УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , із застосуванням відеоконференції з прокурором ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого в ОВС 2 відділу 3 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч.6 ст.193 КПК України, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кустанай Республіка Казахстан, громадянина РФ, останні відомі місця реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000229 від 04.09.2024,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий 2 відділу 3 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч.6 ст.193 КПК України, відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000229 від 04.09.2024.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що ГСУ СБ України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000229 від 04.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, у ході ведення міжнародного збройного конфлікту вище військово-політичне керівництво рф, у невстановлений наразі досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.07.2024, залучили командувача дальньої авіації військово-повітряних сил повітряно-космічних сил збройних сил російської федерації генерал-майора ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою реалізації спільного злочинного плану на захоплення і окупацію території України із застосуванням підпорядкованих останнім сил і засобів.

Співучасники злочину визначили роль ОСОБА_7 у реалізації спільного злочинного плану, у тому числі у нападах на будівлі, призначених для релігійних, освітніх, мистецьких, наукових чи благодійних цілей, на історичні пам`ятки, твори мистецтва, які є культурною або духовною спадщиною народів та не являються військовими цілями, зокрема віднесені до історичного ареалу міста Львова, що є буферною зоною об`єкта Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО та є у Списку всесвітньої спадщини, що перебуває під загрозою, шляхом використання військових підрозділів, що входять до структури да впс пкс зс рф, та на озброєнні яких знаходяться військові літаки типу Ту-95МС та МіГ-31К, задля нанесення високоточних ракетних ударів по території України із застосуванням крилатих ракет типу Х-101 та аеробалістичних ракет X-47M2 «Кинджал».

ОСОБА_7 , як командувач дальньої авіації військово-повітряних сил повітряно-космічних сил збройних сил російської федерації, усвідомлював обставини існування міжнародного збройного конфлікту на території України, а також свою участь в бойових діях у ньому.

Для реалізації вищевказаного злочинного умислу, ОСОБА_7 , за невстановлених слідством обставин, але не пізніше 04.09.2024, перебуваючи у невстановленому місці, залучив до планування та безпосереднього виконання спільного злочинного плану підпорядкованого йому начальника штабу - першого заступника командувача да впс пкс зс рф полковника ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому відповідно до повноважень та функціональних обов`язків за посадою віддав наказ щодо організації та керівництва групою планування вогневого ураження та здійснення подальшого контролю за виконанням прийнятих командувачем рішень та завдань.

У свою чергу, ОСОБА_8 за невстановлених слідством обставин та часу, але не пізніше 04.09.2024, відповідно до своїх посадових обов`язків, які визначають його повноваження, а також об`єм виконуваних ним у відповідності до займаної посади задач, виконуючи поставлене ОСОБА_7 завдання, здійснив дії, спрямовані на планування вогневого ураження із застосуванням високоточних крилатих ракет типу Х-101 та аеробалістичних ракет X-47M2 «Кинджал» для нанесення ракетних ударів по будівлям, призначеним для освітніх, мистецьких, наукових цілей, на історичні пам`ятники м. Львова, які за своїм призначенням не відносяться до об`єктів військового характеру, не надають воєнної переваги, не використовуються у військових цілях, та не вносять ефективний вклад у воєнні дії, а саме по історичному ареалу міста Львова, що є буферною зоною об`єкта зі Списку Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО та внесені до Списку всесвітньої спадщини, що перебуває під загрозою - «Львів - Ансамбль історичного центру».

Надалі ОСОБА_8 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 04.09.2024, маючи вихідні дані об`єктів нападу, які не являлися військовими цілями, свідомо нехтуючи їх статусом, великим культурним значенням для народу України та всесвітньої спадщини, маючи повноваження та функціональні обов`язки щодо організації та керівництва групою планування вогневого ураження, здійснив дії - забезпечив розробку плану із залученням військових підрозділів да впс пкс зс рф при нанесенні комбінованого ракетного обстрілу по історичному центру Львова, та для подальшої реалізації і погодження такого плану - довів його до відома ОСОБА_7 .

