Справа № 697/3220/25
Провадження № 1-кс/697/528/2025
У Х В А Л А

Іменем України

24 грудня 2025 року м. Канів

Слідчий суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

представників скаржника адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000189 від 07.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_3 (далі також ОСОБА_3 , скаржник) звернувся до слідчого судді зі скаргою в якій просить скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 05.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000189 від 07.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В обгрунтування поданої скарги зазначено, що дізнавач всупереч вимог КПК України, без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх істотних обставин та проведення необхідних слідчих дій, прийняв процесуальне рішення про закриття зазначеного кримінального провадження. Така постанова дізнавача є передчасною і необгрунтованою, грунтується на суб`єктивних припущеннях дізнавача, що не підтверджуються об`єктивними даними, тобто порушує право потерпілої сторони, у зв`язку з чим існує потреба у зверненні до суду для відновлення порушеного права.

Скаржник вказав, що він послідовно і неодноразова показав дізнавачу, що 06.12.2024 близько 23:15 год. перебував на території КП «Міський ринок» (вул. Захисників України, м. Канів). В цей час у нього виник конфлікт із малознайомим хлопцем на ім`я ОСОБА_7 та незнайомим до моменту конфлікту хлопцем на ім`я ОСОБА_8 . Причиною конфлікту є руйнування цими особами розташованого на території КП «Міський ринок» майна міста. Для припинення цих протиправних дій ОСОБА_3 зробив зазначеним особам зауваження, на яке ОСОБА_8 умисно завдав один удар в підборіддя, чим спричинив фізичний біль і тілесні ушкодження. ОСОБА_3 здалося, що в правій руці, якою ОСОБА_8 умисно завдав йому один удар в підборіддя, був схожий на кастет металевий предмет чорного кольору. З метою уникнення бійки і спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 схопив ОСОБА_8 за руку, опустив його до землі та утримував його і викликав працівників поліції.

За порадою ОСОБА_9 , через незначний час, ОСОБА_8 , не дочекавшись прибуття працівників поліції, втік з місця конфлікту. Очевидцями цих подій були ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та двоє дівчат, які були з останнім і ОСОБА_8 .

ОСОБА_3 при проведенні 10.12.2024 слідчого експерименту відтворив дії ОСОБА_8 , тобто детально вказав обставини кримінального правопорушення механізм умисного завдання ОСОБА_8 одного удару в підборіддя (нижню щелепу), підтвердив обставини цієї події, які викладені в протоколі допиту.

Аналогічні покази дали ОСОБА_10 , ОСОБА_11 очевидці побиття ОСОБА_8 потерпілого ОСОБА_3 .

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в результаті проведення слідчого експерименту підтвердили свої показання, послідовно відтворили дії ОСОБА_8 умисне нанесення одного удару в підборіддя ОСОБА_3

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , неповнолітня ОСОБА_14 , неповнолітній ОСОБА_15 показали, що ініціатором конфлікту був перебуваючий в нетверезому стані ОСОБА_3 , який першим схопив рукою за шию ОСОБА_15 , почав душити, а ОСОБА_8 , захищаючись, завдав один удар в нижню щелепу ОСОБА_3 .. Металевих або інших предметів у ОСОБА_8 не було.

Крім того, всі медичні документи, які так чи інакше пов`язані з подіями 06.12.2024 близько 23:15 год. на території КП «Міський ринок» жодної інформації (відомостей) про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 не містять.

Показання свідка старшого інспектора СРПП ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_16 від 27.10.2025, який в КНП «Канівська БЛ» нібито допомагав збирати матеріали щодо бійки між ОСОБА_15 і ОСОБА_3 щодо установлення ним ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 є нікчемними, оскільки ОСОБА_3 погоджувався на відбір у нього біологічного середовища на предмет виявлення ознак сп`яніння.

Дізнавач ОСОБА_6 істотно порушила вимоги ст.ст. 7-9 КПК України, не врахувала, що єдиним доказом перебування особи в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є медичний документ закладу охорони здоров`я, якому компетентним державним органом надано право визначати стан сп`яніння із наведенням конкретного показника такого сп`яніння.

Відтак, не відповідають викладені у постанові висновки дізнавача про перебування ОСОБА_3 в стані сп`яніння в момент конфлікту з ОСОБА_15 фактичним обставинам цього кримінального провадження, що є встановленою КПК України підставою для скасування постанови.

