Справа №705/6209/25
1-кс/705/1856/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м.Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про самовідвід слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_3 , що був заявлений у межах розгляду скарги ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2025 на розгляд слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_3 надійшли матеріали скарги ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя ОСОБА_3 03.11.2025 у вказаній справі заявив самовідвід.

Заява слідчого судді ОСОБА_3 обґрунтована тим, що ОСОБА_4 оскаржує бездіяльність працівників Уманського РУП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 . При цьому зазначає, що ОСОБА_5 протягом 2023-2025 років працювала на посаді помічника судді в Уманському міськрайонному суді Черкаської області, а також зверталася до суду з позовом, у якому відповідачем зазначила Уманський міськрайонний суд Черкаської області. Вказані обставини є такими, що можуть викликати у стороннього спостерігача сумнів у безсторонності та неупередженості судді під час розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого.

Слідчий суддя ОСОБА_3 додаткових пояснень до поданої ним заяви про самовідвід не подав, у судове засідання для розгляду його заяви про самовідвід не прибув.

Заявник, який подав скаргу ОСОБА_4 , та представник Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, які належним чином повідомлені про розгляд заяви про самовідвід, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суду не повідомили.

Дослідивши заяву про самовідвід слідчого судді, вивчивши матеріали за скаргою ОСОБА_4 , оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів, обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді, суддя дійшов висновку, що у задоволенні заяви про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Зокрема в пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява № 7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У пункті 50 рішення ЄСПЛ в справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Крім цього, як зазначено у пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Craxi v. Italy» від 7 грудня 2000 року, професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Отже, для вирішення питання щодо відводу судді або складу суду необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

У заяві слідчого судді ОСОБА_3 зазначено, що підставою для заявлення ним самовідводу стало те, що ОСОБА_4 оскаржує бездіяльність працівників Уманського РУП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , яка певний час працювала в Уманському міськрайонному суді та зверталася з певним позовом до цього ж суду, як до відповідача.

Проте, як убачається зі змісту поданої ОСОБА_4 скарги, він звертався до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 366, 367, 357 КК Украйни, не ОСОБА_5 , а безпосередньо медичними фахівцями Уманської ЦРЛ, оскільки вважає, що безпідставно, всупереч вимогам законодавства, із зловживанням службовим становищем, на підставі сфальшованих документів було прийнято рішення про встановлення дитині статусу дитини з інвалідністю, оформлене у вигляді медичного висновку № 82 Уманської центральної міської лікарні від 21.12.2023, який у подальшому був використаний ОСОБА_5 для отримання певних пільг.

Щодо перебування у трудових відносинах ОСОБА_5 з Уманським міськрайонним судом та подання нею позову до цього суду необхідно врахувати таке.

Рішенням ради суддів України від 04.10.2024 № 33 схвалені Правила організації ефективного судочинства, розроблені та затверджені Обухівським районним судом Київської області, Деснянським районним судом міста Києва, Київським апеляційним судом, Сьомим апеляційним адміністративним судом, Північним апеляційним господарським судом (додатки 1-5) (далі Правила). Цим же рішенням рекомендовано судам України опрацювати питання впровадження аналогічних правил ефективного судочинства шляхом їх затвердження на зборах відповідних судів. Дані Правила розроблені на підставі статей 1, 3, 55, 131-1, 131-2 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідають цивільному процесуальному, кримінальному процесуальному, адміністративному та господарському законодавству України, Рекомендаціям CM/Rec (2010) № 12 Комітету Міністрів Ради Європи від 17 листопада 2010 року щодо суддів та виходять з принципу верховенства права і не суперечать чинному законодавству, відповідно до якого суд вирішує справи, запроваджуючи єдині стандарти вирішення процесуальних питань, які оформлюються ухвалами і приймаються із застосуванням суддівського розсуду.

Зазначені Правила містять положення, що зокрема не є «іншими обставинами, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді»: обставина, що учасником справи є працівник апарату цього суду, за винятком обставин, що свідчать про наявність прямого підпорядкування головуючому у справі вказаного учасника справи.

ОСОБА_5 не була у будь-якому підпорядкування судді ОСОБА_3 , а позов ОСОБА_5 був поданий до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, та стороною чи будь-якою заінтересованою особою у справі не був суддя ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку, що заяву про самовідвід слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 75, 80-82, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_3 про самовідвід відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1