Провадження №1-кп/932/1048/24
ВИРОК

Іменем України

12.12.2025 Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представників потерпілих - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження №0000207 від 05.11.2023 щодо ОСОБА_12 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Українську Донецької області, має професійно-технічну освіту, не одружений, офіційно не працює, раніше не судимий, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119, ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2023 близько 11 години ОСОБА_12 з метою з`ясування неприязних відносин, що склалися між його співмешканкою ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , зателефонував останній та запропонував зустрітися, на що остання погодилася та повідомила своє місцезнаходження.

Того ж дня близько 11-15, точного часу не встановлено, ОСОБА_12 зустрівся зі ОСОБА_7 та її чоловіком ОСОБА_14 біля магазину за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_7 відійти, щоб окремо поговорити, але ОСОБА_14 схопив рукою за верхній одяг ОСОБА_12 та повідомив, що він проти цього, запропонувавши розмовляти при ньому. На цей час у обуреного такою поведінкою ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_14 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

05.11.2023 близько 11-20, точного часу не встановлено, біля палатки, розташованої на відстані 5м від магазину продуктів по вул. Європейській, 1В, в м. Селидовому Донецької області, ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , не маючи умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень та умисного вбивства, діючи зі злочинною недбалістю, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків результаті своїх дій у вигляді смерті потерпілого, хоча у вказані ситуації повинен був і міг їх передбачити, враховуючи обстановку, що склалася - те, що ОСОБА_14 знаходиться на пішохідній доріжці з твердим асфальтовим покриттям та при падінні може отримати травму голови, навмисно завдав одного удару кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_14 , від якого останній, не втримавши рівновагу, впав на пішохідну доріжку з висоти власного зросту, при цьому вдарившись потиличною частиною голови об асфальтове покриття, та втратив свідомість.

В результаті протиправних недбалих дій ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_14 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, переламу кісток основи черепа, забою головного мозку, крововиливів у товщу м`яких тканин голови, під тверду та м`які оболонки, речовину головного мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку, що призвело до настання смерті ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того 05.11.2023 після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 у ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень останній.

05.11.2023 близько 11-25, точного часу не встановлено, біля палатки, розташованої на відстані 5м від магазину продуктів по вул. Європейській, 1В, в м. Селидовому Донецької області, ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , умисно наніс одного удару кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_7 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді гематоми повік правого ока, що супроводжувалася струсом головного мозку, а також посттравматичною нейропатією другої гілки трійчастого нерву справа, цефалічним та вираженим антено-вегетативним синдромом за гіпертонічним типом, що за ступенем тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пред`явлено в межах кримінального провадження цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в сумі по 2000000,00 грн кожній потерпілій.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 зазначив суду про визнання ним своєї вини в повному обсязі обвинувального акту та про часткове визнання вимог цивільного позову потерпілих на суму по 200000,00 грн кожній потерпілій з підстав того, що сплата повної суми за позовом для нього неможлива через відсутність коштів.

Пояснив суду, що його цивільна дружина ОСОБА_13 працює в одному салоні краси зі ОСОБА_7 . Протягом місяця між ними тривав конфлікт, про який дружина розповідала йому вдома. Так, ОСОБА_7 давно працює в цьому салоні, а дружина - нещодавно, тому потерпіла відчувала себе там хазяйкою, чіплялася по роботі, навіть намагалася битися, хоча вони й працювали в різних залах. Останні два дні перед подіями цієї справи дружина носила з собою на роботу газовий балончик, оскільки побоювалася ОСОБА_17 05.11.2023 дружина прийшла на роботу та побачила, що в її тумбі розбите скло, яке напередодні було ціле, коли вона уходила з роботи і там залишалася ОСОБА_7 . До цього часу він не втручався до конфлікту, сподіваючись, що жінки самі розберуться, але оскільки меблі мав лагодити вже він, то 05.11.2023 в першій половині дня вирішив зустрітися з потерпілою та сказати їй більше так не робити. Зі ОСОБА_7 вони знайомі близько 20 років, він користувався її послугами як перукаря, конфліктів раніше між ними не було, то ж він вирішив саме зустрітися з нею та поспілкуватися, зателефонував та запитав про зустріч. Та погодилася, вказавши, що знаходиться на ринку. Коли він туди приїхав, побачив ОСОБА_7 з її чоловіком, з ними був ще один невідомий йому чоловік. Чоловіки спілкувалися між собою, а ОСОБА_7 стояла обіч, не беручи участі в розмові. Він підійшов, привітався та запросив її відійти поговорити. В той момент її чоловік смикнув його, розвернув до себе, був дуже близько, тому він злякався та вдарив його кулаком лівої руки в обличчя, від чого той оступився та впав, вдарився головою об асфальт та втратив свідомість. Він вдарив ОСОБА_7 несвідомо, бо не знав, що він там буде. Після того він розгубився, не знав, що робити, розлютився на ОСОБА_7 та вдарив і її ляпасом. Повз проходив чоловік, який назвався військовим лікарем, він почав надавати допомогу ОСОБА_7 . Він не припускав в той момент, що ОСОБА_7 може померти, лікар привів потерпілого до тями, той підвівся, але був трохи затуманений. Люди дзвонили до швидкої та до поліції, він чекав та не залишав місце події. Коли поліція його забирала, він бачив, як потерпілих забрала швидка. В поліції він одразу надав пояснення. Наполягає, що не бажав смерті ОСОБА_7 , кається у вчиненому, не може повірити, що це сталося.