Також з істотним порушенням вимог ст. 94 КПК України оцінено дізнавачем висновки медичних експертиз щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та механізму їх виникнення, в яких вказано про нанесення ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, внаслідок дій ОСОБА_15 .

З істотним порушенням вимог ч. 9 ст. 224 КПК України проведений одночасний допит між ОСОБА_3 і ОСОБА_13 .

Відповідно до правил і цілей проведення одночасного допиту з`ясуванню підлягають причини розбіжностей у показаннях вже допитаних осіб, яким по черзі пропонується дати показання про ті обставини кримінального провадження, для з`ясування яких проводиться допит.

З тексту постанови вбачається, що вже допитані особи ОСОБА_3 і ОСОБА_13 підтримали раніше надані покази, отже причини розбіжностей не з`ясовувались, як і не з`ясовувались дійсні обставини події.

За таких обставин, показання заінтересованих молодиків друзів ОСОБА_15 дізнавачем оцінено явно необ`єктивно, з істотним порушенням ст. 94 КПК України.

В постанові не наведено відомостей про порушення кримінального провадження відносно потерпілого ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які за абсолютно необ`єктивною гіпотезою дізнавача, заздалегідь домовилися про завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, надані органу, що здійснює досудове розслідування, з метою компрометації ОСОБА_15 та виправдання можливих неправомірних дій ОСОБА_3 .

Необ`єктивно, з істотним порушенням вимог ст. 94 КПК України оцінено дізнавачем покази ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які не містять суперечностей, узгоджуються між собою.

Об`єктивно не можуть буди однаковими покази осіб з різною освітою і різним життєвим досвідом і розвитком та різного віку, не можуть такими особами однаково, без незначних відмінностей, сприйматися одні й ті самі обставини, тощо.

Відтак, не відповідають викладені в постанові висновки дізнавача про застосування першим фізичного впливу ОСОБА_3 до ОСОБА_15 фактичним обставинам цього кримінального провадження, що є встановленою КПК України підставою для скасування постанови.

Також скаржник звертає увагу на те, що кримінальне провадження не містить доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що дії ОСОБА_15 є необхідною обороною.

Дізнавачем в оскаржуваній постанові не обгрунтовано із зазначенням доказів, що ОСОБА_15 , враховуючи обстановку та поведінку нападника ОСОБА_3 , який його утримував для самозахисту від ударів, розумів, що посягання на його ( ОСОБА_15 ) життя чи здоров`я не припинилося.

Дізнавачем не зазначено, чому вона прийшла до висновку, що ОСОБА_15 , як особа, яка обороняється, реально усвідомив, що для оборони існує потреба, або він не мав можливості усвідомити, що посягання щодо нього припинено і він переконано діє у стані необхідної оборони.

З огляду на зазначені обставини, скаржник ОСОБА_3 просить скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 05.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000189 від 07.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Для об`єктивного розгляду поданої скарги, 15.12.2025 слідчим суддею направлено запит до Відділу поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про витребування матеріалів кримінального провадження за поданою скаргою ОСОБА_3

17.12.2025 до суду надійшли матеріали кримінального провадження за поданою скаргою ОСОБА_3 .

