Справа № 579/2647/25
У Х В А Л А

"21" січня 2026 р. слідчий суддя Кролевецького районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кролевець клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Кролевець, Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного, освіта середня спеціальна, неодруженого, раніше судимого: 29.08.2023 року Дружківським міським судом Донецької області за ч.1 ст.369 КК України до 34 000 грн. штрафу,

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та додані до клопотання матеріали,-

В С Т А Н О В И В:

старший слідчий СВ відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, погодженим з керівником Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, у кримінальному провадженні №0000307 від 26.11.2025 року, в якому ставиться питання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, в межах строку досудового розслідування, тобто до 27 лютого 2026 року.

На обґрунтування клопотання старший слідчий зазначив, що 26.11.2025 року у ранковий час ОСОБА_6 прийшов до будинку за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_7 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , у якому разом з останньою та іншими присутніми у будинку розпивали алкогольні напої.

У ході розпивання алкогольних напоїв поміж ОСОБА_6 та присутнім у будинку, співмешканцем ОСОБА_7 - ОСОБА_8 при перебуванні у приміщенні кухні будинку, виникла словесна сварка, яка переросла у неприязні відносини.

Під час виниклої сварки 26.11.2025 року близько 10 год. 28 хв. ОСОБА_6 з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , реалізовуючи злочинний умисел, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні до ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та свідомо бажаючи настання наслідків у виді заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень та завдання невизначеної шкоди здоров`ю останньому, зі столу взяв до рук кухонний ніж, яким наніс два удари у шию та два удари у спину потерпілого ОСОБА_8 , спричинивши травму у вигляді «Проникаючої колото-різаної рани шиї, не проникаючої колото-різаної рани грудної клітини, різаної рани 2 пальця правої кисті».

Після вказаних дій та відкриття кровотечі у ОСОБА_8 , ОСОБА_6 припинив свої дії спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , з яким у подальшому перебував у будинку.

Своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Старший слідчий СВ відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати. Строк досудового розслідування продовжено. Клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що ризики, вказані в клопотанні не доведені, переховуватись від органів досудового розслідування він не буде, має постійне місце проживання. Те, що він самовільно залишив розташування підрозділу військової частини органами досудового розслідування не доведено, в той час він перебував на лікуванні в госпіталі, після якого поїхав додому. Враховуючи вищевикладене, просить змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши думку прокурора, старшого слідчого, захисника, підозрюваного, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчим відділом відділення поліції № 1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000307 від 26.11.2025 року відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

27.11.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (а.с.23-25).

27.11.2025 року відносно ОСОБА_6 слідчим суддею Кролевецького районного суду Сумської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 13 год. 10 хв. 24.01.2026 року (а.с.26).

Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.10.2023 року внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000366 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, стосовно ОСОБА_6 щодо вчиненого ним самовільного залишення місця служби як військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану (а.с.40).

20 січня 2026 року постановою керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000307 від 26.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, до 3 місяців, тобто до 27.02.2026 року (а.с.42-43).

Підозра ОСОБА_6 повністю обґрунтовується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, протоколом допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя проаналізувавши матеріали кримінального провадження, вислухавши учасників судового засідання, дійшов до висновку, що прокурором та старшим слідчим у клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Також доведено, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме:

-п.1 ч.1 ст.177 КПК України ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, так як санкція ч.1 ст.121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому невідворотність покарання дає йому підстави переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни своїх первинних показань на його, ОСОБА_6 , користь з метою пом`якшення його відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення у цьому ж провадженні, так як свідок є колишньою дружиною ОСОБА_6 , а потерпілий її співмешканець;

-п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, так як він офіційно не працевлаштований, постійно зловживає спиртними напоями, не має постійного заробітку, є військовослужбовцем, який самовільно залишив місце служби тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, а тому є підстави вважати, що ОСОБА_6 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою. При розгляді клопотання про продовження тримання під вартою мають враховуватися у відповідності до ч.3 ст.199 КПК України й наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Розглядаючи заявлене клопотання, слідчий суддя послідовно враховує положення ст.ст.177, 178, 183 КПК України, а також ч.2 ст.29 Конституції України.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Однак, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження підозрюваному терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що така доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 року по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 року по справі №674/1202/19, від 27.02.2019 року по справі №0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_6 , а саме те, що він не одружений, не працює, раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим, інші обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику, зазначеного прокурором та старшим слідчим, як переховування підозрюваного від суду через тиск тягаря можливого відбування покарання.

Слідчий суддя приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи і таке втручання в право підозрюваного на свободу та особисту недоторканість має легітимну мету та відповідає вимозі пропорційності.

Оцінивши доводи старшого слідчого та прокурора щодо існування ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення та можливість впливати на потерпілого та свідків, слідчий суддя зазначає, що доводи сторони обвинувачення є переконливими, такі ризики продовжують існувати.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела, що ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати, що є підставою для продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, слідчий суддя враховує, що інший більш м`який запобіжний захід сам по собі не здатний запобігти можливості переховування від суду, оскільки, перебуваючи в умовах домашнього арешту, підозрюваний не буде позбавлений можливості залишити житло та пересуватись на власний розсуд.

Виходячи з положень КПК України та висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в п.33 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №288/1158/16-к, суд на даній стадії розгляду справи позбавлений можливості надавати юридичну оцінку діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 .

Враховуючи наведене, слідчий суддя не може визнати обґрунтованими доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для подальшого тримання підозрюваного під вартою та наявності підстав для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, оскільки вказані вище обставини в їх сукупності свідчать як про те, що ризики вчинення підозрюваним вищезазначених дій, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, так і про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно, з наведених вище підстав суд відмовляє в клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

Слідчий суддя також враховує, що строк тримання під вартою підозрюваного спливає 24 січня 2026 року, але для всебічного, повного та об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні органу досудового розслідування необхідно виконати певний обсяг процесуальних та слідчих дій, зокрема, отримати висновок судової медичної експертизи, призначеної 12 січня 2026 року, виконати інші слідчі (розшукові дії) та процесуальні дії, які неможливо здійснити до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

Враховуючи вищенаведене та ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 196, 197, 199 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене з керівником Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, у кримінальному провадженні №0000307 від 26 листопада 2025 року, в якому ставиться питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 27 лютого 2026 року до 13 години 10 хвилин без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання підозрюваного та захисника про заміну запобіжного заходу тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвалу для виконання та контролю направити начальнику відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області і начальнику Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали встановити до 27 лютого 2026 року до 13 години 10 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним протягом 5 днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 21 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1