На уточнюючі запитання пояснив, що після того, як ОСОБА_7 впав, ОСОБА_7 накинулася на нього, схопила його, та щоб прибрати її від себе, він її вдарив. Вдарив лівою долонею в область плеча , рука зіскочила та потрапила їй в обличчя, наполягає, що не бив кулаком, а бив саме долонею. Він є правшою, спортивних навичок не має, бойовими видами спорту не займався. Неприязного відношення до ОСОБА_7 у нього не було. ОСОБА_7 налякав його тим, що кричав на нього «Да подожди», смикнув його, і коли він розвернувся, то побачив перед собою двох чоловіків, злякався.

На запитання щодо проявів щирого каяття зазначив, що просити вибачення у потерпілих не бачив сенсу, людину не повернути, але може попросити вибачення зараз. Після 05.11.2023 він потерпілих не бачив, з ними не спілкувався, фінансово тоді допомогти не міг, тому й не звертався. Потім, коли з`явилася змога, хотів передати потерпілим 50000,00 грн, але зв`язатися з ними через свого попереднього захисника не зміг, тому надіслав гроші поштою. Не міг спілкуватися з потерпілими, йому було важко, людина померла і це невідновлювальне.

В судовому засіданні під час допиту потерпілої ОСОБА_7 зазначив, що хоче вибачитися перед нею, що він дуже винуватий та готовий відповідати повною мірою.

05.11.2023 його цивільна дружина подала заяву до поліції щодо пошкодження майна та агресії, але йому невідомо, до чи після побиття ним потерпілих це було.

Не зважаючи на фактично неповне визнання вини у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_12 , його винуватість у вбивстві ОСОБА_14 , вчиненому через необережність, та у спричиненні ОСОБА_7 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткий розлад здоров`я, підтверджено сукупністю досліджених у справі доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що працювала перукарем в салоні краси м. Селидового Донецької області, ОСОБА_13 працювала з нею в салоні з червня 2023 року та конфліктів між ними не було. Від попереднього майстра залишилися шафки, які вони з колегою забрали собі, ОСОБА_13 не повідомляла, що купила їх, вона нічого про це не знала. 05.11.2023 у неї був вихідний. Вони з чоловіком ОСОБА_14 вранці пішли по магазинах, та в районі ринка на її телефон надійшов дзвінок з невідомого номера, це виявився ОСОБА_21 , якого вона знала тривалий час як клієнта салону. Він вказав, що хоче зустрітися з нею та поговорити, про що - не казав, вона назвала йому місце свого знаходження. Коли він приїхав, вона стояла з чоловіком та другом їхньої родини ОСОБА_22 , який наразі залишився в окупованому м. Селидове. ОСОБА_12 підійшов, привітався, та взявши її за куртку, потягнув відійти з ним, але чоловік не дозволив та сказав розмовляти на місці. Після цього ОСОБА_12 розвернувся та вдарив чоловіка кулаком в обличчя, той впав, а потім вдарив обвинувачений вдарив кулаком в обличчя вже її. Вона не падала, втрималася на ногах. ОСОБА_12 поводився неадекватно, погрожував «убью, ты тут жить не будешь», не давав їй викликати швидку та підійти до чоловіка. Вона все ж таки змогла зателефонувати у швидку, а він стояв та пішов. Повз їхала поліція, зупинилася, вони пішли за ним та наздогнали його. Її чоловіка повезли до лікарні. Поліцейські сказали їй, що ОСОБА_12 написав на неї заяву за розбиту шафу, вона надала показання. Чоловіка забрали в реанімацію, приїхала донька з м. Дніпра, та вони вирішили везти його туди та ввечері привезли до лікарні ім. Мечнікова. Там йому зробили операцію, коли вони вдень прийшли, то в нього було 10% шансів на виживання. ІНФОРМАЦІЯ_2 о 21 годині він помер. Цивільний позов та викладене в ньому підтримує. Коли їй надійшло повідомлення про перерахування коштів від ОСОБА_12 , її вже не було в Україні. Наразі вона готова приймати відшкодування від нього зручним йому шляхом. Внаслідок її побиття ОСОБА_12 вона мала струс мозку. Прагне найсуворішого покарання для нього.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 05.11.2023 їй зателефонувала мати - ОСОБА_7 та повідомила, що батька на ринку побив ОСОБА_21 , батько впав, він кричав та вони збиралися їхати до лікарні. Вона перебувала в м. Дніпрі, о 13-45 приїхала до м. Селидового, батько був в лікарні під крапельницею. Потім приїхала поліція та їй повідомили, що на матір також склали заяву. Батькові стало гірше, його перевели до реанімації, потім вирішили везти до м. Дніпра. В лікарні ім. Мечнікова йому зробили операцію, він був у важкому стані, в комі, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Зі слів матері вона знає, що 05.11.2023 вони з батьком пішли на ринок, коли зателефонував ОСОБА_12 , хотів поговорити, прийшов та намагався відвести мати в бік, але батько був проти і той його вдарив. Коли батько впав, він вдарив маму. Мати працювала з ОСОБА_13 , співмешканкою ОСОБА_12 . Та написала, що мати розбила їй шафку. 04.11.2023 у них був конфліктна роботі через цю шафку. Їй відомо, що на ім`я матері приходив переказ на Укрпошту, але вона була поза містом та не могла отримати його. Цивільний позов підтримує та хоче, щоб сума була стягнута за вироком суду.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_12 є її чоловіком. Зі ОСОБА_7 вони працювали в одному приміщенні, але в різних залах, тому зустрічалися рідко, конфліктів між ними не було. З нею працювали ще дві працівниці, та коли вони з`їхали, то на неї почався тиск з боку ОСОБА_7 , вона виживала її з невідомих причин, тиснула емоційно. Іноді здавалося, що ОСОБА_7 хоче зачепити її, кинутися, тому вона ходила з газовим балончиком. У них стояли шафи, в яких були її речі, а ОСОБА_7 перетягнула їх до своєї зали, і коли вона прийшла на роботу, її речі лежали на підлозі. Раніше ці шафи нікому не були потрібні, ОСОБА_7 просто створила конфлікт. По закінченню робочого дня вона пішла, а вранці 05.11.2023 побачила, що її шафи розбиті. Зателефонувала чоловікові, розповіла про це, а потім написала заяву до поліції. Коли вона була на роботі, чоловік телефоном повідомив їй, що знаходиться в поліції через ОСОБА_7 . Раніше її чоловік та ОСОБА_7 ніколи не конфліктували, просто знали один одного в обличчя.