Для виконання вищевказаного злочинного плану, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , умисно, в умовах збройного конфлікту та у зв`язку з ним, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, за невстановлених слідством обставин, але не пізніше 04.09.2024, перебуваючи у невстановленому місці, залучили командира НОМЕР_1 окремого авіаційного полку спеціального призначення да впс пкс зс рф полковника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та командира 22 важкої бомбардувальної дивізії да впс пкс зс рф генерал-майора ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким було доведено наказ у формі бойового розпорядження на використання ввірених ними підрозділів для нанесення ракетних ударів по історичному центру Львова, де розташовані об`єкти культурної спадщини, та які знаходяться у буферній зоні об`єкта Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО та є у Списку всесвітньої спадщини, що перебуває під загрозою, що є серйозним порушенням міжнародного гуманітарного права.

На виконання вимог бойового розпорядження командувача да впс пкс зс рф, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , умисно, в умовах збройного конфлікту та у зв`язку з ним, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, за невстановлених слідством обставин та часу, але не пізніше 04.09.2024, віддав наказ невстановленим військовослужбовцям з числа льотного екіпажу 44 оап сп да впс пкс зс рф на нанесення ракетних ударів із застосуванням високоточних авіаційних ракетних комплексів 9-А-7760 «Кинджал» (Х-47М2), носієм яких є літаки типу МіГ-31К, на ураження визначених цілей.

У свою чергу, на виконання вимог бойового розпорядження командувача да впс пкс зс рф, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , умисно, в умовах збройного конфлікту та у зв`язку з ним, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, перебуваючи у невстановленому місці, за невстановлених слідством обставин та часу, але не пізніше 04.09.2024, залучив командира 121 важкого бомбардувального полку 22 вбад да впс пкс зс рф полковника ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якому було доведено наказ у формі бойового розпорядження на використання ввіреного йому підрозділу для нанесення ракетних ударів із застосуванням високоточних крилатих ракет Х-101, носієм яких є літаки типу Ту-95МС.

На виконання вказаного бойового розпорядження ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , умисно, в умовах збройного конфлікту та у зв`язку з ним, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, перебуваючи у невстановленому місці, за невстановлених слідством обставин та часу, але не пізніше 04.09.2024, віддав наказ невстановленим військовослужбовцям з числа льотного екіпажу 121 вбап 22 вбад да впс пкс зс рф на ураження визначених цілей.

У результаті чітко спланованих та узгоджених між собою злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , направлених на серйозне порушенням законів і звичаїв війни, 04.09.2024 невстановлені військовослужбовці 121 вбап 22 вбад да впс пкс зс рф, та 44 оап сп да впс пкс зс рф, на виконання вищезазначених злочинних наказів, з використанням літаків типу Ту-95МС, здійснили бойовий виліт з аеродромів «Енгельс» і « Оленья » та після виходу на вогневий рубіж пуску в Саратовській області рф, приблизно після 03.20-04.00 здійснили пуски крилатих ракет Х-101, а також із літаків типу МіГ-31К, здійснивши бойовий виліт з аеродрому «Саваслейки» Нижньогородської області рф, після виходу на вогневий рубіж пуску в Тульській області рф, приблизно о 05.37-05.45 здійснили пуски двох високоточних аеробалістичних ракет X-47M2 «Кинджал». Зокрема було нанесено три умисні цілеспрямовані удари по об`єктам цивільної інфраструктури, які знаходяться у межах буферної зони об`єкта Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО і внесені до Списку всесвітньої спадщини, що перебуває під загрозою, з яких один удар крилатою ракетою Х-101 прийшовся по м. Львову по вул. Братів Міхновських та два удари аеробалістичними ракетами X-47M2 «Кинджал» по будівлям пам`ятки архітектури місцевого значення м. Львова, по вул. Коновальця та вул. Залізнична, внаслідок чого зазнали руйнувань та супутніх пошкоджень пам`ятки архітектури місцевого значення, прилеглі цивільні об`єкти, а також цивільні транспортні засоби.

Зазначені умисні протиправні дії ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими на цей час досудовим слідством особами із числа військового командування рф, призвели до руйнувань та супутніх пошкоджень з різним ступенем об`єктів культурної спадщини українського народу, які відповідно до норм міжнародного гуманітарного права знаходяться під захистом, а також супутніх пошкоджень прилеглих цивільних об`єктів, серед яких 25 пам`яток архітектури місцевого значення, а також 16 житлових будинків, які знаходиться у буферній зоні об`єкта Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, який внесено до Списку всесвітньої спадщини, що перебуває під загрозою.