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2025 відкрито провадження за скаргою ОСОБА_3 про скасування постанови дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 05.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000189 від 07.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та його захисники адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили подану скаргу задовольнити та зазначили про те, що дізнавач ОСОБА_6 істотно порушила вимоги ст.ст. 7-9 КПК України, не врахувала, що єдиним доказом перебування особи в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є медичний документ закладу охорони здоров`я, якому компетентним державним органом надано право визначати стан сп`яніння із наведенням конкретного показника такого сп`яніння. Таким чином, висновки дізнавача про перебування ОСОБА_3 в стані сп`яніння в момент конфлікту з ОСОБА_15 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. З істотним порушенням вимог ст. 94 КПК України оцінено дізнавачем також висновки медичних експертиз щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та механізму їх виникнення, в яких вказано про нанесення ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, внаслідок дій ОСОБА_15 . Крім того, з істотним порушенням вимог ч. 9 ст. 224 КПК України проведений одночасний допит між ОСОБА_3 і ОСОБА_13 , оскільки дізнавачем не з`ясовано причини розбіжностей у показаннях вже допитаних осіб, яким по черзі пропонується дати показання про ті обставини кримінального провадження, для з`ясування яких проводиться допит. Так, вже допитані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_13 підтримали раніше надані покази, отже причини розбіжностей не з`ясовувались, як і не з`ясовувались дійсні обставини події. В оскаржуваній постанові не наведено відомостей про порушення кримінального провадження відносно потерпілого ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які за необ`єктивними доводами дізнавача, заздалегідь домовилися про завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, надані органу, що здійснює досудове розслідування, з метою компрометації ОСОБА_15 та виправдання можливих неправомірних дій ОСОБА_3 . З істотним порушенням вимог ст. 94 КПК України оцінено дізнавачем і покази ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які не містять суперечностей та узгоджуються між собою, оскільки об`єктивно не можуть буди однаковими покази осіб з різною освітою і різним життєвим досвідом і розвитком та різного віку, не можуть такими особами однаково, без незначних відмінностей, сприйматися одні й ті самі обставини, тощо. Не відповідають викладені в постанові висновки дізнавача про застосування першим фізичного впливу ОСОБА_3 до ОСОБА_15 фактичним обставинам цього кримінального провадження, що є встановленою КПК України підставою для скасування постанови. Кримінальне провадження не містить доказів, які б підтверджували, що дії ОСОБА_15 є необхідною обороною та дізнавачем не зазначено, чому вона прийшла до висновку, що ОСОБА_15 , як особа, яка обороняється, реально усвідомив, що для оборони існує потреба, або він не мав можливості усвідомити, що посягання щодо нього припинено і він переконано діє у стані необхідної оборони.

В судовому засіданні дізнавач ОСОБА_6 щодо задоволення поданої скарги ОСОБА_3 заперечила та просила в її задоволенні відмовити у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю. Вважає, що оскаржувана постанова від 05.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000189 від 07.12.2024 є законною, оскільки вона винесена відповідно до вимог ст.ст. 2, 9, 10, 17, 22, 26, 28, 40-1 КПК України, а також відповідає вимогам, передбаченим ч.ч. 5-6 ст. 110 КПК України, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки в ній детально і обґрунтовано наведені підстави та мотиви прийнятого рішення. В ході досудового розслідування проведено всі слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на розкриття даного кримінального правопорушення, з`ясування об`єктивної істини та прийняття законного процесуального рішення. У скарзі ОСОБА_3 відсутні посилання на обставини наявності істотних порушень вимог КПК України, тобто такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обгрунтоване рішення. Разом тим, звертає увагу на те, що Верховним Судом неодноразово у своїх постановах акцентувалась увага судів на тому, що не будь-яке порушення вимог КПК України може і повинне бути визнано «істотним порушенням», а також не будь-яке порушення вимог кримінального процесуального закону, допущене органом досудового розслідування під час збирання доказів у кримінальному провадженні, автоматично тягне за собою визнання цих доказів недопустимими. Отже, спростовувати твердження потерпілого про допущення дізнавачем істотного порушення вимог КПК України під час правової оцінки доказів у справі не представляється за можливе у зв`язку з відсутністю у скарзі потерпілого правового (юридичного) обгрунтування таких тверджень з посиланням на норми закону. Твердження сторони обвинувачення про те, що потерпілий на момент подій, що досліджувались в межах досудового розслідування, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння підтверджується не одним доказом (медичною довідкою), а сукупністю доказів, здобутих на підставі КПК України, а саме: медичною довідкою лікаря-стоматолога ОСОБА_19 від 07.12.2024, яка засвідчена особистим підписом та печаткою лікаря, а також показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Так, цивільна дружина потерпілого ОСОБА_3 (свідок ОСОБА_17 ) підтвердила факт вживання останнім незадовго до подій, що досліджуються, алкогольних напоїв. Інші ж свідки у кримінальному провадженні ( ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ) вказали не просто на запах алкоголю, який відчувався від потерпілого, а й вказали на інші ознаки перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння на момент конфлікту. Таким чином, під час оцінки стану потерпілого ОСОБА_3 на дату та час події, що досліджувалась під час кримінального провадження, орган досудового розслідування окрім медичної довідки від лікаря керувався також показами свідків. Крім того, потерпілим ОСОБА_3 не наведено конкретних мотивів, на підставі яких він вважає оцінку висновків експерта такою, що здійснена з істотним порушенням вимог КПК України. Також не обгрунтовує потерпілий у чому саме полягають вказані порушення та які норми КПК України було істотно порушено дізнавачем при прийнятті оскаржуваного рішення. Разом з тим, під час досудового розслідування було призначено п`ять судово-медичних експертиз, чотири з яких призначені і проведені з метою з`ясування обставин, механізму та тяжкості заподіяння потерпілому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. При цьому, у висновках експертів було надано вичерпні відповіді на поставлені на вирішення експертиз питання та у ході їх (висновків) дослідження встановлено, що покази ОСОБА_3 не узгоджуються із висновком експерта № 02-01/1150 від 24.12.2024, яким встановлено, що «відсутність перелому нижньої щелепи у ОСОБА_3 виключає можливість того, що удар був нанесений металевим предметом, схожим на кастет». Натомість, ОСОБА_3 і під час допитів в якості потерпілого від 10.12.2024, 16.05.2025, і під час проведення за його участю слідчого експерименту від 10.12.2024, і в ході проведення одночасного допиту із свідком ОСОБА_13 (28.01.2025) вказував на те, що удар був нанесений йому саме металевим предметом, схожим на кастет. Отже, спростувати твердження потерпілого про допущення дізнавачем істотного порушення вимог КПК України під час правової оцінки висновків експертиз не представляється за можливе у зв`язку з відсутністю у скарзі потерпілого правового (юридичного) обгрунтування такого твердження. Також під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження з метою з`ясування причин розбіжностей показів, наданих допитаними учасниками кримінального провадження, з дотриманням положень ст. 224 КПК України, між потерпілим ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_13 29.01.2025 проведено одночасний допит, в ході якого кожен з учасників підтримав попередньо надані покази у повному обсязі. Натомість, ні положеннями ст. 224 КПК України, ні положеннями ст. 104 КПК України не передбачено обов`язку уповноваженої особи на здійснення досудового розслідування (дізнавача / слідчого / прокурора) зазначати у протоколі проведення вказаної слідчої дії «встановлені причини розбіжностей» у показах попередньо допитаних осіб. Звертає також увагу, що покази ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не є однаковими, вони є аналогічними (схожими) за своїм змістом щодо тих обставин, які досліджувались в ході кримінального провадження, і в дійсності покази вказаних осіб не мають суперечностей щодо обставин, які підлягають доказуванню, вони (покази) узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами по справі (висновками експертів, речовими доказами, тощо). У постанові дізнавача вказано не про факт надання неправдивих показів потерпілим та свідками ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а про те, що орган досудового розслідування із зазначених у постанові підстав ставиться до показів потерпілого та свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 критично, а це абсолютно різні правові поняття. Таким чином, дізнавачем зазначено, що за наслідками аналізу всієї сукупності доказів, зроблено висновок про те, що винуватість неповнолітнього ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення за фактом умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_3 не доведена, оскільки в діях ОСОБА_15 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Заслухавши в судовому засіданні доводи сторони скаржника, заперечення дізнавача, дослідивши матеріали скарги та перевіривши надане кримінальне провадження за поданою скаргою, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність передбачених чинним Кодексом об`єктивних і суб`єктивних ознак, при наявності яких діяння визнається кримінальним правопорушенням.

Відсутність у діянні хоча б однієї з ознак, що входять до складу кримінального правопорушення (проступку), виключає можливість кваліфікувати це діяння як кримінальний проступок, а тому не дає підстав для кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частина 2 статті 9 КПК України встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу. Таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 справи «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 07.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 06.12.2024, близько 23 год. 30 хв. невстановлена особа, перебуваючи на території КП «Міський ринок», розташованого в м. Канів по вул. 206 Дивізії, в ході словесного конфлікту з ОСОБА_3 нанесла останньому один удар кулаком руки в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми губи та звернувся за медичною допомогою до Канівської БЛ.

Постановою дізнавача СД Відділу поліції №1 Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 05.12.2025 закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 07.12.2024 за №0000189 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Разом з тим, за загальними правилами, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення кримінальне провадження закривається тоді, коли в дійсності було вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке потягло за собою шкідливі наслідки, але відсутній один з елементів складу злочину.

Крім того, у розумінні вимог кримінального процесуального законодавства, закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину (проступку) передбачає наявність самої події, у якої відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин, рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки складу кримінального правопорушення в діях якої конкретної особи відсутні.

Однак, резолютивна частина оскаржуваної постанови не конкретизована, оскільки закриття кримінального провадження за відсутністю конкретного складу кримінального правопорушення можливе лише стосовно певних осіб, натомість дізнавачем зазначено лише про відсутність в діях особи складу кримінального правопорушення, проте, в діях якої саме особи не вказано.

В той же час, у мотивувальній частині рішення дізнавача не зазначено, який з елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відсутній.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Крім того, як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження за скаргою ОСОБА_3 , під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_13 29.01.2025 проведено одночасний допит, в ході якого кожен з учасників підтримав попередньо надані покази у повному обсязі.

В судовому засіданні дізнавачем зазначено, що при проведенні зазначеного допиту, дійсно були наявні розбіжності в показах його учасників. Однак, положення КПК України не передбачено обов`язку уповноваженої особи зазначати у протоколі проведення вказаної слідчої дії встановлені причини розбіжностей у показах попередньо допитаних осіб. Кримінальний процесуальний кодекс лише зазначає, що метою проведення такої слідчої дії як одночасний допит є з`ясування причин розбіжностей у показах вже допитаних осіб, проте не регламентує ні порядку, ні процесуальної форми закріплення у будь-якому процесуальному документі (у т.ч. протоколі) причин таких розбіжностей.

Відповідно до кримінального процесуального закону (ст. 223 КПК України), слідчі дії регламентовані законом процесуальні дії, спрямовані на отримання (збирання) або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Значення слідчих дій полягає в тому, що вони є основним способом збирання доказів і звідси основним засобом повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Згідно з ч. 9 ст. 224 КПК України, слідчий має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях.

Проте як вбачається з матеріалів кримінального провадження, розбіжності у показах ОСОБА_3 та ОСОБА_13 дізнавачем не усунуті. При цьому, розбіжності у показаннях ОСОБА_3 з одного боку та показаннями ОСОБА_13 є суттєвими, а тому з`ясування причин вказаних розбіжностей є необхідним для повного та об`єктивного з`ясування суттєвих обставин даного кримінального провадження.

Слідчий суддя погоджується з твердженнями сторони скаржника щодо неповноти проведення дізнання, оскільки, фактично слідчі дії на стадії досудового розслідування зведено, зокрема, до допитів свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які, як зазначено дізнавачем в оскаржуваній постанові, узгоджуються між собою та дозволяють об`єктивно встановити обставини кримінального провадження, із показів свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_13 вбачається, що першим фізичний вплив (застосовано фізичну силу) було проявлено саме потерпілим ОСОБА_3 по відношенню до неповнолітнього свідка ОСОБА_15 у формі здавлення шиї руками, що могло загрожувати життю і здоров`ю останнього у т.ч. підтверджується висновком експерта № 02-01/50 від 23.01.2025.

В той же час, як зазначено дізнавачем, згідно з показами ОСОБА_3 та ОСОБА_17 , вони є особами, що спільно проживають, ведуть спільний побут, перебувають у довготривалих сімейних відносинах (мають взаємні права і обов`язки), а відтак згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України є членами однієї родини. Отже, наявні обгрунтовані підстави вважати, що вказані особи ( ОСОБА_3 та ОСОБА_17 з метою викривлення дійсних обставин справи, що мають значення для досудового розслідування (у т.ч. компрометації правомірних дій неповнолітнього свідка ОСОБА_15 щодо свого самозахисту та виправдання можливих неправомірних дій ОСОБА_3 в частині нанесення останнім першим тілесних ушкоджень неповнолітній особі) узгодили між собою правові позиції та домовились про надання суб`єктивних (упереджених) показів в інтересах потерпілого ОСОБА_3 .

Також дізнавачем зазначено, що свідок ОСОБА_18 станом на дату проведення із нею слідчих дій була працівницею закладу «Sushi Yummy» (власницею якого є свідок ОСОБА_21 цивільна дружина ОСОБА_3 ), а отже свідок перебувала у трудовій (у т.ч. матеріальній) залежності як від свідка ОСОБА_17 , так і від потерпілого ОСОБА_3 , і таким чином, під час проведення дізнання, існують обгрунтовані підстави вважати, що покази свідка ОСОБА_18 є необ`єктивними, упередженими, оскільки надані в інтересах потерпілого ОСОБА_3 , крім того вони не узгоджуються як з матеріалами справи, так із показами інших свідків.

Таким чином, посилаючись на ті мотиви, що наявні сумніви у правдивості показань свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , дізнавач послався лише на ті обставини, що вказані особи узгодили між собою правові позиції та домовились про надання суб`єктивних (упереджених) показів в інтересах потерпілого ОСОБА_3 , а тому такі покази дізнавачем оцінено критично.

Проте, дізнавачем не враховано, що свідок це будь яка фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань. При цьому, кожна людина сприймає і викладає обставини, свідком яких вона була, по-різному, звертаючи увагу на різні деталі.

Сумніви у показаннях свідків дізнавачем у передбачений законом спосіб не спростовані, незважаючи на той факт, що дізнавач має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях.

Обґрунтовуючи також факт перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, дізнавач, зокрема, посилався на показання свідків, що в цілому відповідає усталеній практиці Верховного Суду, неодноразово висловленій у своїх рішеннях від 21 листопада 2019 року у справі №564/590/17, від 3 грудня 2019 року у справі № 571/1436/15-к, від 11 лютого 2020 року у справі № 643/20474/15-к, від 1 грудня 2021 року у справі № 672/1402/17.

Втім, як слідує з показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , жоден з них не був безпосереднім очевидцем розпивання ОСОБА_3 алкогольних напоїв та, відповідно, перебування ним у стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з постанови дізнавача, перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується також медичною довідкою лікаря-стоматолога ОСОБА_19 від 07.12.2024, яка засвідчена особистим підписом та печаткою лікаря.

Однак, слідчий суддя звертає увагу на протокол допиту свідка лікаря-стоматолога ОСОБА_19 від 13.05.2025, при проведенні якого останнім зазначено, що 07.12.2024 він надавав допомогу ОСОБА_3 близько двох годин у стоматологічному відділенні. Загальний його стан був задовільний, у свідомості, перебував у збудженому стані з червоним обличчям. Свідком ОСОБА_19 також зазначалося у довідці від 07.12.2024 за наслідками медичного огляду ОСОБА_3 , що «пацієнт у стані алко сп`яніння», оскільки до такого висновку він дійшов через збуджений стан пацієнта та червоне обличчя. Однак не мав права встановлювати стан алкогольного сп`яніння. До такого висновку він дійшов обдумавши його.

Будь-яких інших доказів на підтвердження перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння в ході проведення дізнання не здобуто, посилання на медичний висновок закладу охорони здоров`я на підтвердження чи спростування цього факту в оскаржуваній постанові дізнавача відсутнє.

Отже, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова не містить повно і всебічно з`ясованих обставин цього кримінального провадження, підтверджених належними і допустимими доказами, а також вичерпних висновків, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження необхідно перевірити викладені скаржником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого результату прийняти законне та обґрунтоване рішення у цьому кримінальному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником. Не проведення дізнавачем певних слідчих дій унеможливило встановлення, поза розумним сумнівом, сукупності неспростованих презумпцій щодо обставин цієї справи, а відтак, унеможливило встановлення істини у ній. Крім того, невжиття дізнавачем описаних вище заходів призвело до необґрунтованості його вчинення, які містяться в оскаржуваній постанові щодо обставин, які повинні б були бути встановлені дізнавачем.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних дізнанням доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені скаржником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником.

Приймаючи оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, дізнавач зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без належної перевірки та аналізу всіх обставин, про які зазначає скаржник у своїй скарзі, без проведення повного обсягу слідчих дій спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 про скасування постанови дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 05.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000189 від 07.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та направлення зазначеного кримінального провадження до ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області для проведення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000189 від 07.12.2024 задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 05.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000189 від 07.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Направити кримінальне провадження № 0000189, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України до ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області для проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 29.12.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1