Справа № 141/847/25
Провадження №1-кп/141/48/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 не з`явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 від 21.08.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області, проживає по АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, одружений, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

21.08.2025 приблизно о 10 год ОСОБА_4 приїхав до приміщення магазину «Зустріч», що знаходиться за адресою с. Скоморошки, вул. Центральна, 10, Оратівської ТГ, Вінницького району Вінницької області.

Перебуваючи на сходах біля входу у приміщення магазину, ОСОБА_4 на бетонному перилі з лівої сторони помітив мобільний телефон марки «Motorola» G60 з захисним чохлом чорного кольору у формі книжечки, який належить ОСОБА_6 , після чого у нього виник умисел на таємне заволодіння вказаним телефоном.

В подальшому ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи умисно, протиправно, достовірно знаючи що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на території України введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє на підставі Указу Президента України від 14.07.2025 № 478/2025, яким військовий стан продовжено з 07.08.2025 на 90 діб, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв рукою мобільний телефон марки «Motorola» G60 у захисному чохлі чорного кольору у формі книжечки з SIM-картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 та, відійшовши до альтанки, непомітно для оточуючих поклав до кишені своїх штанів.

Після цього ОСОБА_4 із викраденим телефоном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 3926,00 грн, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 1863/25-21 від 25.08.2025, згідно якого ринкова вартість наданого на дослідження телефону мобільного зв`язку торгової марки «Motorola» G60 в корпусі темно-сірого кольору з об`ємом пам`яті 6/128 GB, бувшого у використанні, при умові робочого стану та збереженню всіх функцій, що відповідні даній моделі, станом на 21.08.2025 складала 3926,00 грн.

Досудовим слідством дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Потерпіла ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду кримінального провадження, в судове засідання не з`явилася.

При цьому, 04.11.2025 до суду від потерпілої ОСОБА_6 надійшла відповідна заява від 04.11.2025 про розгляд справи № 141/847/25 у її відсутність, жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, цивільний позов заявляти не буде.

Відповідно до ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, враховуючи думку сторін кримінального провадження, які не заперечували відносно розгляду справи без участі потерпілої ОСОБА_6 , доходить висновку про можливість розгляду кримінального провадження у відсутність належним чином повідомленої потерпілої ОСОБА_6 згідно положень ст. 325 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі за обставин, вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся, вказав, що зробив належні висновки, просив суд суворо його не карати.

Враховуючи ту обставину, що обвинувачений повністю визнав свою вину та враховуючи його покази в судовому засіданні, суд вважає їх достовірними, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що позиція учасників судового провадження добровільна та вони правильно розуміють зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані стороною обвинувачення докази та обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожної особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Також відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому, таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на «ДО» у психіатра КНП «Оратівська ЛПЛ» не перебуває, на обліку в наркологічному кабінеті КНП «Оратівська ЛПЛ» не знаходиться, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, доходить висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 нових кримінальних правопорушень буде покарання у межах санкції, визначеної ч. 4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі.

При цьому, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, відсутність заподіяної шкоди потерпілій, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його процесуальну поведінку, негативне ставлення до скоєного, щире бажання виправитись, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обраний обвинуваченому такий вид покарання за переконанням суду є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому, судом ураховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому вказаного покарання, а також доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта згідно висновку № 1863/25-21 від 25.08.2025 в сумі 818,16 грн (вісімсот вісімнадцять гривень 16 копійок), оскільки залучення експерта було обумовлено розслідуванням скоєного ним кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України скасувати арешт, накладений на речові докази.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000131 не обирався.

Керуючись ст. ст. 50, 66, 67, 70, 185, 357 КК України, ст. ст. 100, 124, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк за даним вироком ОСОБА_4 рахувати з дати проголошення вироку 20.11.2025.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи № 1863/25-21 від 25.08.2025 в розмірі 818,16 грн (вісімсот вісімнадцять гривень 16 копійок).

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області у справі № 131/1358/25 від 25.08.2025, скасувати.

Повернути власнику майна ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Motorola g 60», який поміщено до спецпакета НПУ PSP1388625, та чохол чорного кольору від мобільного телефону, який поміщено до спецпакета НПУ ICR 015466, що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Іллінці, вул. Максима Кривоноса, 10 Вінницького району Вінницької області.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме DVD-R диск з інформацією, наданою ФОП ОСОБА_9 щодо крадіжки мобільного телефона ОСОБА_4 , що знаходиться при матеріалах кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Згідно ст. 532 КПК України вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оратівський районний суд Вінницької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілій копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1