ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 Справа №607/21303/25 Провадження №1-кп/607/1968/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000982 від 15 травня 2025 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кваси Рахівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, працюючого менеджером ТОВ «ПВП Насосенергопром», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

15.05.2025 року близько 19:10 год водій ОСОБА_3 керував технічно-справним автомобілем Chevrolet Aveo, р.н. НОМЕР_2 та рухався лівою смугою руху просп. Степана Бандери, яка призначена для повороту ліворуч до вул. Шухевича та наближався до регульованого сигналами світлофору перехрестя пр. Степана Бандери та вул. Шухевича, маючи на меті виконати поворот ліворуч.

Під час керування транспортним засобом водій ОСОБА_6 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) Правил Дорожнього Руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із зміни та доповненнями (далі ПДР України).

В цей час, правою смугою для руху пр. Степана Бандери, в напрямку вул. Руська, рухався технічно-справний мотоцикл KOVI 450-4Т, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_7 , із швидкістю у діапазоні від 103 до 121 км/год.

Виїхавши на вказане перехрестя на зелений сигнал світлофора, водій ОСОБА_8 всупереч вимогам п.п. 10.1, 16.6 ПДР України, маючи об?єктивну можливість виявити, що в зустрічному напрямку рухається мотоцикл, перед початком зміни напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, а розпочав виконання маневру повороту ліворуч, виїхав на праву смугу руху зустрічного йому напрямку, де допустив зіткнення із мотоциклом KOVI 450-4Т, р.н. НОМЕР_4 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_7 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій мотоцикла KOVI 450-4Т, р.н. НОМЕР_3 , неповнолітній ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: травми голови у виді закритих переломів кісток лицевого черепа (нижньої та латеральної (зовнішньої) стінок верхньощелепної пазухи однойменної кістки зліва), струсу головного мозку та зовнішніх ушкоджень - "забійна рвана" рана потиличної ділянки волосяної частини голови справа та "підшкірна гематома" її тім?яно-потиличної ділянки зліва, садна обличчя (без уточнення анатомічної локалізації), закритого перелому грудинного кінця правої ключиці, закритої травми грудної клітки у виді забиття легень та серця, яка супроводжувалась явищами правобічного і малого лівобічного пневмотораксу (накопичення повітря в плевральній порожнині), закритої травми поперекового відділу хребта у виді переломів лівих поперечних відростків 4-5-го хребців, без порушення функції спинного мозку, закритої травми тазу у виді багатовідламкових переломів крижової кістки двобічно та розриву лобкового симфізу (з?єднання), «закритий перелом основ 1-2-3 плюсневих кісток» лівої стопи, які належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння - п.п. 2.2.1(a.), 2.1.2. 2.2.3(0) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 10.1, 16.6 ПДР України, перебуває у прямому причинному зв?язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_7 , оскільки водій ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру.

2. Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_4 підтримала обвинувачення в повному обсязі за ч. 2 ст. 286 КК України, вважаючи всіма поданими доказами винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведеною.

З врахуванням особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, офіційно працює за межами Тернопільської області, а саме у Івано-Франківській області, а тому потребує повсякденного використання транспортного засобу, а також враховуючи наявність обставин що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, просила призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування основного покарання з випробуванням на строк 1 рік, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, просила стягнути з ОСОБА_3 кошти за проведення експертиз у кримінальному провадженні, вирішити питання щодо скасування арештів та долі речових доказів.

3. Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та вказав, що він активно сприяв розкриттю інкримінованого йому злочину.

Також повідомив, що 15 травня 2025 року приблизно о 19:00-19:10 годині він здійснював маневр виїжджаючи з вул. Глиняна на просп. С. Бандери. Так, виїхавши на центральну дорогу, він перестроївся в другий ряд для здійснення повороту на вул. Шухевича. Дочекавшись зеленого сигналу світлофора, він пропустив близько чотири-п`ять машин, що рухалися, після чого оглянув смугу зустрічного руху на наявність транспортних засобів. При цьому вказав, що безпосередньо близько до нього він не бачив транспортного засобу, тільки в районі аптеки, що вище. Зазначив, що здійснював звичайний маневр, при цьому пригальмував перед пішохідним переходом, і фактично коли він уже завершував маневр відчув поштовх в задню праву частину автомобіля. Не зрозумів, що сталось, при цьому одразу вийшов з автомобіля і побачив уламки. Надалі обійшовши автомобіль побачив шолом, а тоді мотоцикліста, який лежав вздовж правового порогу, одна нога була під машиною, друга нога з правої сторони. Він одразу підбіг до нього, прислухався чи останній дихав та почав кликати людей, щоб викликали швидку допомогу, поліцію. Тоді він витягнув з-під машини ногу потерпілого, відкрив багажник, витягнув пінопласт, щоб перекласти останнього із холодної землі. Зазначив, що визнає, що не промоніторив дорожню обстановку.

Також вказав, що у день події в нічну пору з потерпілим у лікарні були присутні його сини. На наступний день після події він зустрівся з батьками потерпілого, надалі постійно відвідував його у лікарні та турбувався про його стан здоров`я.

