Справа № 131/1702/25
Номер провадження 1-кп/131/103/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2025 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 вересня 2025 року за № 0000141 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сорока Іллінецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

учасники кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Іллінецькому районному суді Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000141 від 04 вересня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

25 листопада 2025 року захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 подала до суду письмове клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 48 КК України, оскільки внаслідок зміни обстановки обвинувачений перестав бути суспільно-небезпечним в зв`язку з тим, що є заброньованим, а також вперше вчинив нетяжкий злочин. Зазначено, що відповідно до військово-облікового документу «Резерв +», сформованого 04 листопада 2025 року військовозобов`язаному ОСОБА_3 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на строк проведення мобілізації. Особи, які заброньовані на період мобілізації не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а тому обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним в частині посягання на державний порядок забезпечення призову та мобілізації.

Виникнення обставини, яка виключає можливість призову обвинуваченого на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно вказує на відсутність ризику повторного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. Оскільки ОСОБА_3 було заброньовано, то останній перестав бути суспільно небезпечним внаслідок зміни обстановки.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 проти клопотання заперечував.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані в розпорядження суду матеріали кримінального провадження, письмове клопотання сторони захисту, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частина 3 ст. 288 КПК України встановлює, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 48 КК України передбачено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Суд бере до уваги роз`яснення, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму ВСУ „Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності від 23.12.2005 № 12, згідно яких в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому слід розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові ККС ВС від 13.04.2023 у справі №157/1091/22 (провадження №51-3787 км 22), відповідно до якого особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи в суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

В постанові від 15.04.2021 у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км19)ККС ВС зазначив, що такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом тощо.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, а саме ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації.

Суд дійшов висновку, що отримання ОСОБА_3 бронювання, не може в даному випадку бути визнано змінами умов життєдіяльності обвинуваченого в розумінні ст. 48 КК України, оскільки така обставина не існувала на момент вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та не стала для нього стримуючим фактором, який спонукав би його не вчиняти кримінальне правопорушення. Зокрема, в обвинувальному акті вказується, що ОСОБА_3 18.08.2025 року близько 14 години, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в АДРЕСА_2 відмовився від отримання повістки на відправку, яку надавав офіцер відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_6 , в якій вказувалось прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 18.08.2025 о 19 год. 00 хв. для відправки в складі команди до військової частини « НОМЕР_1 », зміст якої ОСОБА_3 доведено до відома в усній формі ОСОБА_6 .

За період з 18.08.2025 року до моменту бронювання, ОСОБА_3 добровільно не мобілізувався до лав Збройних Сил України, надане бронювання є обмеженим у часі.

Отже, суд приходить до висновку, що отримання ОСОБА_3 у встановленому законом порядку бронювання не співвідноситься з вимогами ст. 48 КК України, тому у задоволенні клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 48 КК України слід відмовити.

До такого ж висновку дійшли Київський апеляційний суд в ухвалі від 03.12.2024 у справі № 359/7582/24 (провадження № 11-кп/824/5535/2024) та Черкаський апеляційний суд в ухвалі від 13.01.2025 у справі № 700/583/24 (провадження № 11-кп/821/245/25).

Керуючись ст.ст. 44,48 КК України, 285-288, 369-372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження №0000141 від 04 вересня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Суддя: