справа № 588/1918/25
провадження № 1-кп/588/193/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000080 від 03.10.2025 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тростянець Сумської області, громадянин України, освіта професійно-технічна, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 24.06.2020 Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 3 статті 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 10.06.2021 Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 2 статті 357, частиною 1 статті 357, частиною 1 статті 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання 20.10.2023 умовно-достроково терміном 10 місяців 9 днів;

- 09.04.2025 Солом`янським районним судом м.Києва за частиною 1 статті 309 КК України до покарання у вигляді штрафу 17000 грн;

- 07.10.2025 Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 4 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 357 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 вчинив умисний кримінальний проступок за таких обставин.

14 вересня 2025 року близько 20 години ОСОБА_6 за попередньою домовленістю здійснив послугу з перевезення на власному автомобілі «Daewoo Lanos» ОСОБА_4 з м.Тростянець до м.Охтирка. При цьому ОСОБА_4 попрохав ОСОБА_6 надати банківську платіжну картку останнього для здійснення безготівкової сплати за послугу перевезення, на що останній погодився та надав банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТКБ «Приват Банк» на його ім`я.

В цей момент у ОСОБА_4 виник прямий корисливий умисел, спрямований на заволодіння вказаною банківською платіжною карткою та грошовими коштами, які знаходились на ній. З метою реалізації свого корисливого умислу на привласнення офіційного документу, скориставшись можливістю забрати собі дану банківську платіжну картку, яку тримав у себе в руці, вийшов з автомобіля ОСОБА_6 , після чого використав банківську платіжну картку № НОМЕР_1 без згоди її власника шляхом здійснення безготівкових розрахунків в аптеці «Панацея» та АЗС «BVS» на загальну суму 466 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив привласнення з корисливих мотивів банківської платіжної картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 та яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п, п, 1,4, 1.14, 1,27, 1,31 ст. 1, п, 15, 2 ст, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена

За встановлених обставин діяння ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 1 статті 357 КК України, як привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин пред`явленого обвинувачення

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 1 статті 357 КК України визнав себе винуватим та погодився з його правовою кваліфікацією. Проте при допиті обвинуваченого було встановлено, що його версія подій відрізняється від викладеної в обвинувальному акті.

Обвинувачений пояснив, що після прибуття в ОСОБА_7 на таксі за послуги з перевезення мав розрахуватись інший пасажир з їх кампанії, який висловлював такий намір. Але цей пасажир не зміг розрахуватись через перебування у стані сп`яніння. Імені пасажира обвинувачений згадати не зміг, його номера телефону не мав, але зазначив, що регулярно бачився з ним біля одного з магазинів в м. Тростянці.

Обвинувачений ОСОБА_4 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, мав розрахуватись з водієм через онлайн-переказ з телефону іншого пасажира. Для цього він взяв картку водія і перевів потрібну суму коштів, після чого відійшов в лісосмугу в туалет та відволікся на розмову з іншою компанією. Про те, що картка водія залишилась у нього забув, а коли побачив її то подумав, що це картка його знайомого. Цей знайомий був винен йому кошти за пошкоджений ним телефон, тому вирішив розрахуватись коштами з його картки в рахунок цих коштів.

Факт того, що він розрахувався карткою водія в аптеці м. Охтирка (придбав настоянку гльоду) та на АЗС BVS (придбав сигарети та енергетик) на загальну суму 466 грн обвинувачений не заперечував. Також пояснив, що при розрахунку на АЗС за пальне на суму 700 грн. рахунок не був проведений через необхідність ввести пін-код.

Про вчинене шкодував, пояснював вчинене перебуванням у стані сп`яніння спричиненого складним етапом життя та кількома особистими трагедіями.

На підтримання обвинувачення прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що версія подій викладена в обвинувальному акті підтверджується зібраними у справі доказами. Уточнив у обвинуваченого фактичні обставини справи.

