Провадження № 11-сс/991/709/25
Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року місто Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23.10.2025, якою відмовлено в задоволенні скарги на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 в межах кримінального провадження № 0000574,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Детективи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) під процесуальним керівництвом прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000574 від 07.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК України) за фактом привласнення, розтрати та заволодіння майном АТ «Харківобленерго» в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовими особами цього товариства своїм службовим становищем під час проведення процедур закупівель товарів за завищеними цінами протягом 2021-2022 років у підконтрольних постачальників внаслідок конкурентно узгоджених дій, у результаті чого Товариству завдано матеріальну шкоду на загальну суму 319.1 млн грн біт та послуг, які при цьому вчиняли дії, спрямовані на визначення переможцями торгів конкретних учасників, з якими надалі укладались відповідні договори на закупівлі товарів, робіт та послуг за завищеними цінами.

Окрім того, у цьому кримінальному провадженні 22.05.2023, 14.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) внесено відомості за ч. 5 ст. 191 КК України (2 епізоди), зокрема, за фактом привласнення, розтрати, заволодіння майном AT «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовими особами AT «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» своїм службовим становищем під час закупівлі лічильників за завищеними цінами у ТОВ «Харківський електротехнічний завод «Енергоміра» (далі - ТОВ «ХЕТЗ «Енергоміра») за договорами: від 25.05.2021 № Ц9354, від 27.09.21 № Ч5360, протягом 2021-2022 років.

Також, у цьому кримінальному провадженні 29.07.2024 до ЄРДР внесено відомості за ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України (2 епізоди) про те, що службові особи AT «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО», діючи умисно всупереч державним інтересам у вигляді ефективного використання фінансових ресурсів підприємства та забезпечення прибутковості діяльності державних підприємств, шляхом зловживання службовим становищем з метою заволодіння майном (грошовими коштами) AT та обернення їх на власну користь та на користь третіх осіб, а саме ТОВ «ХЕТЗ «ЕНЕРГОМІРА», для задоволення власних корисливих інтересів, мали намір упродовж 2021-2022 років заволодіти майном (грошовими коштами) Товариства у результаті проведення процедур державних закупівель з ідентифікаторами UA-2021-03-02-006297-a, UA-2021-07-09-004016-с, а також укладенням та виконанням за їх наслідком договорів поставки Ц9354 від 25.05.2021 та Ч5360 від 27.09.2021 відповідно, на загальну суму 7 181 086,68 грн з ПДВ, що є особливо великим розміром, та ТОВ «ЕК «ЕНЕРГО-ТАЙМ», для задоволення власних корисливих інтересів, мали намір упродовж 2021-2022 років заволодіти майном (грошовими коштами) Товариства у результаті проведення процедури державної закупівлі з ідентифікатором UA-2021-07-09-001403-b, а також укладенням та виконанням за її наслідком договору поставки Ч5656 від 04.10.2021 відповідно на загальну суму 110 891 305,86 грн з ПДВ, що є особливо великим розміром, однак з причин, що не залежали від їх (службових осіб) волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінальних правопорушень до кінця.

Поряд з цим, 28.01.2025 до ЄРДР внесено відомості за ч. 2 ст. 209 КК України про те, що керівниками ТОВ «ХЕТЗ «ЕНЕРГОМІРА» та ТОВ «ЕК «ЕНЕРГО-ТАЙМ», які усвідомлювали одержання коштів злочинним шляхом (отримані у результаті проведення закупівель електротехнічного обладнання за завищеними цінами, що становить суму різниць у вартості поставленого товару, що був сплачений АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» за договорами поставки Ц9354 від 25.05.2021 та Ч5360 від 27.09.2021, укладених із ТОВ «ХЕТЗ «ЕНЕРГОМІРА» на постачання лічильників у порівнянні з ринковими цінами. Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, становить 11 126 652,90 грн з ПДВ), із залученням інших суб`єктів підприємницької діяльності, з метою їх легалізації (відмивання), вчинено фінансові операції та правочини з цими коштами на загальну суму 10 538 101,20 грн.

У межах зазначеного кримінального провадження, 02.06.2025 о 00 год 12 хв співробітники НАБУ, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), затримали ОСОБА_6 за підозрою у заволодінні грошових коштів АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» (та замаху на таке заволодіння) в складі організованої групи, до якої також увійшли службові та посадові особи ТОВ «ЕК «ЕНЕРГО-ТАЙМ» та ТОВ «ХЕТЗ «ЕНЕРГОМІРА» в особливо великих розмірах, під час проведення закупівель АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» у 2021-2022 роки електротехнічного обладнання - лічильників та трансформаторів, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України.

Надалі 02.06.2025 о 17 год 53 хв ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України.

01.08.2025 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у заволодінні чужим майном в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене організованою групою;

- ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у незакінченому замаху на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене організованою групою.

Уважаючи повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри незаконним, безпідставним та таким, що належить скасувати, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді Вищого антикорупційного суду з відповідною скаргою.

За результатами розгляду, слідчий суддя своєю ухвалою від 23.10.2025 відмовив у задоволенні скарги, оскільки дійшов висновку, що на рівні стандарту «достатніх підстав (доказів)» матеріали досудового розслідування підтверджують можливу причетність ОСОБА_6 до інкримінованого злочину за тих обставин, що викладені у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри. З первинного повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри слідує, що правова кваліфікація кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України та виклад фактичних обставин їх вчинення ОСОБА_6 за версією сторони обвинувачення по суті не зазнали змін. Орган досудового розслідування повною мірою дотримався вимог до порядку здійснення досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подав до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу.

У своїй апеляційній скарзі сторона захисту посилається на те, що висновки слідчого судді є помилковими та слідчий суддя не здійснив належний судовий контроль. На переконання сторони захисту, повідомлення про підозру та зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 є необґрунтованими та їх не було вручено в порядку, встановленому КПК України, що свідчить про необхідність скасування вказаних процесуальних рішень з огляду на таке:

- Аналіз змісту повідомлення про підозру від 02.06.2025 та його співставлення з повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 01.08.2025 (у частині викладу обставин вчинення злочину ОСОБА_6 ) свідчить лише про коригування окремих формулювань: зазначення ПІБ учасників організованої групи замість застосування загальної назви / скорочення «ОГ», у незначних випадках згадується час та / або дата, які в цілому не вказують на нові/суттєво інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Разом із тим, у зміну покладені ті ж самі докази, що й у первинний текст повідомлення про підозру, тим доказам вже була надана оцінка з боку органу досудового розслідування, що і стало підставлю для складання первинного повідомлення про підозру.

Також сторона обвинувачення не встановила жодних нових обставин, які б могли вплинути на оцінку і кваліфікацію діяння, змінити характер відомостей, викладених в попередньому повідомленні про підозру, уточнити фактичні обставини скоєного, спричинити іншу оцінку зібраних доказів або виправити раніше допущені помилки чи неточності формулювання підозри, не встановлено нових доказів, іншої правової кваліфікації дій ОСОБА_6 .

Отже, на думку захисту, складення відносно ОСОБА_6 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри є безпідставним та необґрунтованим, не ґрунтується па жодних нових встановлених обставинах та отриманих доказах;

- Повідомлення про підозру ОСОБА_6 здійснено поза межами строків досудового розслідування, адже такий строк закінчився 14.10.2024 після спливу двох місяців з дня повідомлення першої підозри у цьому кримінальному провадженні. До того ж строк продовжений ОСОБА_9 як прокурором із групи прокурорів, а не як заступником Генерального прокурора;

- Затримання ОСОБА_6 є незаконним. Детективам НАБУ було достеменно відомо, що на момент затримання ОСОБА_6 у нього не було процесуальних обов`язків підозрюваного в жодному кримінальному провадженні, а у детективів не було жодних достовірних даних про те, що він має намір втекти з країни, тому він був незаконно позбавлений свободи;

- Підозра є необґрунтованою, а докази покладені в її обґрунтування є недопустимими. Склад кримінальних правопорушень відсутній, адже, на переконання захисту, фактично відбулись господарські операції, які створили умови для отримання прибутку іншими підприємствами. У діях ОСОБА_6 відсутні будь-які ознаки організатора / виконавця кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також дії, спрямовані на розроблення злочинного плану, залучення осіб до вчинення злочину, розподілу обов`язків між будь-якими особами.

Позиції учасників судового провадження

Учасники судового провадження у судове засідання не прибули. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. Клопотання про відкладення чи поважність неприбуття у судове засідання до суду не подали. Свої позиції щодо вимог та доводів апеляційної скарги суду не надали.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) колегія суддів вважає за можливо розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасників судового провадження.

Мотиви суду

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданої апеляційної скарги, дослідила матеріали, які надійшли від слідчого судді, перевірила доводи апеляційної скарги, та дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Пунктом 3 частини 1 статті 208 КПК України передбачено право уповноваженої особи затримати особу без ухвали слідчого судді підозрювану у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності НАБУ.

Затримання особи за підозрою у вчиненні злочину є однією із підстав набуття такою особою статусу підозрюваного.

Повідомлення про підозру є важливою процесуальною гарантією прав особи, оскільки з моменту вручення особі повідомлення про підозру виникає комплекс кримінально-процесуальних прав та обов`язків, внаслідок чого суттєво змінюється її процесуальний статус, зокрема, особа набуває статусу підозрюваного.

За змістом ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру здійснюється за наявності для цього відповідних підстав, тобто, у слідчого, прокурора повинні бути наявні достатні підстави вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення.