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що працює в тому самому салоні краси, що й ОСОБА_7 та ОСОБА_13 . 05.11.2023 вона мала зустрітися з ОСОБА_7 , але близько 12-ї та зателефонувала та повідомила, що її чоловік ОСОБА_14 у лікарні, що його вдарив ОСОБА_12 та він впав, наразі в реанімації та потім його повезуть до м. Дніпра. Потім розповідала, що ОСОБА_12 дзвонив їй, вони зустрілися на ринку, він хотів відвести її в бік, але її чоловік казав говорити при ньому, і тоді ОСОБА_12 вдарив його у щелепу, а потім розвернувся та вдарив ОСОБА_7 в обличчя, після цього та пару місяців ходила з синцями. При цьому ОСОБА_14 просто стояв, а той його вдарив. Їй відомо, що в салоні між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 була невелика суперечка через розбите скло в тумбочці, ОСОБА_13 вважала, що це вони з ОСОБА_7 розбили його, а вона наче належала ОСОБА_13 , але вони цього не робили. Скандалу з цього приводу не було, лише суперечка. З ОСОБА_7 вона працювала майже 30 років, у них нормальна порядна сім`я, ОСОБА_14 уникав конфліктів, був спокійним та врівноваженим. ОСОБА_13 вона знає мало, працювали разом близько півроку, наче й нормальна, але казала одне, а робила інше, забирала собі клієнтів. Про конфлікти ОСОБА_12 зі ОСОБА_7 до цього їй невідомо. ОСОБА_12 був її клієнтом, знає його близько 10 років, конфліктів з ним не мала, але люди в місті казали, що він полюбляє битися.

Свідок ОСОБА_29 показав, що він торгував на ринку в м. Селидовому, коли почув крики, побачив справа від себе чоловіка, який лежав на землі, було видно, що була бійка. Жінка поруч кричала, а обвинувачений стояв поруч, і з криків він зрозумів, що саме між ними була бійка, причин якої він не знає. Він відійшов, а коли підійшов знову, то побачив, що потерпілий блідий, йому винесли скамійку та він вже сидів, потім приїхала швидка та забрала потерпілого. Хто наніс йому ударів - не бачив, але жінка поруч сказала, що саме обвинувачений це зробив. Він запитав, навіщо той бив чоловіка, але відповіді не отримав.

