Справа № 142/715/25
Провадження №11-кп/801/1053/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвоката

в режимі відеоконференції ОСОБА_6

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2025 року про продовження заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні.

Продовжено застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, тобто до 22 листопада 2025 року включно із визначеною сумою застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень 00 копійок в разі внесення якої обвинувачений може бути звільнений з-під варти з одночасним покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що в судовому засіданні прокурором доведено продовження існування ризиків, які були підставою для застосування запобіжного заходу, та на даному етапі провадження застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання процесуальних рішень. Також суд знайшов підстави для визначення обвинуваченому розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 ставиться питання про скасування ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2025 року. Просить винести рішення, яким змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання або домашній арешт.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суду є незаконна та необґрунтована, винесена без урахування всіх фактичних обставин справи, прокурором в судовому засіданні не доведено обставин для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, крім того вказує, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, судом повідомлялись належним чином про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, у зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Висновки суду про необхідність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як вбачається з ухвали суду, прокурором в судовому засіданні та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів вчинених в умовах воєнного стану, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що було враховано при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та продовженні його строку, на даний час не зменшились, зокрема обвинувачений з огляду на санкції статей обвинувачення зможе переховуватись від суду, чинити незаконний вплив на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Також апеляційний суд вважає, що під час розгляду клопотання, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України обвинуваченому обґрунтовано визначено розмір застави, який є співрозмірним та таким, що за умови внесення останнього забезпечить виконання процесуальних рішень.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні апеляційним судом не виявлено.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2025 року про продовження заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: