ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/561/25
Провадження № 1-кс/131/413/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2025 р. м. Іллінці

Слідчий суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань №2 в м. Іллінці Вінницької області клопотання клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2025 року Прокурор Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 діб.

В обгрунтування клопотання вказано, що Слідчим відділенням Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000028 від 07.03.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст. 263, ч.1 ст.263, ч.ч.1,2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.5 ст.407 КК України.

В межах даного кримінльного провадження 13.09.2025 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України. 28.10.2025 року ОСОБА_4 оголошено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області №131/561/25 від 13.09.2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10 листопада 2025 року, включно, та одночасно визначено підозрюваному запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб строком за умови внесення якої на підозрюваного покладено обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, який згодом продовжено за ухвалою слідчого судді до 13.12.2025 року.

При цьому, зазначено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 скеровано до Оратівського районного суду Вінницької області, а дія запобіжного заходу закінчується 13.12.2025 року.

Прокурор зазначає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які існували при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли на теперішній час. Як зазначає слідчий, залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування або суду, з огляду на тяжкість можливого покарання з метою уникнення кримінальної відповідальності чим буде перешкоджати розслідуванню даного кримінального правопорушення та в майбутньому продовжувати свою злочинну діяльність, спрямовану на вчинення інших суспільно небезпечних злочинів.

З огляду на викладене, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на переконання слідчого, продовжують існувати. При цьому, застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, зокрема в частині вчинення підозрюваним дій пов`язаних із переховуванням від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиненням інших кримінальних правопорушень, а також може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, що суттєво вплине на хід проведення досудового розслідування.

При цьому, застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. У зв`язку з викладеним прокурор просив продовжити строк тримання ОСОБА_4 під вартою на 60 діб.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання. Необхідність продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 обґрунтував тим, що строк дії ухвали суду, якою ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід, закінчується 13.12.2025року до проведення підготовчого судового засідання, а ризики, які були підставою для обрання останньому запобіжного заходу, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати. Наявність зазначених ризиків обумовлює необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

ОСОБА_4 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 просили відмовити в задоволенні клопотання та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. На переконання сторони захисту, ризики, наведені прокурором, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Так, слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділенням Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проводилося досудове розслідування кримінального провадження №0000028 від 07.03.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст. 263, ч.1 ст.263, ч.ч.1,2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.5 ст.407 КК України.

ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

13.09.2025 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України. 28.10.2025 року ОСОБА_4 оголошено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області №131/561/25 від 13.09.2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10 листопада 2025 року, включно, та одночасно визначено підозрюваному запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб строком за умови внесення якої на підозрюваного покладено обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області №131/561/25 від 06.11.2025 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13.12.2025 року включно.

09.12.2025 року до Оратівського районного суду Вінницької області направлено для розгляду по суті обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000028 від 07.03.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 263, ч.1 ст.263 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні римінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст. 263, ч.5 ст.407 КК України. Підготовче судове засідання не призначено.

Отже, дія запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 13.12.2025 року, та на день розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підготовче судове засідання за зазначеним кримінальним правопорушенням не проведено, що стало підставою для звернення сторони обвинувачення до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

Надаючи оцінку обґрунтованості клопотання прокурора слідчим суддею враховується наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Частиною шостою статті 199 КПК України передбачено у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Отже, наведеними положеннями Закону надано право слідчому, за погодженням з прокурором, та прокурору до початку підготовчого судового засідання (до проведення підготовчого судового засідання) звертатися до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу або його продовження, та, відповідно, надано повноваження слідчому судді на розгляд таких клопотань за межами досудового розслідування.

У наведених нормах Закону законодавцем застосовано формулювання "до початку підготовчого судового засідання" (ч. 1 ст. 176 КПК) та "до проведення підготовчого судового засідання" (ч. 6 ст. 199 КПК).

В свою чергу, порядок проведення підготовчого судового засідання закріплено у статті 314 КПК України.

Таким чином, аналіз положень статей 176, 199 КПК України, у взаємозв`язку з положеннями статті 314 КПК України, дає підстави для висновку про те, що слідчий суддя наділений повноваженнями на розгляд клопотань слідчого та/або прокурора про застосування запобіжного заходу або його продовження лише у випадках коли обвинувальний акт надіслано (подано) до суду, однак підготовче судове засідання судом ще не призначено, або ж призначено, проте термін дії запобіжного заходу закінчується до дати проведення такого засідання.

Оскільки підготовче засідання у даному кримінальному провадженні Оратівським районним судом Вінницької області не призначено, а строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 13.12.2025 року, а відтак розгляд і вирішення клопотання прокурора, на даному етапі, віднесено до повноважень слідчого судді за місцем здійснення досудового розслідування.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні №0000028 обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень достатніми.