05.11.2023 ОСОБА_7 подано до поліції заяву про притягнення до кримінальної відповідальності хлопця на ім`я ОСОБА_12 , який 05.11.2023 близько 11-30 неподалік кафе «Троянда» спричинив їй, а також її чоловікові ОСОБА_14 тілесні ушкодження.

З рапорту від 29.11.2023 старшого інспектора чергового ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області встановлено, що 05.11.2023 о 12-02 надійшло повідомлення ОСОБА_13 про те, що в період її відсутності в перукарні «Софія» ОСОБА_7 пошкодила меблі - шафу зі скляними дверима.

05.11.2023 до ЄРДР за №0000207 внесені відомості за ч.1 ст.125 КК України про надходження повідомлення з Селидівської ЦМЛ про доставлення до травматологічного відділення з тілесними ушкодженнями ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , попередній діагноз: садна голови, ЗЧМТ?, СГМ?, гематома потилиці; та 22.12.2023 - за ч.1 ст.125 КК України за заявою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що 05.11.2023 близько 11-30 на території ринку «Прометей» в м. Селидовому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинив їй тілесні ушкодження.

Постановою прокурора від 22.12.2023 матеріали кримінальних проваджень №0000207 за ч.1 ст.119 КК України та №0000232 за ч.2 ст.125 КК України об`єднані в одне кримінальне провадження під №0000207.

Постановою дізнавача від 09.11.2023 перекваліфіковано склад кримінального правопорушення, вчиненого щодо ОСОБА_14 , з ч.1 ст.125 на ч.1 ст.119 КК України, а постановою слідчого від 12.01.2024 внесені зміни щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному провадженні з ч.1 ст.125 на ч.2 ст.125 КК України, відомості про це внесені до ЄРДР.

За відомостями КНП «Селидівська міська лікарня Селидівської міської ради» від 15.11.2023 ОСОБА_14 доставлений до реанімаційного відділення лікарні 05.11.2023 з діагнозом: ЗЧМТ; субдуральна гематома праворуч; внутрішньомізкові гематоми ліворуч; САК; набряк головного мозку; дислокаційний синдром; перелам потиличної кістки ліворуч; 05.11.2023 о 17-00 був доправлений до КТЛ ім. Мечнікова в м. Дніпро для подальшого лікування.

З протоколу огляду місця події від 05.11.2023 та фототаблиці до нього встановлено, що ділянка місцевості при дорозі на перехресті вулиць Берегової та Козацької в м. Селидовому Донецької області має покриття з бруківки з частковою нерівністю у вигляді спуску з правої сторони від входу до палатки, інші ділянки заасфальтовані. Будь-які сліди рідких речовин, у т.ч. крові, відсутні.

22.12.2023 ОСОБА_7 подано до поліції заяви про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_12 , який 05.11.2023 близько 11-30 на території ринку «Прометей» в м. Селидовому побив її, спричинивши тілесні ушкодження, та про визнання її потерпілою.

Згідно зі свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 09.11.2023 смерть ОСОБА_14 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпрі.

За життя ОСОБА_14 за відомостями КНП «Селидівська ЦМЛ СМР» від 15.11.2023 не перебував на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога.

12.11.2023 під час проведення впізнання особи за фотознімками потерпіла ОСОБА_7 впізнала на фото №1 ОСОБА_12 як особу, яка 05.11.2023 на ринку «Прометей» в м. Селидовому нанесла її чоловікові ОСОБА_14 удару, від якого той впав та вдарився головою, а потім ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні. Впізнала ОСОБА_12 в обличчя, оскільки знає його близько 20 років як місцевого мешканця.

З протоколу проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_7 від 13.11.2023 встановлено, що за допомогою статиста ОСОБА_32 біля палатки повз дороги по вул. Береговій в м. Селидовому відтворено механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_14 . За допомогою статиста ОСОБА_7 показала, як саме ОСОБА_12 наносив удару кулаком своєї лівої руки в праву частину обличчя ОСОБА_14 , як саме та куди ОСОБА_14 впав після удару в обличчя, як вдарився потиличною частиною голови об асфальтоване покриття, а також за допомогою статиста показала, як саме ОСОБА_12 наніс їй одного удару кулаком своєї лівої руки в область обличчя справа. З доданої до протоколу фототаблиці вбачається, що в момент спричинення обох ударів статист та ОСОБА_7 розташовані, стоячи обличчям один до одного. З фото №7 чітко вбачається наявність на правій щоці ОСОБА_7 саден та синців.

06.11.2023 під час проведення впізнання особи за фотознімками свідок ОСОБА_22 впізнав за особливостями рис обличчя на фото №1 ОСОБА_12 як особу, яка 05.11.2023 близько 11-00 спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_14 .