Крім того, зазначив, що повністю відшкодував усю шкоду, крім належних страхових виплат.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив врахувати, що обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, а тому просив призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки обвинувачений працює та добирається в іншу область. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на строк 1 рік.

4. Позиція потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, водночас законний представник ОСОБА_9 скерував на адресу суду клопотання, у якому просив проводити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 без їхньої участі. Також повідомив, що обвинувачений вживав усіх заходів щодо відшкодування завданої шкоди та постійно брав активну участь у житті неповнолітнього потерпілого у період його перебування у лікарні та реабілітації. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не мають, оскільки матеріальна та моральна шкода, завдана даним кримінальним правопорушенням, повністю відшкодована. Також зазначив, що як вбачається із суті обвинувачення, даний злочин є необережним, а тому просив суд у разі доведення вини не застосовувати суворе покарання до обвинуваченого ОСОБА_3 .

5. Вирішення питання щодо проведення судового розгляду кримінального провадження у відповідності до приписів ч. 3 ст. 349 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

6. Статті (частини статті) КК України, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

7. Мотиви призначення покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За частиною 2 ст. 60 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких, конкретні обставини справи, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра. До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілому завданого збитку (окрім належних страхових виплат), витрат понесених на лікування потерпілого, а також думку законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , який претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має та просить обвинуваченого суворо не карати. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

Окрім цього, з врахуванням обставин вчинення правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, думки законного представника потерпілого, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного виду покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Також суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 у період дії іспитового строку на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання.

Крім того, вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд бере до уваги висновки Пленуму Верховного Суду України, зокрема, відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», із змінами, у кожному випадку призначення покарання за ч. 1 та 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Призначення додаткових покарань має важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим так і іншими особами, у зв`язку з чим судам при постановленні вироку слід обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

При цьому слід зазначити, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керування транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування. Відповідна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 08.02.2018 року у справі №361/2704/16-к.

Таким чином, вирішуючи питання доцільності призначення обвинуваченому ОСОБА_3 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, суд вважає можливим не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки основним видом трудової діяльності обвинуваченого є саме керування транспортним засобом, що є єдиним джерелом його доходу останнього, про що свідчить довідка долучена до матеріалів кримінального провадження надана ТОВ «ПВП Насосенергопром». Крім того, суд бере до уваги те, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння обвинувачений не перебував, добровільно відшкодував потерпілому завданий збиток, витрати понесені на лікування потерпілого ОСОБА_10 , а також враховує думку прокурора та сторони захисту, які просили не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає, що арешт, накладений ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2025 року у справі № 607/9950/25 на вилучені під час огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) транспортні засоби, а саме: автомобіль марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2007 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова): НОМЕР_6 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 є ОСОБА_11 , та мотоцикл марки «Kovi», моделі «450-4T», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_8 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 є ОСОБА_9 , шляхом заборони їх відчуження, розпорядження та користування ними, слід скасувати.

Долю речових доказів, необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Крім того, у кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати за проведення: судової фототехнічної експертизи від 01.07.2025 № СЕ-19/120-25/6202-ФП в розмірі 4457,00 гривень; судової інженерно-транспортної експертизи від 15.07.2025 № СЕ-19/120-25/8286-ІТ в розмірі 2674,20 гривень; судової інженерно-транспортної експертизи від 11.07.2025 № СЕ-19/120-25/8285-ІТ в розмірі 2674,20 гривень; судової інженерно-транспортної експертизи від 15.08.2025 № СЕ-19/120-25/8277-ІТ в розмірі 5348,40 гривень; судової інженерно-транспортної експертизи від 22.09.2025 № СЕ-19/120-25/11153-ІТ в розмірі 5348,40 гривень, які суд вважає слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 в період дії іспитового строку наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Арешт, накладений ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2025 року у справі № 607/9950/25 на вилучені під час огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) транспортні засоби, а саме: автомобіль марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2007 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова): НОМЕР_6 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 є ОСОБА_11 , та мотоцикл марки «Kovi», моделі «450-4T», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_8 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 є ОСОБА_9 , шляхом заборони їх відчуження, розпорядження та користування ними скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- автомобіль марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер шасі (кузова): НОМЕР_6 , який згідно з постановою слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області зберігається на території спецмайданчика ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області повернути власнику майна ОСОБА_11 ;

- мотоцикл марки «Kovi», моделі «450-4T», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_8 , який згідно з постановою слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області зберігається на території спецмайданчика ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області повернути власнику майна ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні:

- судової фототехнічної експертизи від 01.07.2025 № СЕ-19/120-25/6202-ФП в розмірі 4457,00 гривень;

- судової інженерно-транспортної експертизи від 15.07.2025 № СЕ-19/120-25/8286-ІТ в розмірі 2674,20 гривень;

- судової інженерно-транспортної експертизи від 11.07.2025 № СЕ-19/120-25/8285-ІТ в розмірі 2674,20 гривень;

- судової інженерно-транспортної експертизи від 15.08.2025 № СЕ-19/120-25/8277-ІТ в розмірі 5348,40 гривень;

- судової інженерно-транспортної експертизи від 22.09.2025 № СЕ-19/120-25/11153-ІТ в розмірі 5348,40 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1