Справа № 944/5353/25
Провадження №1-кс/944/774/25
02.10.2025 рокум.Яворів
Слідчий суддя Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , подану в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України,
01 жовтня 2025 до Яворівського районного суду Львівської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , подана в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України, у якій вона просить: зобов`язати командира навчального центру Військової частини НОМЕР_1 , під вартою якої тримається ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи; за результатами розгляду обставин незаконного тримання ОСОБА_3 , звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Скаргу мотивує тим, що ОСОБА_3 25 серпня 2025 року в м. Чернівці, був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого, він був доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , потім до ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки без прходження ВЛК його відправили до навчального центру Військової частини НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_1 , де незаконно утримується озброєними людьми у військових одностроях до цього часу. У ОСОБА_3 наявні серйозні медичн діагнози: атопічний дерматит розповсюджений, бронхіальна астма, викривлення носової перетинки з порушенням носового дихання, хронічний алергічний риніт, в наслідок чого йому неодноразово ставало погано у приміщенні військової частини, але працівники військової частини не давали можливості для надання медичної допомоги. Окрім цього, на момент викрадення у ОСОБА_3 була оформлена та наявна у Резерв+ відстрочка від мобілізації за п.1 ч.3 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Жодних документів він не підписував, від підпису мобілізаційних розпоряджень та добровільних згод на мобілізацію, відмовляється. По факту зазначених подій цивільна дружина ОСОБА_3 зверталась до ВРПП Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області, Чернівецького РВП ГУНП в Чернівецькій області. Однак, реєструвати дані заяви про кримінальне правопорушення у ЄРДР працівники поліції відмовляються. В контексті викладеного вище, просить скаргу задовольнити.
Дослідивши вказане клопотання та матеріали, додані до нього, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
З аналізу ст. 206 КПК України слідує, що слідчого суддю наділено повноваженнями забезпечити додержання прав особи, за умови тримання такої особи під вартою з порушенням її прав.
Тобто за наявності у слідчого судді даних про незаконне затримання, тримання під вартою, з порушенням прав особи, яка утримується слідчий суддя зобов`язаний діяти за приписом ст.206 КПК України.
Так, ч. 6 ст.206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 7 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.
Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.
Отже, із змісту наведених норм ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» можна зробити висновок, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.
Однак, як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Яворівського районного суду Львівської в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України, у якій просить, зокрема, за результатами розгляду обставин незаконного тримання ОСОБА_3 під вартою, звільнити позбавлену свободи особу, яка перебуває у Військовій частині НОМЕР_1 , до якої був доставлений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.
Глава 18 КПК України, куди входить і ст. 206 КПК України, регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.
Проаналізувавши зміст заяви представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 , слідчий суддя вважає, що описані ними обставини не регулюються нормами КПК України, відповідно, подане клопотання не підлягає розгляду в порядку ст. 206 КПК України.
Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.
Водночас слід зауважити, що відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан задля протидії військовослужбовцям російської федерації та на теперішній час продовжено строк проведення загальної мобілізації.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.
Відповідно до ст. ст. 64, 65 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Як вбачається із змісту заяви представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 , у даному випадку має місце незгода заявника із діями службових осіб територіальних органів ТЦК та СП, пов`язаними з мобілізацією ОСОБА_3 та його перебуванням у Військовій частині НОМЕР_1 .
Однак згідно з нормами кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи органів ТЦК та СП та/чи військових частин не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.
Відтак, ОСОБА_3 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.
Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування положень ст. 206 КПК України та задоволення заяви у даному випадку відсутні.
А тому, з урахуванням наведеного, відсутні підстави для відкриття провадження за заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , поданою в порядку 206 КПК України.
Аналогічні правові висновки висловлені у постанові колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 944/324/24.
Також слідчий суддя вважає потрібним зазначити, що у разі порушення прав чи інтересів ОСОБА_3 , а також вчинення відносно нього кримінальних правопорушень службовими (посадовими) особами територіальних органів РТЦК та СП чи Військової частини НОМЕР_1 , або інших органів державної влади при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту вони можуть звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду та/або до правоохоронного органу із заявою про вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Отже, саме в межах відповідних кримінальних проваджень орган досудового розслідування, слідчий суддя чи суд може надавати оцінку обставинам, на які посилається ОСОБА_2 .
Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 24, 26, 206, 309, 372 КПК України,
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , поданої в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання слідчим суддею та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1