Справа № 308/304/23
Провадження № 11-кп/4806/618/25
Закарпатський апеляційний суд
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

27.11.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевірив апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2025.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про визнання доказів недопустимими та закриття кримінального провадження № 0000245 від 05.07.2021 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 03.11.2025 та постановити нову ухвалу по суті вимог його клопотання.

Перевіривши подану обвинуваченим апеляційну скаргу на відповідність її вимогам кримінального процесуального закону та матеріали контрольного провадження, які надійшли 26.11.2025, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.

Положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначають одну з основних засад судочинства - забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 2 вказаної норми процесуального закону гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК України, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

-2-

За змістом ч. 1, 2 ст. 392 КПК України , в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 11 ст. 284 КПК України в апеляційному суді може бути оскаржена ухвала про закриття кримінального провадження.

За положеннями ч. 5 ст. 288 КПК України ухвала суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена

в апеляційному порядку.

Можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції, процесуальним законом не передбачена.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365 КК України.

Під час судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_2 подано клопотання про визнання доказів недопустимими та закриття кримінального провадження щодо нього на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

За результатами розгляду вказаного клопотання судом першої інстанції прийнято оскаржуване судове рішення ухвалу, якою відмовлено у задоволенні цього клопотання.

За змістом ч. 2 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Однак, у чинному кримінальному процесуальному законі відсутні норми, які б надавали можливість оскаржувати прийняте судом під час судового розгляду рішення про відмову в задоволенні клопотання про визнання доказів недопустимими та закриття кримінального провадження.

Вищенаведене свідчить про те, що ухвала суду від 03.11.2025, відповідно до положень ч. 2 ст. 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає, а відтак обвинуваченим ОСОБА_2 оскаржено ухвалу суду, яка не підлягає окремому оскарженню.

Відповідно до частини 4 статті 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку,

-3-

тому з огляду на положення ч. 4 ст. 399 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2025, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 , апеляційний суд бере до уваги те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Керуючись ст. 399, 401, 418 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2025, якою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про визнання доказів недопустимими та закриття кримінального провадження № 0000245 від 05.07.2021 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Копію ухвали також надіслати обвинуваченому ОСОБА_2 для відома.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя