утворені відповідно до законів України військові формування, буде мати можливість продовжити кримінальне правопорушення або вчинити інше проти основ національної безпеки України.

Діставшись висновку про існування наведених вище ризиків, слідчий суддя звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і слідчий суддя вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Відтак, слідчий суддя погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 2, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і визнає існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Водночас, слідчий суддя вважає недоведеним під час розгляду клопотання наявність визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику незаконного впливу на свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні з підстав відсутності достатнього обґрунтування на підтвердження його існування.

Також слідчий суддя не враховує позицію захисника ОСОБА_5 про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки така правова позиція захисника суперечить вимогам ч. 6 ст. 176 КПК України.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, який є громадянином України, має середньо-технічну освіту, не одружений, раніше не судимий, не працевлаштований, зі слів має громадянство РФ, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, а також зважає на вид і ступінь встановлених ризиків, тяжкість інкримінованого злочину, обстановку в якій вчинено злочин, зокрема, у період воєнного стану в країні, вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, яка передбачає можливість застосування єдиного запобіжного заходу у даному випадку у виді тримання під вартою, а тому приходить до висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою відносно підозрюваного.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тож, в цьому контексті слідчий суддя вважає доводи сторони захисту щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту непереконливими, адже, з урахуванням наведених вище обставин, цей запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде відповідати тяжкості інкримінованого злочину та характеру наявного суспільного інтересу.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого, що погоджене із прокурором ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та є таким, що підлягає задоволенню, а тому відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 26 грудня 2025 року включно.

Вирішуючи питання про можливість визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, про що просила сторона захисту, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до абзацу третього частини 4 статті 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Отже, з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та конкретні обставини злочину, зважаючи на те, що кримінальне правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 відноситься до переліку правопорушень, визначених ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави, оскільки застосування такого альтернативного запобіжного заходу не відповідатиме тяжкості та характеру інкримінованого злочину.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, слідчий суддя не визначає розмір застави підозрюваному.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186-187, 193-194, 196, 197, 309, 369-372, 395, 615 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органам безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження № 0000928, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» в межах строку досудового розслідування до 26 грудня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою є 26 грудня 2025 року включно.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 17 годині 50 хвилин 04 листопада 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1