У той же час, оскільки на цій стадії встановлено нижчі критерії до стандарту доказування, які зобов`язують слідчого суддю з`ясувати лише наявність достатніх доказів, які виправдовують необхідність здійснення досудового розслідування та не передбачають обов`язку встановлення вини конкретної особи.

Із наданих матеріалів вбачається, що наведені в повідомленні про підозру ОСОБА_4 від 28.10.2025 року обставини та долучені до клопотання докази вказують на причетність ОСОБА_4 до подій, що досліджуються в рамках даного кримінального провадження та відповідно до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, що виправдовує подальше розслідування.

При цьому слід зазначити, що правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні. За такого, питання про те, чи утворюють зазначені в повідомленні про підозру дії ОСОБА_4 склад кримінальних правопорушень та чи правильно вони кваліфіковані за ч.ч. 1,2 ст. 307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, знаходиться за межами тих питань, які слідчий суддя вирішує на досудовому провадженні.

Разом з тим, під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчим суддею перевірялась наявність обґрунтованості підозри у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень. До того ж ухвала слідчого судді була переглянута в апеляційному порядку та за результатами перегляду, колегії суддів дійшли висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачає, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.177-178,183 КПК України.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що на даний час стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а також передбачених ст.199 КПК України.

Станом на день проведення судового засідання з розгляду клопотання слідчому судді не надано достатніх належних доказів усунення або зменшення ризиків, які були підставою для застосування запобіжного заходу, а також обставин, які перешкоджають триманню обвинуваченого під вартою. При цьому, стороною обвинувачення доведено, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Так, слідчий суддя приходить до висновку, що залишається достатньо підстав вважати, що встановлений під час застосування запобіжного заходу ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, продовжує існувати, оскільки ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, перебуваючи на волі та усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, може покинути територію України або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. При цьому, з огляду на відсутність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, відсутні стримуючі фактори, які можуть запобігти настанню цього ризику.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Отже, суворість покарання, передбаченого за кримінальні правопорушення, за вчинення яких обвинувачується ОСОБА_4 в сукупності з даними про його особу та іншими обставинами кримінального правопорушення, яке вчинено в умовах воєнного стану, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні підтверджується тим, що ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідків, як умовлянням, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї, за її допомогою погрожувати свідкам, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин. При цьому, згідно зі встановленою Кримінальним процесуальним кодексом України процедурою отримання показань у кримінальному провадженні, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Окрім того, слідчий суддя вважає, що не виключається на даний час і ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Враховуючи обставини вчинення правопорушень, тяжкість покарання за злочини, особу обвинуваченого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, чинити тиск на свідків, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Враховуючи те, що обставини та підстави продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є й надалі доцільними, доведено існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а сторона захисту не назвав та не надав переконливих доказів того, що вони на день розгляду цього клопотання, зменшилися чи взагалі перестали існувати, слідчий суддя приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченимст.177 КПК України, у зв`язку з чим не може бути застосованим відносно обвинуваченого у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень.

Таким чином, враховуючи обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, яка стверджується доданими до клопотання матеріалами, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, майновий стан, а також встановлену наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, слідчий суддя приходить до висновку про неможливість запобігання вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому вважає необхідність у продовженні застосованого щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - обґрунтованою. Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування (продовження застосування) до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчому судді не надано.

За таких обставин слідчий суддя вважає клопотання про продовження строків тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею Іллінецького районного суду Вінницької області визначено заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00грн.

Підстав для зменшення розміру застави судом не встановлено, оскільки такий розмір застави відповідає характеру та ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, обставинам їх вчинення, особі обвинуваченого, його матеріальному стану, є достатньою і необхідною для забезпечення виконання останнім, в разі звільнення з-під варти, раніше визначених процесуальних обов`язків, та не є завідомо непомірною для обвинуваченого.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 176,194,197, 199, 309, 369-376,400 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Новодмитрівка Новоолександрівського району Херсонської області, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , проживаючому по АДРЕСА_2 , громадянину України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 лютого 2026 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислюється з моменту затримання з 14 години 30 хвилин 12 вересня 2025 року (відповідно до протоколу затримання).

Дата закінчення строку тримання ОСОБА_4 під вартою 08 лютого 2026 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень), які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Іллінецького районного суду Вінницької області: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152; Банк отримувача: ДКСУ, м.Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172; Рахунок отримувача: UA0000401; Призначення платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_4 , справа №131/561/25, провадження 1-кс/131/273/25.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 положення ч.8 ст.182 КПК України, згідно з якими, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_4 визначити термін їх дії, відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, на строк дії даної ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Вінницька установа відбування покарань №1».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Вінницька установа відбування покарань №1» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти, про що повідомити Іллінецький районний суд Вінницької області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Строк дії ухвали визначити до 08 лютого 2026 року, включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань № 1» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений та оголошений 15 грудня 2025 року.

Слідчий суддя Іллінецького районного суду Вінницької області ОСОБА_7