Справа №295/379/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001790 від 24.11.2025, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

1. формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа

Наказом Головного Управління ДСНС України у Житомирській області від 25.02.2022 № 84 о/с сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_3 призначено на посаду пожежника-рятувальника 1 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управлінні ДСНС України у Житомирській області.

Згідно із підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), суб`єктами, на яких поширюється дія вказаного Закону, є особи начальницького складу служби цивільного захисту.

Відповідно до пункту 15 Положення про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 11.07.2013 № 593 (далі - Положення № 593) склад осіб, які перебувають на службі цивільного захисту, поділяється на рядовий і начальницький. Начальницький склад поділяється на молодший, середній, старший і вищий.

Згідно із пунктом 6 Положення № 593 особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.

На дату звільнення 13.09.2024 ОСОБА_3 перебував у спеціальному званні сержант служби цивільного захисту, яке відноситься до категорії молодшого начальницького складу.

Згідно пункту 6 Положення № 593 особи начальницького складу є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, на яких поширюється дія вимог та обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_3 під час проходження служби цивільного захисту та на час припинення (звільнення) контракту був ознайомлений з пам`яткою-попередженням та вимогами законодавства, як суб`єкт декларування про дотримання вимог, передбачених Законом України « Про запобігання корупції», у тому числі щодо необхідності виконання положень ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином ОСОБА_3 , будучи суб`єктом декларування відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, зобов`язаний був у порядку і у строк, передбачені законодавством, подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, та щорічну декларацію за 2024 рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство).

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Разом з тим, ч. 1 ст. 65-1 Закону передбачено, що за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в ч. 1 ст. 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до наказу Головного управління ДСНС України у Житомирській області від 13.09.2024 № 507 сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_3 , пожежного-рятувальника 1 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Житомирській області, з 13.09.2024 року звільнено зі служби за підпунктом 8 пунктом 176 (у зв`язку із вчиненням проступку, несумісного з подальшим проходженням служби цивільного захисту) Положення № 593.

За таких обставин ОСОБА_3 в порушення вимог Закону щодо необхідності подання декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, не подав декларацію особи при звільненні за період не охоплений раніше поданими деклараціями, зокрема з 01.01.2024 по 13.09.2024, а також не подав щорічну декларацію за 2024 рік до 01.04.2025, з огляду на таке.

Відповідно до Закону України від 08.07.2022 № 2381-IХ «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану», який набрав чинності 03.08.2022, суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування.

Законом України від 20.09.2023 № 3384-IХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено декларування у порядку та строки, що визначені ст. 45 Закону.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 23.07.2021 № 449/21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.07.2021 за № 987/36609, декларація при звільненні подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності.

Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону.

Оскільки ОСОБА_3 звільнився із служби цивільного захисту 13.09.2024, він зобов`язаний був не пізніше 13.10.2024 подати декларацію при звільненні за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, зокрема з 01.01.2024 по 13.10.2024, а також подати щорічну декларацію за 2024 рік до 01.04.2025 шляхом заповнення відповідної форми на веб-сайті Національного агентства в Реєстрі.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи згідно із вимогами підпункту «д» пункту 1 частини першої статті 3 Закону суб`єктом декларування та маючи встановлений Законом обов`язок подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), а саме за період з 01.01.2024 по 13.09.2024, у вказаний термін, тобто по 13.10.2024, не зробив цього, після чого, достовірно знаючи про необхідність подання декларації при звільненні шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (при звільненні), маючи безперешкодну можливість вчинити ці дії, в період з 13.09.2024 по 13.10.2024, умисно не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), а саме за період з 01.01.2024 по 13.09.2024.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи згідно із вимогами підпункту «д» пункту 1 частини першої статті 3 Закону суб`єктом декларування та маючи встановлений Законом обов`язок подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме за 2024 рік, у вказаний термін, тобто до 01.04.2025 не зробив цього, після чого, достовірно знаючи про необхідність подання декларації шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (щорічної за 2024 рік), маючи безперешкодну можливість вчинити ці дії, в період з 01.01.2025 по 31.03.2025, умисно не подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України.

2. відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання

Відповідно до угоди про визнання винуватості, укладеної 09.01.2026 між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , обвинувачений зобов`язувався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, виконувати усі процесуальні обов`язки, які будуть покладені на нього судом. Та, будучи ознайомленим із наслідками укладання та затвердження угоди, її невиконання, погодився на призначення узгодженого покарання за ст. 366-3 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 42500 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з державною службою в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на один рік.

3. позиції учасників судового розгляду

В судовому засіданні обвинувачений визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ст. 366-3 КК України в повному обсязі. Також пояснив суду, що він розуміє права та наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди. Та надав суду згоду на затвердження угоди та призначення узгодженого покарання.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди.

Прокурор просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

4. мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470, 472 КПК України. Зокрема, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Обвинувачений раніше не судимий, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, військовозобов`язаний, за місцем попередньої роботи та місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам закону і загальним засадам призначення покарання.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження прокурором та обвинуваченим, а також призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання і ухвалення обвинувального вироку.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь Держави. Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувалися. Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 368, 369, 373, 374, 394,474, 475, 615 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09.01.2026 між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 42500 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з державною службою в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на один рік.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 7 131 грн. 20 коп. на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів.

Долю речових доказів вирішити наступним чином:

- оригінали документів особової справи ОСОБА_3 , що зберігаються в матеріалах кримінального провадження у прокурора залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з моменту його проголошення:

- обвинуваченим, захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1