Під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_22 від 06.11.2023 встановлено, що за допомогою статиста ОСОБА_35 біля шашличної палатки на ринку «Прометей» м. Селидового неподалік дороги по вул. Береговій навпроти магазину «Троянда» відтворено механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_14 . За допомогою статиста ОСОБА_22 показав, як саме ОСОБА_12 наносив удару кулаком своєї лівої руки в обличчя ОСОБА_14 справа, як саме впав ОСОБА_14 від удару в обличчя потиличною частиною об асфальтоване покриття. З доданої до протоколу фототаблиці вбачається, як свідок ОСОБА_22 показує, як ОСОБА_14 рукою схопив за одяг (або передпліччя) ОСОБА_12 , коли останній наблизився до ОСОБА_7 , а ОСОБА_12 у цей час наніс одного удару кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_14 , місце, де ОСОБА_14 лежав без свідомості та позу, в якій він лежав.

09.11.2023 під час проведення впізнання особи за фотознімками свідок ОСОБА_29 впізнав за особливостями рис обличчя на фото №3 ОСОБА_12 як особу, яка 05.11.2023 на території ринку «Прометей» м. Селидового спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_14 .

За участі свідка ОСОБА_29 09.11.2023 проведено слідчий експеримент, під час якого на перехресті вул. Берегової та вул. Козацької в м. Селидовому свідок біля шашличного намету на бруківці розмістив статиста у положенні лежачи на лівому боці, зазначивши, що саме в такому положенні він бачив ОСОБА_14 , наведене відображене на фототаблиці.

Висновком №112 судово-медичної експертизи від 06.11.2023 встановлено, що при судово-медичному обстеженні ОСОБА_12 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.

За висновком №7234 судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_14 від 27.11.2023 його смерть констатована о 21-00 ІНФОРМАЦІЯ_2, настала від закритої черепно-мозкової травми: переламу кісток основи черепу; забою головного мозку; крововиливів у товщу м`яких тканин голови, під тверду та м`які оболонки, речовину головного мозку, і ускладнилася набряком головного мозку. Під час експертизи трупу ОСОБА_14 у нього виявлені синець у проекції повік правого ока; на внутрішній поверхні верхньої губи праворуч у проекції 3,4,5 зубів - крововилив; на передній поверхні грудної клітини праворуч у проекції середньо-ключичної лінії - синець; на внутрішній поверхні та у товщі м`яких тканин голови - крововиливи: у проекції післяопераційної рани правої тім`яної, частково скроневої ділянок, лівої тім?яної ділянки, зовнішній бічній поверхні нижньої щелепи праворуч; у правій скроневій ділянці; у проекції лівої скроневої ділянки; у лівій потиличній ділянці. У проекції країв вищеописаного трепанаційного отвору, у проекції тім?яної, скроневої, лобної ділянок, під твердою мозковою оболонкою розташовані дрібні згортки крові: крововилив з ознаками лімфоцитарно-макрофагальної реакції із поверхонь твердої мозкової оболонки з правої тім?яно-скроневої ділянки при Перлс-негативній реакції. Інфільтруючий крововилив з ознаками лімфоцитарно-макрофагальної реакції у товщі м`яких тканин з лівої скроневої ділянки при Перлс-негативній реакції. Дрібновогнищеві крововиливи з ознаками лімфоцитарно-макрофагальної реакції у товщі м`яких тканин лівої потиличної ділянки, ділянки перелому кісток черепа при Перлс-негативній реакції. Інфільтруючий крововилив з ознаками лімфоцитарно-макрофагальної реакції у товщі м?яких тканин лобної ділянки правого ока при Перлс-негативній реакції. Дрібновогнищеві крововиливи з ознаками лімфоцитарно-макрофагальної реакції у товщі м?яких тканин внутрішньої поверхні правої губи праворуч та м?яких тканин з правої бічної поверхні нижньої щелепи при Перлс-негативній реакції. Під м?якими мозковими оболонками в правій тім?яній та скроневих ділянках, дрібно- та великовогнищеві крововиливи темно-червоного кольору з чіткими контурами. Під м?якими мозковими оболонками стовбура головного мозку розташовані дрібновогнищеві та крапкові крововиливи темно-червоного кольору з чіткими контурами. Дрібновогнищеві субарахноїдальні (під м?якими мозковими оболонками) крововиливи з ознаками лімфоцитарно-макрофагальної реакції та нечисленні мікрогеморагії, периваскулярні та непов?язані з судинами у підлеглій речовині головного мозку, стовбура головного мозку: варолієвого моста и продовгуватого мозку при Перес-негативній реакції. Вогнищеві субарахноїдальні (під м?якими мозковими оболонками) крововиливи з ознаками лімфоцитарно-макрофагальної реакції головного мозку. Мікрогеморагії, периваскулярні та непов?язані з судинами у речовині підкоркових відділів головного мозку. Набряк головного мозку. Виявлені при судово-медичному дослідженні тілесні ушкодження у проекції голови у вигляді закритої черепно-мозкової травми прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі); у проекції голови розділенню не підлягають та у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню як такі, що є небезпечними для життя в момент їх отримання, та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 .

Висновок №7234/4846-Е від 04.12.2023 судово-медичної експертизи повторює відомості висновку №7234 в частині причини смерті ОСОБА_14 та причинного зв`язку між наявними тілесними ушкодженнями та настанням смерті, а також встановлює, що з урахуванням характеристики та локалізації виявлених тілесних ушкоджень не виключено, що ОСОБА_14 було нанесено не менше 2-3 механічних дій (ударів) у ділянку голови, які могли спричинитися внаслідок нанесення удару (ударів) та при послідуючому падінні та удару об тверде покриття; не виключене утворення тілесних ушкоджень від дії тупого твердого предмету (предметів), якими могла бути рука (кисть) людини, зжата в кулак, внаслідок удару (ударів) у ділянку голови з послідуючим падінням померлого та ударом головою об тверде покриття. З урахуванням характеристики, локалізації виявлених тілесних ушкоджень, результатів допитів потерпілої та свідка, слідчих експериментів за участі потерпілої та свідка, не виключено, що в момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 знаходився у вертикальному або близькому до цього положенні; тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок надання тілу померлого прискорення механічною дією (ударом) у ділянку голови та не є характерними при падінні померлого з висоти власного зросту; не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень за механізмом, вказаним свідком ОСОБА_22 та потерпілою ОСОБА_7 .

Лікарським свідоцтвом про смерть №7234 від 09.11.2023 посвідчена смерть ОСОБА_14 внаслідок набряку головного мозку, переламу основи черепа, закритої черепно-мозкової травми через напад з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження 05.11.2023.

Висновком експерта №7234/20-Е судово-медичної експертизи від 10.01.2024 повторені та узагальнені відомості висновків №7234 та №7234/4846-Е без зміни їхнього змісту.

Щодо ОСОБА_7 , то висновком №123 судово-медичної експертизи від 29.12.2023 встановлена наявність у ОСОБА_7 гематоми повік правого ока, що супроводжувалося струсом головного мозку, а також посттравматичною нейропатією 2 гілки трійчастого нерву справа, цефалічним та вираженим антено-вегетативним синдромом за гіпертонічним типом, яка виникла від дії тупого твердого предмету, можливо під час та за обставин, що зазначені в постанові; за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Локалізація тілесного ушкодження свідчить про доступність заподіяння власноруч, але характер ушкодження вказує на малу вірогідність його спричинення власною рукою. Виявлене тілесне ушкодження могло утворитися від одного удару в область правого ока потерпілої, не виключено, що травмуючим предметом міг бути кулак людини. Тілесне ушкодження було нанесене з силою, достатньою для його утворення, при цьому ОСОБА_7 була обернена до травмуючого предмету у момент спричинення їй тілесних ушкоджень правою половиною обличчя і могла знаходитися у будь-якому положенні, при якому можливе їх спричинення. Локалізація і характер тілесного ушкодження не суперечить вказаному нею механізму спричинення цього ушкодження під час її допиту та при проведенні слідчого експерименту.

Оцінивши наявні у справі докази на предмет належності, допустимості та достатності, суд не приймає в якості доказу результат впізнання за фотознімками обвинуваченого свідком ОСОБА_29 як особи, що вдарила ОСОБА_14 , оскільки під час допиту судом свідком зазначено про те, що він не бачив, хто саме завдав удару ОСОБА_14 .

Також суд констатує, що показання потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_24 в частині подій 05.11.2023 не мають доказового значення у справі з огляду на те, що вказані особи не були присутніми на місці події та обставини кримінальних правопорушень їм відомі з чужих слів.

Разом з тим суд вважає, що сукупністю всіх інших досліджених доказів підтверджується факт вчинення ОСОБА_12 вбивства ОСОБА_14 через необережність та спричинення ним ОСОБА_7 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткий розлад її здоров`я.

Так, обвинуваченим визнається та не заперечується завдання ним ОСОБА_14 удару в обличчя кулаком його лівої руки, від якого останній впав та ударився головою об асфальтове покриття, і це в сукупності стало причиною його смерті. Крім особистого визнання вини, яке не може слугувати єдиною підставою доведеності обвинувачення, винуватість ОСОБА_12 підтверджена, зокрема, детальними показаннями потерпілої ОСОБА_7 , які узгоджуються з іншими доказами: результатами слідчих експериментів, проведених за її участі, а також за участі свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_22 , який хоча і не був допитаний судом через його перебування під час судового розгляду справи на тимчасово окупованій території України в м. Селидовому, але під час слідчого експерименту відтворена за його участі подія кримінального правопорушення не викликає сумніву суду в достовірності встановлених обставин. Також винуватість ОСОБА_12 підтверджується результатами впізнання обвинуваченого за фотознімками потерпілою ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_22 , висновками судово-медичних експертиз, які не лише констатують наявність тілесних ушкоджень, але й відповідають на запитання щодо механізму їхнього спричинення, і наведені докази узгоджуються між собою, даючи підстави для висновку поза розумним сумнівом у винуватості ОСОБА_12 .

Не зважаючи на неповне визнання обвинуваченим вини в частині обставин (механізму) нанесення ним удару ОСОБА_7 , суд вважає доведеним, що удар був нанесений ОСОБА_12 потерпілій саме кулаком лівої руки, а не долонею, як на цьому наполягає обвинувачений, оскільки висновок судово-медичної експертизи вказує на нанесення удару з силою, достатньою для утворення у потерпілої гематоми повік правого ока, що супроводжувалося струсом головного мозку, яка виникла від дії тупого твердого предмету, яким міг бути кулак людини, і при цьому експерт у висновку не припускає вірогідності спричинення наявного ушкодження долонею, якою, як пояснив обвинувачений, він хотів вдарити в область плеча, але рука зіскочила та потрапила в обличчя ОСОБА_7 , та не наводить наявності ознак тангенціальної дії на зону ураження твердого предмету, яким спричинене тілесне ушкодження.

Суд погоджується з твердженням сторони обвинувачення, що умисел на спричинення тілесних ушкоджень як ОСОБА_14 , так і ОСОБА_7 виник у ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих 05.11.2023 під час початку спілкування неприязних відносин, оскільки наявність конфліктів між ними до 05.11.2023 судом не встановлена, а з показань свідка ОСОБА_13 встановлено, що саме 05.11.2023 вона повідомила ОСОБА_12 про, на її думку, протиправні дії відносно неї з боку ОСОБА_7 , і між її повідомленням та подією кримінальних правопорушень минуло мало часу.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.119 КК України як вбивство, вчинене через необережність, та за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винуватого та встановлює наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням даних, які характеризують особу ОСОБА_12 , встановлено, що він є осудною особою, раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання в м. Селидовому Донецької області характеризувався посередньо. Наразі відносно ОСОБА_12 триває судовий розгляд кримінального провадження за ч.4 ст.190 КК України Центральним районним судом міста Дніпра.

За відомостями досудової доповіді, складеної органом пробації 22.05.2024, ризики вчинення ОСОБА_12 повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінені як середні.

За позицією представників потерпілих - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , висловленою під час розгляду справи, зазначення обвинуваченим про своє щире каяття не відповідає дійсності та є наміром уникнути відповідальності за вчинене, оскільки злочин був зухвалим, під час досудового розслідування обвинувачений відмовлявся надавати покази, тому неможливо встановити, на підставі чого відомості про його щире каяття зазначені в обвинувальному акті, так само не можна стверджувати, що ОСОБА_12 повною мірою визнає свою вину, оскільки він заперечує окремі обставини справи.

Суд погоджується з позицією представників потерпілих щодо оцінки ставлення обвинуваченого до вчиненого та зазначає, що щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

В даній справі про щире каяття обвинуваченого зазначає лише він сам під час розгляду справи, у той час як матеріали справи не містять доказів усвідомлення ОСОБА_12 наслідків вчиненого та щиросердного бажання їх зменшити настільки, наскільки це є можливим. Беззаперечно, жодні активні дії не зможуть відвернути настання смерті ОСОБА_14 , але відсутність комунікації обвинуваченого з потерпілими під час досудового розслідування та під час судового провадження поза його межами зміцнює переконання суду про відсутність вказаної обставини, яка могла б пом`якшити покарання ОСОБА_12 .

Вказуючи, що жалкує про вчинене та кається, обвинувачений одночасно з цим уникав спілкування з потерпілими, приніс вибачення за вчинене лише в судовому засіданні, і висловлені вибачення не є переконливими для суду, оскільки під час надання показань ОСОБА_12 намагався виправдати свої дії провокуючою поведінкою потерпілих, яка не знайшла свого підтвердження під час дослідження доказів у справі.

Намагання відшкодувати завдану шкоду з боку обвинуваченого носило одноразовий характер у вигляді оформлення поштового переказу грошових коштів потерпілій ОСОБА_7 , і, знаючи про неотримання потерпілою цих коштів, обвинувачений не вживав заходів, спрямованих на відшкодування шкоди в будь-який інший шлях. Так, в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснила, що не змогла отримати поштовий переказ від ОСОБА_12 , оскільки на момент його здійснення перебувала закордоном, та висловилася про готовність отримувати відшкодування у будь-який зручний для обвинуваченого спосіб. Почувши це, обвинувачений не вчинив жодних дій до моменту постановлення вироку, які були б спрямовані хоча б на одержання потерпілою суми неврученого поштового переказу, що свідчить про його байдужість до процесу усвідомлення потерпілими його каяття та бажання загладити вину.