Зміст письмового повідомлення про підозру унормований ст. 277 КПК України. Зокрема, повідомлення про підозру має містити відомості про: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного.

Відповідно до ч. 2 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Статтею 279 КПК України визначена можливість сторони обвинувачення у випадку виникнення підстав повідомити особі про нову підозру або про зміну раніше повідомленої підозри.

Пунктом 10 частини 1 статті 303 КПК України передбачена можливість оскарження на досудовому провадженні повідомлення про підозру підозрюваним і його захисник.

Ключовим питанням у справах, пов`язаних з оскарженням повідомлення про підозру, є саме обґрунтованість підозри, а не лише формальне дотримання процедури повідомлення. Іншими словами, повідомлення про підозру повинно базуватися на фактичних обставинах та доказах, які дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини у ряді рішень (наприклад, у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», а також у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») роз`яснив, що обґрунтована підозра вимагає наявності фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення.

Разом із тим, положення КПК України не передбачають необхідності доказування обвинувачення на стадії повідомлення про підозру з такою ж доказовою силою, як це вимагається для постановлення обвинувального вироку. На цьому етапі достатньо наявності сукупності доказів, які об`єктивно вказують на ймовірну причетність особи до злочину, що є підставою для продовження досудового розслідування.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги та вважає їх безпідставними з огляду на таке.

02.06.2025 ОСОБА_6 затриманий співробітниками НАБУ на підставі п. 3 ч. 1 ст. 208 КПК України (якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності НАБУ).

За змістом відповідного протоколу, під час затримання ОСОБА_6 , окрім іншого, повідомлено підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється - за підозрою у заволодінні грошових коштів АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» (та замаху на таке заволодіння) в складі організованої групи, до якої також увійшли службові та посадові особи ТОВ «ЕК «ЕНЕРГО-ТАЙМ» та ТОВ «ХЕТЗ «ЕНЕРГОМІРА» в особливо великих розмірах, під час проведення закупівель АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» у 2021-2022 роках електротехнічного обладнання - лічильників та трансформаторів, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України.

Крім того, під час затримання ОСОБА_6 були роз`яснені його права, про його затримання повідомлено дружині, а також міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги.

Надалі цього ж дня о 17 год 53 хв ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України.

Отже, з огляду на те, що в органу досудового розслідування були підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого злочину, що розслідується детективами НАБУ, колегія суддів визнає неспроможними доводи захисту на те, що на момент затримання ОСОБА_6 не мав статусу підозрюваного. Адже, затримання особи за підозрою у вчиненні злочину і є однією із підстав набуття такою особою статусу підозрюваного.

Крім того, варто зазначити, що ОСОБА_6 затримали в пункті пропуску/контролю «УСТИЛУГ» (ідентифікаційний № ППК 71400) під час його спроби виїхати за межі території України, а тому наявність ризику переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду (відповідні оцінка та висновки наведені нижче), дозволяє колегії суддів дійти висновку, що на момент затримання в органу досудового розслідування були обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний має намір втекти з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Відповідні твердження захисту в цій частині та доводи про не зазначення у протоколі затримання підстави затримання не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, колегія суддів переконана, що затримання ОСОБА_6 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 208 КПК України було обґрунтованим та законним.

Крім того, на переконання захисту, повідомлення про підозру відбулося поза межами строків досудового розслідування, адже порядок продовження був порушений - строк продовжений ОСОБА_9 як прокурором із групи прокурорів, а не як заступником Генерального прокурора. Такі доводи захисту колегія суддів вважає безпідставними, оскільки прямої заборони на перебування заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 , як прокурором у групі прокурорів, кримінальне процесуальне законодавство не містить.

До того ж вартими уваги в цій частині доводів є висновки Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 14.05.2024 (у справі № 991/7976/23) - питання, яке стосується строків досудового розслідування може бути предметом оцінки суду у разі надходження обвинувального акту до суду у порядку, передбаченому п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України. Висловлені в ухвалі слідчого судді висновки щодо строків досудового розслідування не мають преюдиційного значення для суду, який буде з`ясовувати питання про те, чи надійшов обвинувальний акт до суду у межах строку досудового розслідування.

Отже, оцінка дотримання строку досудового розслідування виходить за межі повноважень як слідчого судді під час вирішення скарги у порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, так і колегії суддів під час апеляційного перегляду.

У своїй апеляційній скарзі сторона захисту також посилається на те, що підозра є необґрунтовано та непідтвердженою доказами.

Колегія суддів такі доводи сприймає критично та в цій частині зазначає таке.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. А тому, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), від 21.04.2011, заява №42310/04, п. 175).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. The United Kingdom), від 28.10.1994, заява № 14310/88, п. 55).

Тобто, стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії вирішення питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (рішення ЄСПЛ у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява №72508/13, п. 184).

