№ провадження 1-кс/646/3002/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2025 року м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001200 від 12.12.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньо- спеціальною освітою, неодруженого, на час вчинення кримінального правопорушення солдат резерву 119 запасної роти ВЧ НОМЕР_1 , кулеметник 3 штурмового відділення 3 штурмового взводу 3 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з вказаним вище клопотанням посилаючись на те, що у провадженні СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській областізнаходиться кримінальне провадження за № 0001200 від 12.12.2025, у ході досудового розслідування якого ОСОБА_5 пред`явлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №188-РС від 11.10.2025, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду кулеметника третього штурмового відділення третього штурмового взводу третьої штурмової роти другого штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, солдат ОСОБА_5 в розумінні вимог ст.ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 408 КК України є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який на теперішній час продовжено.

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів 01.12.2025, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в умовах воєнного стану без дозволу командування та поважних причин вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 01.12.2025 близько 15:10 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений), тобто в умовах воєнного стану, перебуваючи в місці тимчасового розташування свого підрозділу, виконуючи бойове завдання, згідно бойового розпорядження командира НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 №31801/2дск від 01.12.2025, в складі ШГ «ВІТО» поблизу АДРЕСА_3 , самовільно залишив місце служби зі зброєю, а саме закріпленим за ним автоматом АК-74 № НОМЕР_3 , Б/К в кількості 500 патронів та гранатами Ф-1 в кількості 5 шт., та незаконно, постійно перебував поза межами місця проходження служби, проводячи час на власний розсуд до моменту затримання 13.12.2025 правоохоронними органами.

За час відсутності на службі солдат ОСОБА_5 , обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв.

Крім того, 11 грудня 2025 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, в умовах воєнного стану, оголошеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який у встановленому законом порядку продовжувався, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу Гімназії № 120, в м. Харків по вул. Катерининська, 8, побачивши раніше незнайому йому ОСОБА_7 , яка гуляла на вулиці разом із малолітньою дитиною, та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до потерпілої ОСОБА_7 , та з метою реалізації свого протиправного умислу, розпочав з нею розмову, після чого, перебуваючи на незначній відстані від останньої, раптово та відкрито, усвідомлюючи, що його дії є очевидними для потерпілої, різким рухом двома руками зірвав з її плеча сумку чорного кольору фірми «GUESS», усередині якої знаходилися грошові кошти у сумі 1 500 гривень, ключі від будинку та дисконтні картки на ім`я ОСОБА_7 , чим відкрито заволодів чужим майном, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення втік у напрямку приватного сектору та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду.

13.12.2025 о 19:33 год., ОСОБА_5 був затриманий на підставі п.1 ч.1 ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Відповідно ч. 1 ст. 278 КПК України - 14.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 186 КК України.

Як зазначає слідчий, причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаних вище кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю доказів, зібраних в ході досудового розслідування, а саме:

1.Протоколом прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_7 , про вчинене кримінальне правопорушення від 11.12.2025.

2.Протоколом огляду місця події за участю потерпілої ОСОБА_7 від 11.12.2025.

3.Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 12.12.2025.

4.Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 12.12.2025.

5.Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 12.12.2025.

6.Протоколами огляду місця події від 12.12.2025.

7.Протоколами огляду предметів від 12.12.2025.

8.Протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_7 від 13.12.2025

9.Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.12.2025.

10.Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 13.12.2025

11.Повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.12.2025 про самовільне залишення місця служби ОСОБА_5 .

12.Протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України

13.Протоколами допитів свідків, військовослужбовців вч НОМЕР_1 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 14.12.2025

14.Повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 14.12.2025.

У клопотанні слідчий вказує, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики, а саме ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років (особливо тяжкий злочин), може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить тривалий період його відсутності у військовій частині без поважних причин з 01.12.2025 по теперішній час, хоча він мав реальну можливість повідомити компетентні органи про своє місце перебування та повернутися до військової частини.

Злочин вчинений ОСОБА_5 є продовжуваним і припинений лише після доставлення 13.12.2025 до правоохоронного органу, що свідчить про відсутність у нього свідомої мети добровільно припинити свої злочинні дії та повернутися до підрозділу для продовження служби, підрозділ в будь-який час може змінити місце перебування та поїхати в іншу область враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваної до органу досудового розслідування та суду, а відсутність міцних соціальних зв`язків лише це посилить. Тому сторона обвинувачення має достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання та втрати свободи на тривалий строк, матиме можливість повторно ухилятися від слідства та суду, залишивши місце проходження військової служби, переховуватися від органів досудового розслідування та суду поза межами свого місця проживання, що в повній мірі ускладнить своєчасному виконанню процесуальних рішень та призначення йому покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Окрім цього, ОСОБА_5 вчинив тяжке корисливе кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання на строк від 7 до 10 років, та особливо тяжке кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, санкція якого передбачає покарання на строк від 5 до 12 років, може ухилятись від органів досудового розслідування та суду оскільки міцних соціальних зв`язків не має (не одружений, дітей не має), що надає можливості останньому переховуватись від органу досудового розслідування та /або суду, ніде не працює та не навчається, не має законних джерел прибутку, що може спонукати останнього до намагання уникнути кримінальної відповідальності, за вчинений ним злочин.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків ОСОБА_5 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на заявника, свідків, понятих, благаючі, умовляючи або погрожуючи їм, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід послатися на той факт, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби, тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що унеможливить виконання ним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні та порушить принципи визначені ст. 2 КПК України та розумні строки досудового розслідування.

