Справа № 602/932/25
Провадження № 1-кс/602/320/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2025 р. м. Ланівці

Слідчий суддя Лановецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання слідчої СВ ВП № 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене з начальником Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000193 від 25.09.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Краснолука Лановецького району Тернопільської області, українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, із середньою освітою, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

26 вересня 2025 року до слідчого судді Лановецького районного суду Тернопільської області звернулася слідча СВ ВП № 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 (далі у тексті слідча) з клопотанням, погодженим з начальником Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 у згаданому вище кримінальному провадженні.

Підставами для застосування запобіжного заходу до підозрюваного у клопотанні зазначено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Слідча клопоче про обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Згідно з протоколом автоматизованого визначення слідчого судді від 26.09.2025 визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Судове засідання по розгляду клопотання призначене на 27.09.2025.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 , якому слідчим суддею було роз`яснено його права, передбачені ч. 2 ст. 193 КПК України, у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Додатково пояснив, що 24.09.2025 на запрошення ОСОБА_8 перебував у неї вдома разом з ОСОБА_9 , якого він знав з дитинства і з яким він перебував у тривалих дружніх стосунках, а також із малознайомими йому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , де вони спільно проводили час, розпиваючи спиртні напої. Того вечора у компанії неодноразово виникали конфлікти. Спочатку ОСОБА_9 учинив конфлікт з ОСОБА_10 , який є ветераном війни та особою з інвалідністю (без однієї ноги). В ході цього конфлікту ОСОБА_9 з ОСОБА_10 шарпалися та билися. Також стверджує, що дівчата ОСОБА_12 та ОСОБА_13 теж наносили удари ОСОБА_9 , зокрема одна з дівчат ударила його дерев`яною планкою від дверей. Спочатку він намагався захистити свого друга ОСОБА_9 , розбороняючи учасників бійки. Однак оскільки ОСОБА_9 не заспокоювався і продовжував ображати ОСОБА_10 , то ОСОБА_5 наніс йому один удар кулаком по обличчю, коли той сидів на стільці, після того поклав його на підлогу і, намагаючись заспокоїти, коли він лежав ще кілька разів ударив його кулаком в різні частини тіла. Через деякий час він побачив, що ОСОБА_9 стало погано і крикнув дівчатам та ОСОБА_10 , щоб вони викликали швидку. Після цього вони почали надавати ОСОБА_9 першу домедичну допомогу та приводити його до тями. По приїзду карети швидкої медики констатували смерть ОСОБА_9 . Наголошував на тому, шо він не мав наміру завдавати шкоди своєму другу, а лише хотів захистити його від участі у бійці та у подальшому заспокоїти його, вважаючи, що ОСОБА_9 був неправий, вчинивши конфлікт з ОСОБА_10 .

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу. Свої заперечення мотивують тим, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину є абсолютно необґрунтованою, оскільки не підтверджується належними та вірогідними доказами, а ймовірність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказують слідча та прокурор, є невеликою з огляду на міцні соціальні зв`язки та стан здоров`я підозрюваного і для їх запобігання достатнім буде застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого як нічний домашній арешт, із покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків, передбачених положеннями КПК України.

Письмові заперечення на клопотання про обрання запобіжного заходу разом з доданими до них документами, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 , за клопотанням захисника ОСОБА_7 долучені до матеріалів справи.

Заслухавши доводи прокурора, який просить задовольнити клопотання, пояснення підозрюваного з приводу підозри та його думку щодо заявленого клопотання, проти якого він заперечує, доводи захисників, які заперечують проти задоволення клопотання, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З огляду на зміст матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженню, що спричинило смерть потерпілого.

Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що 25.09.2025 о 00:20 год. до ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення зі служби 102 з органів охорони здоров`я про те, що до приїзду ЕМД помер ОСОБА_9 у житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с. 6).

25 вересня 2025 року о 18:10 год. до чергової частини відділення поліції надійшов рапорт слідчого СВ ВП № 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про те, що в ході проведення СМЕ під час розтину тіла ОСОБА_9 , 2001 р.н., жителя м.Ланівці, згідно лікарського свідоцтва про смерть №591 від 25.09.2025 встановлено, що смерть останнього настала внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень у вигляді: набряк та компресія головного мозку із вклиненням стовбурових структур у великий потиличний отвір, закрита ЧМТ із крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки, а також у шлуночкову частину головного мозку. Проведеними заходами встановлено, що 24.09.2025 близько 22 год. по місцю проживання ОСОБА_8 , жительки АДРЕСА_2 , під час спільного розпиття спиртних напоїв виникла суперечка, під час якої ОСОБА_5 наніс декілька ударів кулаками рук в область голови ОСОБА_9 , внаслідок чого спричинив йому вищевказані тілесні ушкодження, від чого згідно лікарського свідоцтва про смерть настала смерть останнього (а.с. 7,8).

Зазначені вище відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000193 від 25.09.2025 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 2 ст. 121 КПК України та розпочато досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, яке здійснюється органом досудового розслідування - ВП № 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, що підтверджується Витягом з ЄРДР (а.с.5).

Згідно з протоколом від 25.09.2025 проведено огляд місця події, а саме домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено: змиви речовин бурого кольору, схожої на кров; декоративна планка, просякнута речовиною бурого кольору, схожою на кров; виріз з коврика зі слідами речовини, схожої на кров; сліди узорів папілярних ліній, перенесені за допомогою клейкої стрічки на чисті аркуші паперу (а.с. 19-22).

Також 25.09.2025 о/у СКП ВП №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області у зв`язку з проведенням досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні проведено огляд мобільного телефону, добровільно наданого ОСОБА_8 , в результаті якого встановлено, що у мобільному додатку «VIBER» з номера телефону, який належить ОСОБА_5 , до ОСОБА_8 були надіслані повідомлення наступного змісту, зокрема: «Я короче сказав що я його вдарив», «Приїдьте дати свідчення», «Я не хотів щоб так сталось» (а.с. 16-18).

Зі змісту протоколів допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 від 26.09.2025 слідує, що зазначені свідки під час їх допиту слідчим у цьому кримінальному провадженні надали аналогічні показання, згідно з якими ввечері 24.09.2025 вони вдома у ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 вживали спиртні напої. Після 19 год. 24.09.2025 між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник конфлікт, який перейшов у бійку. У подальшому, після того як конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 припинився, близько 22-23 год., коли ОСОБА_9 стояв біля столу, за яким вони всі сиділи, ОСОБА_5 швидко встав та наніс йому кулаком правої руки декілька ударів в область обличчя, після чого ОСОБА_9 упав на підлогу спиною, а ОСОБА_5 став лівою ногою на грудну клітину ОСОБА_9 та продовжував наносити правою рукою (кулаком) удари по обличчю ОСОБА_9 . У цей час дівчата ОСОБА_14 та ОСОБА_13 підбігли до хлопців та почали відтягувати ОСОБА_5 , однак їм довго не вдавалося це зробити, після чого ОСОБА_11 схопила палицю, що була поруч та вдарила ОСОБА_5 по спині. Потім ОСОБА_5 вийшов на подвір`я, а свідки намагалися привести до тями ОСОБА_9 , який лежав на підлозі без свідомості, але видавав звуки хрипоти. Також ОСОБА_10 робив потерпілому штучне дихання та непрямий масаж серця. Окрім того, ОСОБА_5 , який повернувся до будинку теж робив ОСОБА_9 штучне дихання. Пізніше лікарі карети швидкої, які прибули за викликом, констатували смерть ОСОБА_9 та повідомили поліцію (а.с. 10-11, 28-33).

25 вересня 2025 року о 14 год. 40 хв. ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 12-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити зазначені у цій нормі певні неправомірні дії.

Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, які визначені у цій нормі.

Частиною першою статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, суд, за відсутності законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри», зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як повторив у своєму рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» (заява № 42310/04, п. 175 рішення від 21.04.2011), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Кавала проти Туреччини» (Kavala v. Turkey, 2019, §128) ЄСПЛ зазначив, що поняття «обґрунтованість» також означає поріг, який повинна подолати підозра, щоб переконати об`єктивного спостерігача в тому, що факти, які є предметом обвинувачення, ймовірно, мали місце.

Зважаючи на те, що матеріали клопотання та пояснення підозрюваного, надані у судовому засіданні, містять певні факти та інформацію, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 ймовірно міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра у цьому кримінальному провадженні є обґрунтованою.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне зауважити, що хоча мінімальний поріг, необхідний для твердження про обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні під час розгляду клопотання було подолано, однак рівень обґрунтованості такої підозри не є надто високим та, з огляду на обставини цього кримінального провадження, наразі не дозволяє достовірно стверджувати як про єдину можливу версію події про те, що виключно тілесні ушкодження, нанесені ОСОБА_5 ударами кулаків ОСОБА_9 , спричинили смерть останнього.

У зв`язку з цим, органу досудового розслідування, після отримання висновку судово-медичного експерта про характер, локалізацію і механізм нанесення тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого, та проведення інших необхідних слідчих дій, у т.ч. експертиз матеріальних об`єктів, вилучених з місця події, у межах цього кримінального провадження ще належить перевірити причетність й інших осіб, які були присутні ввечері 24.09.2025 вдома у ОСОБА_8 , до вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є умисним тяжким злочином, спрямованим проти життя та здоров`я особи, який карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Оцінюючи наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, на які вказують слідча та прокурор, слідчий суддя виходить з наступного.

Ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтовуються слідчим та прокурором суворістю покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.121 КК України, початковими поясненнями ОСОБА_5 про його непричетність до смерті ОСОБА_9 , а також тим, що підозрюваному відомо місце фактичного проживання усіх свідків, їх номери мобільних телефонів, свідки є його знайомими, з якими він розпивав спиртні напої.

У зв`язку з цим, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою суд має брати до уваги не лише «тяжкість обвинувачень», яка хоча і є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від правосуддя, однак сама по собі не може бути виправданням тримання під вартою, але й ураховувати інші фактори такі як: дані про особу обвинуваченого, рід його занять, міцність соціальних зв`язків, інші обставини конкретного кримінального провадження (див. рішення ЄСПЛ у справах «Ідалов проти росії» (Idalov v. russia) [ВП], 2012, п. 145; «Гарицький проти Польщі» (Garycki v. Poland), 2007, п. 47; «Храїді проти Німеччини» (Chraidi v. Germany), 2006, п. 40; «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria), 2001, п. 80-81, «Панченко проти росії» (Panchenko v. russia), 2005, п. 106).

Так, слідчий суддя бере до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні надав пояснення щодо обставин нанесення ним ОСОБА_9 ударів кулаками ввечері 24.09.2025 за місцем проживання ОСОБА_8 в с. Нападівка та мотивів своєї поведінки, висловивши жаль з приводу смерті ОСОБА_9 , з яким перебував у дружніх відносинах та знав його з дитинства.

Також після того як ОСОБА_9 знепритомнів, ОСОБА_5 надавав йому домедичну допомогу, роблячи потерпілому штучне дихання, що підтверджується також змістом протоколів допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 від 26.09.2025.

Окрім того, згідно з протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_8 від 25.09.2025, ОСОБА_5 того дня надіслав їй повідомлення, зі змісту яких убачається, що він просив її та інших очевидців приїхати у відділення поліції надати показання, зазначивши, що він не хотів щоб так сталося.

Зазначені обставини не вказують на високий рівень ймовірності вчинення підозрюваним у майбутньому дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Стосовно доводів слідчого та прокурора, наданих на обґрунтування ризику вчинення підозрюваним незаконного впливу на свідків, то сама лиш констатація того, що ОСОБА_5 відомо місце фактичного проживання усіх свідків, їх номери мобільних телефонів, а свідки є його знайомими, з якими він розпивав спиртні напої, саме по собі не виправдовує застосування до підозрюваного найсуворішого виду запобіжного заходу. До того ж твердження слідчого та прокурора про те, що ОСОБА_5 відоме місце проживання та номери телефонів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не підтверджені жодними доказами.

У судовому засіданні підозрюваний пояснив слідчому судді, що з усієї компанії, яка зібралася 24.09.2025 вдома у ОСОБА_8 , він добре знає лише останню, не одразу пригадавши як звуть ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є йому малознайомими. Протилежного слідча та прокурор не довели у судовому засіданні.

А наведена вище обставина про те, що ОСОБА_5 просив ОСОБА_8 прийти дати показання слідчому теж вказує на те, що ймовірність ризику незаконного впливу підозрюваним на свідків у цьому кримінальному провадженні не є надто високою.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що ймовірність згаданих вище ризиків існує, з огляду на суворість можливого покарання, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Дослідженням особи підозрюваного та його соціальних зв`язків встановлено, що він має постійне місце проживання разом з батьками. Батько підозрюваного - ОСОБА_15 є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, якому підозрюваний ОСОБА_5 допомагає у побутових питаннях та веденні домашнього господарства.

ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, постійного місця роботи не має.

У 2016 році ОСОБА_5 внаслідок падіння з висоти отримав відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, пневмоцефалію, численні переломи кісток лицьового черепа, лобно-скроневої ділянки. І хоча зазначені травми були отримані підозрюваним дев`ять років тому, як слушно зауважив прокурор у судовому засіданні, однак характер та тяжкість таких травм дозволяє припустити, що їх наслідки продовжують справляти певний негативний вплив на теперішній стан здоров`я ОСОБА_5 .

Таким чином, вирішуючи питання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, враховуючи наявність ризиків, зазначених у клопотанні, оцінивши на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів усі обставини, у т.ч. передбачені ст.178 КПК України, такі як: обставини цього кримінального провадження; вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; молодий вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; відсутність у ОСОБА_5 постійного місця роботи; репутацію та майновий стан підозрюваного; відсутність судимостей у ОСОБА_5 , - слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідчим та прокурором не доведено того, що виключно тримання під вартою може запобігти заявленим ризикам і більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для цього.

Тому з огляду на обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та наведені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя дійшов переконання про те, що підозрюваному ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Без застосування саме такого запобіжного заходу існує ймовірність того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Отже клопотання слід задовольнити частково.

Згідно зі ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою та шостою статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 195 КПК України застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії. Електронні засоби контролю можуть застосовуватися: 1) слідчим на підставі ухвали слідчого судді, суду про обрання стосовно підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, якою на останнього покладено відповідний обов`язок; 2) працівниками органу Національної поліції на підставі ухвали слідчого судді, суду, якою щодо підозрюваного, обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 132, 176-178, 181, 193 - 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) з`являтися до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідного органу ДМС України паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що:

- застосування до нього цілодобового домашнього арешту полягає в забороні цілодобово залишати місце фактичного проживання, що за адресою: будинок АДРЕСА_1 , упродовж усього строку дії цієї ухвали слідчого судді;

- працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під цілодобовим домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань;

- у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі передбаченому КПК України.

Строк дії цієї ухвали закінчується о 23 год. 59 хв. 28 листопада 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на ВП № 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, яким здійснюється досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Копію цієї ухвали вручити підозрюваному та іншим учасникам кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 02 жовтня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1