Отже, під час перевірки, чи наявна обґрунтована підозра вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України, має бути з`ясовано, чи наявні факти або інформація, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що він своїми діями міг вчинити кримінальні правопорушення, а також, чи такі виправдовують подальше розслідування.

Колегія суддів, після перевірки фактів, відомостей та доказів, наданих сторонами судового провадження, погоджується з фактичними обставинами, встановленими слідчим суддею, та висновком слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України.

На переконання колегії суддів сторона обвинувачення навела достатні відомості про обставини вчинення дій, кваліфікованих за вказаними статтями КК України, які в сукупності з дослідженими матеріалами дають підстави для висновку, що мали місце події, про які зазначається в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри. Тобто кримінальні правопорушення могли бути вчинені за описаних у повідомленні обставин. На підтвердження цього сторона обвинувачення надала достатні матеріали, на які слідчий суддя послався при ухваленні оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведеного.

Разом із тим, колегія судді зауважує, що вищенаведені висновки про обґрунтованість підозри не констатують наявність у діях ОСОБА_6 вини у вчиненні злочинів, адже на цій стадії ані слідчий суддя, ані суд апеляційної інстанції, не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності. Ці питання вирішує безпосередньо суд при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Отже, з урахуванням зазначеного вище, не вирішуючи питання про доведеність вини підозрюваного, виходячи із сукупності досліджених матеріалів, доданих до клопотання, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених обставин у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри. Висновки слідчого судді в цій частині є обґрунтованими.

До того ж колегія суддів звертає увагу на те, що обґрунтованість підозри вже неодноразово перевірялась у цьому кримінальному провадженні, зокрема в рамках розгляду слідчим суддею клопотань сторони обвинувачення про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовження строку дії обов`язків, арешту майна, та відповідного апеляційного перегляду.

Посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на недоведеність причетності ОСОБА_6 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень є передчасними та фактично зводяться до необхідності встановлення усіх обставин інкримінованих кримінальних правопорушень й надання оцінки окремим, зібраним стороною обвинувачення доказам, що здійснюється на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, на підставі оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку за результатами судового розгляду.

Наразі повідомлення про підозру відображає наявний та достатній у сторони обвинувачення об`єм даних вважати, що особа причетна до вчинення кримінального правопорушення та воно не має містити всі необхідні обставини для встановлення вчинення кримінального правопорушення, як то обвинувальний акт.

Крім того, у цій частині доводів захисту колегія суддів зауважує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершено, продовжується збір доказів, а тому сторона обвинувачення не позбавлена можливості уточнити певні обставини вчинення кримінального правопорушення шляхом збирання додаткових доказів. У випадку виникнення підстав, під час досудового розслідування слідчий, прокурор наділені повноваженнями як повідомити про нову підозру, так і змінити раніше повідомлену підозру, що було і зроблено детективом 01.08.2025 - ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

З цього процесуального рішення детектива та первинно повідомлення про підозру слідує, що коригування зазнали певні формулювання: зазначені ПІБ учасників організованої групи замість застосування загальної назви / скорочення «ОГ», у незначних випадках згадується час та / або дата, які в цілому не вказують на нові/суттєво інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Отже, по суті правова кваліфікація кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 й ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України, та виклад фактичних обставин його вчинення ОСОБА_6 за версією сторони обвинувачення, не зазнали змін.

У цій частині є слушними висновки слідчого судді про необхідність поваги до принципу «остаточності» судового рішення («res judicata»), що є складовою принципу юридичної визначеності, та неможливість повторного судового перегляду тих самих питань за незмінних фактичних обставин та доказів.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що захист не навів будь-яких переконливих аргументів чи доказів, які б свідчили, що повідомлена ОСОБА_6 підозра є необґрунтованою. Самих лише заяв захисту не достатньо для того, щоб дійти висновку, що увесь правовий механізм, задіяний правоохоронними органами у цьому випадку був неправильно використаний, що від початку і до кінця органи влади діяли недобросовісно чи з очевидною неповагою до гарантій, передбачених КПК України чи Конституцією України.

Щодо інших доводів сторін

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.12.2021 у справі № 11-164сап21 висловила позицію, згідно з якою, зокрема, у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Отже, колегія суддів не надає окремо детальні відповіді на ряд інших доводів сторони захисту, оскільки вони не мають суттєвого значення для вирішення питань цього розгляду. Вказане також узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, 18.07.2006.

На переконання колегії суддів у цьому провадженні надано відповіді на всі вагомі аргументи.

Висновки Суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку (стаття 310 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Рішення, одне з яких за результатами розгляду апеляційної скарги може постановити апеляційний суд, передбачені ст. 407 КПК України.

Колегія суддів уважає, що рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим, таким що ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими слідчим суддею, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. 309, 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23.10.2025 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4