Наведене свідчить про відсутність ознаки щирого каяття обвинуваченого як такої, що пом`якшує його покарання.

Відповідно до ст.ст.66,67 КК України обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує те, що вчинені ним кримінальні правопорушення відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином та кримінальним проступком.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення винуватого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає, що необхідним та достатнім для ОСОБА_12 є покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.

Суд не погоджується з позицією сторони обвинувачення про можливість застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, оскільки вчинений ним злочин спричинив невідворотну втрату - смерть людини. Суд не встановив факту правильного усвідомлювання обвинуваченим суті вчиненого, і тому констатує необхідність його виправлення в умовах ізоляції від суспільства. При визначенні покарання судом враховується й думка потерпілих щодо необхідності призначення обвинуваченому суворого покарання. Судом не встановлено підтверджень щирого каяття обвинуваченого та ознак вчинення ним безперервних активних дій, спрямованих на відшкодування завданої шкоди, які могли б ускладнитися реальним відбуванням ним призначеного покарання. Обвинувачений офіційно не працює, не має стабільного передбачуваного доходу, і відбування ним покарання не порушить жодного процесу, спрямованого на задоволення вимог потерпілих.

За ч.2 ст.125 КК України судом призначається покарання, яке за правилами ч.ч.1,2 ст.70 КК України має бути поглинене покаранням, призначеним за ч.1 ст.119 КК України.

Потерпілими (цивільними позивачами) ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заявлений у справі цивільний позов до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позову зазначене, що втрата чоловіка і батька призвела до істотних змін у житті потерпілих, негативно позначилася на моральному та психологічному стані. Його смерть не вимірюється в грошовому еквіваленті, є незворотною, і ця втрата назавжди змінила життя. І дружина, і донька знаходяться у постійно пригніченому стані, нескінченному стресі, відчувають моральні страждання та глибокий відчай. Вважають, що відшкодування моральної шкоди обвинуваченим в розмірі по 2000000,00 грн кожній потерпілій відповідає критеріям розумності та справедливості.

Суд не бере до уваги доданий до цивільного позову лист ТОВ «Інститут психології» без зазначення дати його складення, оскільки оцінка психологічного стану потерпілих може бути наведена у висновку судово-психологічної експертизи, перед складанням якого експерт повідомляється про кримінальну відповідальність за відмову від надання висновку та за надання завідомо неправдивого висновку, чого в даному випадку дотримано не було.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого.

Отже, чинним законодавством прямо передбачено можливість пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні, зокрема, до будь-якої фізичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за завдану шкоду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 цивільний позов визнав частково в розмірі відшкодування по 200000,00 грн кожній потерпілій, зважаючи на відсутність можливості задовольнити вимоги повною мірою.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з того, що згідно з ч.5 ст.128 КК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

Згідно з п.10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

За правилами ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 1168 ЦК України встановлено, що відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

За змістом ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди з огляду на принципи визначення розміру її відшкодування, суд враховує ставлення потерпілих до передчасної втрати чоловіка та батька, адекватне уявлення про їхні моральні страждання як осіб, що передчасно поховали рідну людину, втратили її піклування та турботу, можливість спілкування з нею, тобто відчувають постійні, не обмежені в часі, моральні страждання з цього приводу.

Враховуючи нематеріальність моральних страждань, відсутність чітких критеріїв майнового виразу душевного болю, з урахуванням принципів розумності та справедливості суд вважає, що потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 завдано моральну шкоду, що має триваючий та такий, що не має граничного часу впливу, характер. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної шкоди, суд також керується і принципом співмірності, враховуючи, що життя людини є найвищою соціальною цінністю. Тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 1000000,00 грн кожній з потерпілих.

При цьому суд враховує висновок ВП ВС від 16.12.2020 у справі №752/17832/14-ц (14-538цс19) про те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

На переконання суду, визначений розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням глибини страждань дружини та доньки померлого, а також того, що негативні наслідки вчиненого обвинуваченим злочину мають незворотній характер та будуть тривати все життя потерпілих, є співмірним з встановленими обставинами справи.

Речові докази та судові витрати за матеріалами справи відсутні.

Суд не вбачає потреби в застосуванні до ОСОБА_12 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119 та ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.119 Кримінального кодексу України - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України - у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.ч.1,2 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_12 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту звернення вироку до виконання та фактичного затримання ОСОБА_12 .

Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 за цивільним позовом у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди 1000000,00 (один мільйон) гривень.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6 за цивільним позовом у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди 1000000,00 (один мільйон) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через даний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокуророві.

Суддя: ОСОБА_1