Також тривале і стійке небажання виконувати обов`язки військової служби ОСОБА_5 свідчить про можливість вчинення ним інших військових злочинів, пов`язаних з виконанням обов`язків по службі, зокрема реальної можливості вчинення непокори та відмови від виконання наказів командирів та начальників (ст. 402, 403 КК України) в тому числі в бойовій обстановці, ухилення від виконання обов`язків військової служби шляхом самокалічення, симуляції хвороби, підробки документів чи іншого обману (ст. 409 КК України).

Таким чином, оцінивши сукупність усіх обставин у кримінальному провадженні, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення та тяжкість передбаченого безальтернативного покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, слідство приходить до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання вищевказаним ризикам у даному випадку недостатнє, оскільки лише тримання під вартою буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та відповідатиме вимогам діючого Кримінального процесуального закону.

Також існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній будучи неодноразово судимим та 11.12.2025 вже вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

До судового засідання на виконання вимог ч.2 ст.184 КПК України підозрюваному та його захиснику надана копія клопотання про застосування запобіжного заходу та копії матеріалів, якими обґрунтовується клопотання, що підтверджується його підписом.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення заявленого клопотання, просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід оскільки ОСОБА_5 бажає повернутися на військову службу.

Дослідивши надані слідчому судді матеріали клопотання, заслухавши думки учасників процесу, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За положеннями статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Європейський суд з прав людини у п.п. 127-128 рішення від 10 грудня 2019 року по справі «Кавала проти Туреччини» (CASE of Kavala v. Turkey (аpplication no. 28749/18)) наголосив, що "обґрунтована підозра" означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

13.12.2025 о 19:33 год., ОСОБА_5 був затриманий на підставі п.1 ч.1 ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Відповідно ч. 1 ст. 278 КПК України - 14.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_7 , про вчинене кримінальне правопорушення від 11.12.2025; протоколом огляду місця події за участю потерпілої ОСОБА_7 від 11.12.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 12.12.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 12.12.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 12.12.2025; протоколами огляду місця події від 12.12.2025; протоколами огляду предметів від 12.12.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_7 від 13.12.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.12.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 13.12.2025; повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.12.2025 про самовільне залишення місця служби ОСОБА_5 ; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України; протоколами допитів свідків, військовослужбовців вч НОМЕР_1 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 14.12.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 14.12.2025.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186 та ч 4 ст. 408 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким.

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років (особливо тяжкий злочин), може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить тривалий період його відсутності у військовій частині без поважних причин з 01.12.2025 по теперішній час, хоча він мав реальну можливість повідомити компетентні органи про своє місце перебування та повернутися до військової частини. Злочин вчинений ОСОБА_5 є продовжуваним і припинений лише після доставлення 13.12.2025 до правоохоронного органу, що свідчить про відсутність у нього свідомої мети добровільно припинити свої злочинні дії та повернутися до підрозділу для продовження служби;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, такі дії можуть полягати у вмовляннях, переконаннях або проханнях надавати показання на його користь чи змінювати вже надані свідчення. Слід також враховувати, що показання свідків, надані під час досудового розслідування, не мають для суду наперед установленої сили, а тому будуть перевірятися безпосередньо в судовому засіданні. Це створює реальні передумови для спроб підозрюваного вплинути на свідків з метою перекручення або зміни їхніх свідчень;

- п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній будучи неодноразово судимим та 11.12.2025 вже вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Оцінюючи сукупність обставини, які визначені ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховується: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_13 кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється; 3) дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 його вік та стан здоров`я, те, що останній раніше неодноразово судимий, є військовослужбовцем.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, але прокурором доведено, що з урахуванням обставин по справі, а також того, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, які згідно ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочином, за тяжчий з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років, що вказує на відсутність підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Доказів, які б підтвердили неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 за станом здоров`я чи з інших підстав такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, стороною захисту не надано, а слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно вимог ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вище викладене слідчий суддя розмір застави не визначає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 183,184, 193-197, 205 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ « Харківський слідчий ізолятор» без визначення суми застави.

Встановити строк дії ухвали - 60 днів з моменту затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по 10 лютого 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 18.12.2025 року о 08 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя Основ`янського

районного суду міста Харкова ОСОБА_1