Обвинувачений вказав фактичні дані, які повністю співпадають з викладеними в обвинувальному акті, а саме час, місце вчинення, факт розрахунку банківською картою в аптеці та на АЗС, суму витрачених коштів. Тобто версія обвинуваченого відрізняється від викладеної в обвинувальному акті лише там, що по версії ОСОБА_4 дії з карткою він вчиняв вважаючи, що картка належить його знайомому.

На питання суду, чому він сприймав картку, як таку що належить його знайомому, якщо сам підтвердив, що картку отримав від водія для перерахування на неї коштів, ОСОБА_4 пояснив це перебуванням у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 повідомив, що факт вчинення правопорушення доведено та визнано обвинуваченим. При цьому при призначенні покарання просив врахувати наявність пом`якшуючих обставин, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 14 вересня 2025 року близько 20 год. 00 хв. домовився відвезти до м. Охтирка і назад трьох чоловіків серед яких і обвинувачений. Чоловіки перебували в стані алкогольного сп`яніння різного ступеня. За перевезення мав розрахуватись один з пасажирів, який не міг зробити переказ коштів з телефону через перебування у стані сп`яніння. Після чого телефон цього пасажира взяв ОСОБА_4 , також ОСОБА_4 взяв банківську картку ОСОБА_6 для здійснення переказу на номер картки. Переказ було проведено і кошти надійшли на рахунок, про що прийшло сповіщення. Але за цей час ОСОБА_4 відійшов від автомобіля на відстань близько 50 метрів та почав спілкуватись з іншою компанією. ОСОБА_6 покликав обвинуваченого і попросив повернути картку. Той пообіцяв зробити це, але не повернувся. Інші пасажири висловили бажання повернутись у Тростянець за що вже були сплачені кошти. Почекавши незначний час водій поїхав в Тростянець з двома пасажирами, які залишились.

З картки було списано 466 грн. Банківську картку йому повернули на відповідальне зберігання. Кошти обвинуваченим не відшкодовані.

Показання потерпілого узгоджуються з версією подій викладеною в обвинувальному акті, а в частині фактичних даних також і з версією викладеною обвинуваченим. Показання потерпілого, а також досліджені судом письмові докази сторони обвинувачення у своїй сукупності та взаємозв`язку доводять пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення за обставин установлених судом та спростовують версію про те, що обвинувачений користувався карткою вважаючи її карткою свого знайомого. Жодної інформації про цього знайомого ОСОБА_4 не навів, послався на те, що після тих подій жодного разу його не бачив.

03 жовтня 2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №00080 за ознаками кримінального правопорушення, яке передбачено частиною 1 статті 357 КК України за фактом того, що 14 вересня 2025 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 під час спільної поїздки в м. Тростянець в автомобілі Део Ланос належному ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу викрав банківську платіжну картку АТКБ Приватбанк видану на ім`я ОСОБА_6 (а.с. 22).

Довідкою АТКБ «Приват Банк» щодо руху коштів по картковому рахунку № НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 підтверджено, що 15.08.2025 в період з 00 год. 43 хв. до 02 год. 47 хв проведено розрахунки п`ятьма платежами на загальну суму 466 грн. Місце та час розрахунків співпадає з тим, яке назвав обвинувачений (а.с. 52).

Постановою дізнавача сектору дізнання ВП №1 Охтирського РВП ГУНП в Сумській області вилучену картку АТКБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_6 визнано речовим доказом в рамках матеріалів кримінального провадження №00080 від 03.10.2025 та повернуто власнику, що підтверджується розпискою власника (а.с. 23).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №896 в період часу до якого відноситься інкриміноване йому правопорушення, підекспертний не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння. Про це свідчать дані про вживання алкогольних напоїв, підтверджені показами самого підекспертного, фізичні ознаки сп`яніння, а також послідовний і цілеспрямований характер його дій на фоні правильного орієнтування, адекватного ситуації мовного контакту, здатність відтворення своїх дій та поведінки оточуючих, при відсутності якої-небудь психотичної симптоматики, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с. 34-37).

Наказами командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 11.06.2024 зараховано до особливого складу, а 31.08.2024 визнано таким, що самовільно залишив частину (а.с. 39-41).

Банківську платіжну картку АТКБ Приватбанк № НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_6 . ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції, що підтверджується його заявою (а.с. 44) та протоколом огляду місця події (а.с. 45-48).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками підтверджено, що свідок ОСОБА_8 , яка є працівницеє АЗС «BVS» упізнала ОСОБА_4 , який 15.09.2025 купував на АЗС сигарети та енергетик (а.с. 49-51).

Показання обвинуваченого щодо обставин кримінального правопорушення в частині часу місця, обставин набуття картки, суми та обставин витрачання коштів повністю підтверджують обставини пред`явленого обвинувачення. Посилання ОСОБА_4 на те, що він вважав банківську картку такою, що належить його знайомому, а кошти з неї витрачав в рахунок обіцяних цим знайомим коштів на ремонт телефону не підтверджуються жодними доказами. Ні на стадії досудового розслідування, ні в суді ОСОБА_4 не навів жодних контактних даних цього знайомого для можливості допитати його як свідка. Як самим обвинуваченим, так і потерпілим підтверджено, що картку ОСОБА_4 отримав саме від потерпілого для переведення коштів, після чого відійшов від автомобіля на значну відстань. Це дало змогу розпорядитись карткою на власний розсуд. Обставини використання картки для придбання товарів аптеці та на АЗС обвинувачений не заперечував.

За таких обставин суд вважає вину ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до статей 66, 67 КК України, не встановлені.

Суд не розглядає, як обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

На це неодноразово вказував Верховний Суд, зокрема у постанові Касаційного кримінального суду від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19.

У цій справі обвинувачений хоч і надавав показання, брав участь у слідчих діях, заявляв, що визнає вину, але фактично пояснював свої дії як наслідок непорозуміння через вигадані причини, які нічим не підтверджуються. Зазначаючи, що кається у вчиненому, причинами правопорушення називав не власні умисні дії, а збіг негативних особистих обставин, перебування у стані алкогольного сп`яніння тощо. Крім того, не вживав жодних заходів, щоб відшкодувати шкоду будь-яким способом посилаючись на відсутність коштів. Навіть під час судового розгляду не приніс вибачень присутньому в залі суду потерпілому.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує також вимоги статті 65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Мотиви призначення покарання

Санкцією частини 1 статті 357 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

З огляду на викладені обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 приймаючи до уваги обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він є особою молодого віку, вважається таким, що самовільно залишив військову частину, за місцем проживання характеризуються посередньо, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря-психіатра, раніше судимий:

- 24.06.2020 Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 3 статті 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 10.06.2021 Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 2 статті 357, частиною 1 статті 357, частиною 1 статті 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання 20.10.2023 умовно-достроково терміном 10 місяців 9 днів;

- 09.04.2025 Солом`янським районним судом м.Києва за частиною 1 статті 309 КК України до покарання у вигляді штрафу 17000 грн;

- 07.10.2025 Тростянецьким районним судом за частиною 4 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Враховуючи викладене, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину ОСОБА_4 обставин, суд дійшов висновку щодо призначення йому основного покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, визначений санкцією частини 1 статті 357 КК України.

Такий вид покарання обраний обвинуваченому, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 07.10.2025, який набрав законної сили 06.11.2025 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, приєднати покарання за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 09.04.2025 у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень. Згідно частини 3 статті 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, виконувати самостійно.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні не обирався. На теперішній час обвинувачений тримається під вартою по іншому кримінальному провадженні.

Керуючись статями 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 357 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 71 КК України, до призначеного покарання повністю приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 07.10.2025 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та відповідно статті 72 КК України остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Встановлене вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 07.10.2025 покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень виконувати самостійно.

Речові докази: банківську платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , передану на відповідальне зберігання її власнику ОСОБА_9 вважати повернутою власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Відповідно до частини 15 статті 615 КПК України після складання та підписання повного тексту вироку оголошено його резолютивну частину.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1