Окрім цього, зазначені умисні протиправні дії ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими на цей час досудовим слідством особами із числа військового командування рф, призвели до загибелі восьми осіб, які проживали у будинках, що зазнали руйнувань та супутніх пошкоджень і на момент прильоту ракет були в приміщеннях.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 умисно порушили норми ст. 25, ч. 1 ст. 27 Положення про закони і звичаї війни на суходолі, яке є додатком до IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907; ст. 48, п. 1 та п. 2 ст. 52, ст. 53, п. 2 та п. 5 ст. 57, п. 4 та п. 5 ст. 85 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 08.06.1977; ст. 1, ч. 1 ст. 4, ст. 9 Гаазької Конвенції про захист культурних цінностей у випадку збройного конфлікту від 14.05.1954; ст. 1, п. 3 ст. 6 Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини від 16.11.1972, які зокрема забороняють умисне спрямування нападів на будівлі, призначені для релігійних, освітніх, мистецьких, наукових чи благодійних цілей, на історичні пам`ятки, твори мистецтва, які є культурною або духовною спадщиною народів та не являться військовими цілями.

Згідно з положеннями статті 8 (2) (b) (ix) Римського Статуту Міжнародного Кримінального Суду, вищезазначені діяння є серйозними порушеннями законів і звичаїв війни, тобто воєнними злочинами.

Тобто, громадянин російської федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органом досудового розслідування підозрюється у порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україні, що спричинили загибель людини, а також відданні наказу про вчинення таких дій, скоєного за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України.

Так, 05.11.2025 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України.

Також, 05.11.2025 повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик в статусі підозрюваного на 19.11.2025, 20.11.2025, 21.11.2025 опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 226 (8151).

Повний текст повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик в статусі підозрюваного 05.11.2025 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 у визначений час та дати до слідчого не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив і, як наслідок, місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 невідоме.

Відповідно до відповіді на доручення, отриманої з ГУ «Д» ДЗНД СБ України від 25.11.2025, громадянин російської федерації ОСОБА_6 станом на 25.11.2025 перебуває на території російської федерації.

25.11.2025 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду на території російської федерації з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи суспільно небезпечний характер вищевказаного кримінального правопорушення, яке віднесне до категорії особливо тяжких злочинів, та покарання у вигляді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання судом останнього винуватим, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, спотворити або сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання із зазначених у ньому підстав, просив задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, зазначив, що воно є необґрунтованим та безпідставним.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ГСУ СБ України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000229 від 04.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України.

05.11.2025 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України.

Також, 05.11.2025 повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик в статусі підозрюваного на 19.11.2025, 20.11.2025, 21.11.2025 опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 226 (8151).

Повний текст повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик в статусі підозрюваного 05.11.2025 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 у визначений час та дати до слідчого не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив і, як наслідок, місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 не відоме.

Відповідно до відповіді на доручення, отриманої з ГУ «Д» ДЗНД СБ України від 25.11.2025 громадянин російської федерації ОСОБА_6 станом на 25.11.2025 перебуває на території російської федерації.

25.11.2025 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 , та причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

Виходячи з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи наведене, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, слідчий суддя вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст.177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч.6 ст.193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст.25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

При аналізі питання наявності зазначених слідчим та прокурором ризиків, слідчий суддя дійшов висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_6 , який ухиляється від явки до органу досудового розслідування, суду, оголошений у державний, міждержавний та міжнародний розшук, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, яке віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, отже існують ризики, що останній переховується від органів досудового розслідування та суду, може незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, вчинити нові або продовжуватиме вчиняти кримінальне правопорушення.

Зазначені ризики є суттєвими, і як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 , будь-якого іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.

Слідчий суддя звертає увагу, що в даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч.4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 діб - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 діб - тимчасовий арешт за ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 діб - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч.4 ст.183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч.6 ст. 193 КПК України, містять достатньо обґрунтувань, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, у відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави для підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки останній оголошений у державний, міжнародний розшук, перебуває на території Російської Федерації, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.438 КК України.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що ч.6 ст.193 КПК України передбачено, що після затримання особи на підставі ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої в порядку вказаної норми, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, керуючись 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання старшого слідчого 2 відділу 3 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч.6 ст.193 КПК України - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя