Єдиний унікальний номер 317/4904/23
Провадження № 1-кп/317/104/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Запорізького районного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження (in absentia) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000521 від 01.08.2023 відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Розівка Пологівського району Запорізької області, громадянина України, розлученого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року через державний кордон на територію України було здійснено вторгнення військовослужбовців збройних сил та інших воєнізованих формувань Російської Федерації з застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, тобто, відповідно до норм міжнародного права вчинено неспровоковану військову агресію проти України. Нападу було піддано органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого вчинено військову окупацію частини території України, в тому числі й території Розівської селищної територіальної громади Запорізької області.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, керуючись ст. 106 Конституції України та нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 був введений воєнний стан, дія якого в подальшому неодноразово продовжувалась.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон) від 15.04.2014, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених ч. 1 ст. 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав ч. 3 ст. 1 Закону.

Після окупації Російською Федерацією частини території Пологівського району Запорізької області (в тому числі й населених пунктів Розівської селищної територіальної громади), з метою встановлення та зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на територіях населених пунктів Запорізької області, які контролюються та утримуються російськими військами, представниками Російської Федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Запорізької області були сформовані підрозділи силового блоку, які вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Приблизно з квітня 2022 року, але не пізніше 23.05.2022, більш точної дати та часу в ході судового розгляду встановити не видалось за можливе, ОСОБА_9 , будучи громадянином України, перебуваючи на посаді інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 2 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшої окупації Російською Федерацією частини території Пологівського району Запорізької області та його територіальних громад, а також частини інших населених пунктів на території Запорізької області, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади Російської Федерації, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації Російської Федерації та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Запорізької області, зокрема, на території с-ща Розівка Пологівського району Запорізької області системи органів державної влади Російської Федерації, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, добровільно, в умовах воєнного стану перейшов на бік ворога, зайнявши у підпорядкованому окупаційної адміністрації Російської Федерації незаконно створеному органі т.зв. «Розовском отделении ГУ МВД в Запорожской области» (рос. мов.).

Під час судового розгляду кримінального провадження колегією суддів було встановлено наявність підстав для проведення спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), про що постановлено відповідну ухвалу від 21.10.2024.

Виклик обвинуваченого у судові засідання в ході судового розгляду кримінального провадження здійснювався шляхом розміщення оголошень у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос Україні» та на веб-сайті суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України, з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Судом установлено, що в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення вжито всіх передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваного на захист, з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального досудового розслідування.

При здійсненні судового провадження судом також здійснені всі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням установлених законом особливостей такого провадження.

Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, складене повідомлення про підозру та обвинувальний акт направлено до суду, у судові засідання не з`явився, незважаючи на те, що всі судові повістки (оголошення) були опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр», «Голос України» та розміщені на офіційному веб-сайті суду. У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_9 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Враховуючи відсутність обвинуваченого та особливості розгляду кримінального провадження, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 , у судових засіданнях зазначала, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймала участь у реалізації права на захист обвинуваченого під час судового розгляду та висловила свою позицію з приводу всіх процесуальних питань, які поставали під час судового розгляду.

У судових дебатах захисник ОСОБА_8 просила виправдати обвинуваченого ОСОБА_9 . В обґрунтування своєї позиції захисник послалась на наступні обставини.

Надані стороною обвинувачення докази не доводять вину ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 111 КК України. В обвинувальному акті точно не встановлений час вчинення злочину, не зазначено конкретних дій, які завдали шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній економічній та інформаційній безпеці України. Незрозуміло як ОСОБА_9 розпочав службу, доказів цьому не надано. У ході судового розгляду не встановлено які саме вказівки та розпорядження йому віддавались і він виконував. Стороною обвинувачення не надано прямих доказів добровільного переходу на бік ворога. Залишення ОСОБА_9 на окупованій території та, можливо, вимушена праця під примусом або загрозою не є державною зрадою. Можливо він перебував у складних обставинах, під тиском, без реального вибору. Через відсутність обвинуваченого суд позбавлений можливості встановити наявність психічного впливу або фізичного примусу та чи були його дії необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала йому чи іншим особам. Матеріали НСРД, зокрема список співробітників, відомості на зарплату з урахуванням ст. 99 КПК України не є належними та допустимими доказами, вони не є оригіналами, не мають підписів, печаток. Це можуть бути проекти документів. Не відомо чи могла бути у ОСОБА_9 можливість безпечно виїхати. Він міг діяти заради власного виживання без вільного вибору. Через неможливість встановити контакт з обвинуваченим захист здійснюється без з`ясування правової позиції обвинуваченого Також неможливо надати матеріали, які характеризують особу обвинуваченого. Надані стороною обвинувачення докази не можуть вважатись такими, що доводять вину в інкримінованому злочині поза розумним сумнівом.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за викладених у вироку обставинах, у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 фахівець зв`язку та інформаційних технологій п`ятого ДПРЗ ГУ ДСНС України у Запорізькій області зазначив, що знайомий з ОСОБА_9 , він працював у патрульній поліції до 2022 року у с-щі Розівка.

Коли розпочалася війна свідок був у с-щі Розівка, виконував свої службові обов`язки. 27.08.2022 свідок виїхав до м. Запоріжжя.

У кінці березня на початку квітня 2022 року свідок майже кожного дня бачив як ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 йшли до комендатури. Свідок бачив їх біля комендатури. Потім вони йшли до колишнього райвідділку. Вони заходили вчотирьох до пожежної частини, питали чи отримують вони зарплату від України. Вони казали, що Україна їм вже нічого не платить.

Десь у кінці квітня в пожежній частині була крадіжка. Коли свідок туди приїхав, то пожежний ОСОБА_14 повідомив про крадіжку, сказав, що повідомив про це комендатуру. До них прийшли ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та сказали, що будуть розслідувати. Вони були у цивільному одязі, зброї у них не було. На той час працівників поліції, які не пішли на співпрацю з окупаційною владою, у с-щі ОСОБА_17 вже не було.

03.03.2022 у с-ще ОСОБА_17 вже зайшли окупаційні війська. Під кінець березня та у квітні свідок вже бачив ОСОБА_9 . Свідок жив у с-щі Розівка на вул. Центральній. Свідок вважає, що ОСОБА_9 добровільно пішов на співпрацю з окупаційною владою. Форму на той час поліцейські не носили, ніхто її тоді не носив. У пожежну частину приїжджав призначений окупаційною владою ОСОБА_18 заступник начальника Розівської поліції, казав кого призначили начальником та що вони вже працюють. З середини-кінця квітня 2022 року вони вже ходили до поліції окупаційної влади.

ОСОБА_9 не казав, що займає посаду. Свідок бачив як вони заходили до поліції, там висів прапор Росії. Був ще прапор ДНР, але його зняли.

Батьки ОСОБА_9 були у Розівці, він був розлучений.

Свідок повідомив, що на фотознімку на а.с. 184 т. 2 справи зображений ОСОБА_9

ОСОБА_9 років 30, він середнього зросту, нормальної тілобудови, волосся коротке, темне.

Коли свідок побачив ОСОБА_19 (начальника Більмацького відділу) та ОСОБА_20 , то спитав у них чому вони не ходять в комендатуру? Вони відповіли, що кожен робить свій вибір, вони туди не підуть. Вони потім виїхали. Свідок зрозумів, що з`явлення до комендатури не було обов`язковим.

Свідок зазначив, що коли ОСОБА_21 прийшли до пожежної частини після крадіжки, він сприймав їх як поліцейських окупаційної влади.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 водій групи пожежогасіння відділення пожежогасіння аварійно-рятувальної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в Запорізькій області, пояснив суду, що з ОСОБА_9 був знайомий, він його односільчанин. ОСОБА_9 працював в поліції, вони перетинались на пожежах, на культурно-масових заходах.

03.03.2022 у с-ще Розівка зайшли окупаційні війська, вони прийшли в пожежну частину 9 пожежно-рятувальний пост 5 державного пожежно-рятувального загону. Перед цим була перестрілка, побило багато будинків. Потім до них в частину зайшли ДНРівці, своєю технікою заблокували виїзди, загнали їх в одну кімнату. На другий-третій день вони поставили пости, зупиняли та перевіряли машини. Вони зайшли у частину, оскільки в частині була вода, генератор, приміщення з ліжками. Після ночівлі на роботі окупанти відпустили їх додому.

Наприкінці березня окупаційна влада організувала стихійний ринок навпроти райвідділку на автостоянці. Свідок бачив декілька разів як ОСОБА_15 ходить до райвідділку. Також ОСОБА_23 з братом, ОСОБА_24 і ОСОБА_25 ходили відмічатись до комендатури, після чого йшли у райвідділок. Коли відбулася крадіжка у пожежній частині, ОСОБА_21 , ОСОБА_25 і ОСОБА_24 приходили до них та відбирали пояснення, записували їх на якомусь протоколі. Вони питали у них чи отримують вони українську зарплату. ОСОБА_9 приходив не як український поліцейський, свідок вважає, що він тоді працював на окупаційну владу. Прапори тоді були ДНРівські та російські. ОСОБА_9 пересувався вільно.

Свідок виїхав з окупованої території 20.09.2022.

Коли свідок був на ринку, то бачив як ОСОБА_9 заходив до райвідділку. Навіщо він туди ходив свідок не знає. Припускає, що він ходив до комендатури відмічатись. Про допит після крадіжки свідок знає від ОСОБА_10 . Форми на ОСОБА_9 не було, зброї він при собі не мав. Свідок не бачив щоб ОСОБА_9 здійснював патрулювання на території с-ща Розівка. ОСОБА_10 виїхав у серпні 2022 року. Свідок не був очевидцем виконання обов`язків поліцейського ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 зазначив, що у квітні, перед тим як виїхати у м. Запоріжжя, він поїхав у с-ще Розівку. На блокпосту їх зупинили окупанти, ДНРівці. Його відпустили, а у сина просили прописку. Їм сказали їхати у комендатуру. Свідок під`їхав до знайомого на прізвище ОСОБА_27 , щоб той звернувся до комендатури і їм роз`яснили як виїхати до м. Запоріжжя. ОСОБА_27 на той час працював у поліції окупаційної влади. Далі вони поїхали до комендатури, до них вийшли, подивились документи і сказали, що їм можна виїжджати. Вони повернулись до райвідділку, де були брати ОСОБА_21 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . ОСОБА_29 підійшов і сказав, що Запоріжжя буде захоплено росіянами, запропонував працювати тут у поліції. Свідок сказав, що буде виїжджати до м. Запоріжжя. Потім свідок дізнався, що вони пішли співпрацювати з окупаційною владою. Зазначені особи пропонували його сину працювати у російській поліції. Через день свідок дізнався, що вони вже працювали у російській поліції.

На момент повномасштабного вторгнення свідок був водієм групи затримання ДСО. ОСОБА_29 раніше проживав у с-щі Розівка, вони грали у футбол. З ОСОБА_30 він спілкувався у квітні 2022 року біля райвідділку у с-щі Розівка.

Народна міліція спочатку була у приміщенні Приватбанку, а потім у райвідділку, там, де була українська поліція. На той час висіли прапори ДНР та Росії. Про тиск на нього ОСОБА_31 не повідомляв. Він агітував його та його сина до співпраці з окупантами.

З ОСОБА_30 вони зустрілись біля райвідділку, а до цього вони були у райвідділку. ОСОБА_29 був у цивільному одязі, без зброї. Вони сказали, що здали зброю.

Свідок дізнався, що ОСОБА_31 з братом пішов працювати у поліцію через два дні, коли виїжджав до м. Запоріжжя. ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , його батьки казали йому, що брати ОСОБА_21 працюють у поліції. Його батька ОСОБА_31 зупиняв у російській формі.

Коли вони шукали ОСОБА_27 , то вони були у райвідділку, потім вони з ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 зустрілись на вулиці. Вони казали, щоб ті працювали у поліції окупаційної влади, слідкували за порядком у Розівці, виконували поліцейську роботу. Вони сказали, що зарплата буде добра. ОСОБА_29 особисто казав, що не планує виїжджати. У той день вони виконували роботу, розповідали, що виїжджали на крадіжку. Між собою вони говорили, що скоро їм видадуть зброю.

У той момент свідок відчув прихильність ОСОБА_34 до окупаційної влади. Свідок виїхав з тимчасово окупованої території у період з 20-22 квітня 2022 року до м. Запоріжжя.

Оцінюючи показання свідків, суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами і у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 01.03.2017 Розівським РС УДМС в Запорізькій області, є громадянином України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», що підтверджується копією заяви про видачу паспорта громадянина України (а.с. 5-6 т. 2).

Як видно з копії облікової картки на особу, яка порушує клопотання про видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 11.11.2021 органом 2330 Більмацький сектор УДМС України в Запорізькій області (а.с. 4 т. 2).

Обвинувачений ОСОБА_9 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до витягу з наказу № 36 о/с від 15.01.2021 Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Національної поліції України, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 призначено інспектором з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 відділення № 2 Пологівського районного відділу поліції (а.с. 65 т. 2).

Судом досліджено копію присяги на вірність Українському народові, яку склав та підписав 14.10.2017 ОСОБА_9 (а.с. 67 т. 2).

У судовому засіданні досліджено копію наказу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Національної поліції України № 252 від 10.03.2022 про необхідність поліцейським, державним службовцям, цивільному персоналу районних управлінь, відділів, відділень поліції, інших підпорядкованих підрозділів ГУНП в Запорізькій області, за наявності безпечного шляху пересування, прибути до найближчих населених пунктів, територія яких підконтрольна Державі Україна для переходу у підпорядкування керівника відповідного управління, відділу та відділення поліції ГУНП в Запорізькій області, що дислокується та обслуговує зазначену територію (а.с. 58-59 т. 2).

Наказом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Національної поліції України № 282 від 04.04.2022 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації до м. Запоріжжя» визначено тимчасовим місцем розташування (дислокації) територіальних підрозділів, підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області м. Запоріжжя, зокрема відділення поліції № 2 Пологівського районного відділу поліції (с-ще Більмак). Встановлено, що поліцейські, державні службовці і працівники (цивільний персонал) структурних підрозділів апарату ГУНП, територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, у тому числі й працівники відділення поліції № 2 Пологівського районного відділу поліції, мали прибути безпечним шляхом до м. Запоріжжя до 15.04.2022 (включно) (а.с. 62-64 т. 2).

Відповідно до копії наказу № 603 о/с від 23.05.2022 Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Національної поліції України, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 відділення № 2 Пологівського районного відділу поліції, звільнено зі служби в поліції з 23.05.2022 (а.с. 66 т. 2).

У судовому засіданні досліджено копію протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10.11.2022 з додатками (а.с. 91-130 т. 2). Документи містять відомості про їх розсекречення. Даним протоколом зафіксовано зняття інформації з електронних інформаційних систем щодо месенджеру «Telegram» з мобільного номеру НОМЕР_3 , id НОМЕР_4 , яким користується громадянин Російської Федерації ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його роботи, проживання та тимчасового перебування.

Вищезазначена інформація збережена на DVD-R диск (а.с. 131, т. 2), який є додатком до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10.11.2022 та який було безпосередньо досліджено судом.

Протоколом огляду речей та документів від 01.06.2023 (а.с. 132-172 т. 2) зафіксовано проведення огляду DVD-R диску з реєстровим № 59/14/531т від 10.11.2022, який отримано в результаті тимчасового доступу до речей та документів від 11.05.2023.

Оглядом встановлено, що на оптичному носії інформації DVD-R диску з реєстровим № 59/14/531т від 10.11.2022 виявлено електронні файли, зокрема, файл «5698516.html», який містить чат спілкування ОСОБА_36 («Telegram» id 660638319) з користувачем «Telegram» (id 91057580, мобільний номер НОМЕР_5 ) « ОСОБА_37 ) (вірогідно ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Російської Федерації, службовець міністерства економічного розвитку Російської Федерації, т.зв. «куратор» окупованих територій від Російської Федерації). Вказані особи обмінювались повідомленнями та вкладеннями з питань організації діяльності незаконних правоохоронних органів, створених на окупованій частині Запорізької області, зокрема виплати заробітної плати співробітникам.

Оглядом вказаних електронних файлів встановлено наступне.

Файл «ЗП.xlsx» містить електронну таблицю у вигляді зарплатної відомості всіх співробітників незаконного правоохоронного органу «Главное управление МВД в Запорожской области» (рос. мов.) за травень 2022 року із зазначенням органу чи територіального підрозділу, в яких вони проходять службу, займаної посади, прізвища, імені та по батькові, а також розміру грошової винагороди (заробітної плати) у російських рублях. Зокрема, під порядковими номерами 288-299 зазначено розміри зарплат особового складу територіального підрозділу даного незаконного правоохоронного органу, розташованого у с-щі Розівка Пологівського району т.зв. «Розовское отделение» (рос. мов.) за травень 2022 року. Так, під номером 293 зазначено «Должность инспектор с реагирования патрульной полиции, Ф.И.О. ОСОБА_9 , сумма содержания 45000,00 руб.» (рос. мов.).

Файл «ЗП апрель копия.xlsx» містить електронну таблицю у вигляді зарплатної відомості всіх співробітників незаконного правоохоронного органу «Главное управление МВД в Запорожской области» (рос. мов.) за квітень 2022 року із зазначенням органу чи територіального підрозділу, в яких вони проходять службу, займану посаду, прізвище, ім`я та по батькові, а також розмір грошової винагороди (заробітної плати) у російських рублях. Зокрема, під порядковими номерами 280-291 зазначено розміри зарплат особового складу територіального підрозділу даного незаконного правоохоронного органу, розташованого у с-щі Розівка Пологівського району т.зв. «Розовское отделение» (рос. мов.) за квітень 2022 року. Так, під номером 285 зазначено «Должность инспектор с реагирования патрульной полиции, Ф.И.О. ОСОБА_9 , сумма содержания 45000,00 руб.» (рос. мов.).

Таким чином, проведеним оглядом встановлено, що протягом квітня-травня 2022 року до складу зазначеного територіального підрозділу незаконного правоохоронного органу, розташованого у с-щі Розівка Пологівського району т.зв. «Розовское отделение» (рос. мов.) входило дванадцять осіб, у тому числі ОСОБА_9 .

Судом визнається загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що починаючи з 24.02.2022 Указом Президента України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово продовжено. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України, є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року» № 75 від 25.04.2022, Розівська селищна територіальна громада внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та перебувала у ньому протягом всього періоду чинності вказаного наказу, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» № 309 від 22.12.2022, який був чинним до 20.03.2025, с-ще Розівка Розівської селищної територіальної громади Пологівського району Запорізької області віднесено до тимчасово окупованої державою-агресором Російською Федерацією територій України з 03.03.2022 територію.

Аналогічні відомості містяться й у наказі Міністерства розвитку громад і територій «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» № 376 від 28.02.2025.

Оцінюючи наведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вони відповідають вимогам передбаченим ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Допустимість досліджених доказів підтверджується долученими прокурором процесуальними документами.

Досліджені докази у своїй сукупності доповнюють один одного, та є достатніми для висновку про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_9 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, тож суд кваліфікує його дії як державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану.

Оцінюючи доводи захисника ОСОБА_8 щодо відсутності доказів щодо добровільності початку служби ОСОБА_9 , можливого його перебування у складних обставинах, неможливості встановити наявність психічного чи фізичного впливу, суд виходить з наступного.

Суд вважає, що обвинувачений усвідомлював факт окупації та агресії з боку Російської Федерації, створення окупаційною владою незаконних органів, зайняття посади у незаконному органі, створеному на тимчасово окупованій території здійснював свідомо, умисно, добровільно за власним волевиявленням.

У матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_9 діяв не добровільно, виконував обов`язки під психічним впливом та фізичним примусом, та дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала йому чи іншим особам, або інтересам держави.

Також суд враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_9 не вживав заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території України. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 зазначив, ОСОБА_9 під час спілкування з ним не повідомляв про тиск на нього, натомість агітував до співпраці з окупаційною владою.

Посилання захисника ОСОБА_8 на неможливість використання НСРД є безпідставними. Отримані докази є допустимими, отримані у передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України спосіб. Достовірність цих документів підтверджується місцем їх виявлення, джерелом походження, змістом дослідженого чату, де обговорюються ці документи. Також суд ураховує, що відомості, які у них містяться кореспондуються з показаннями свідків.

Щодо посилань захисника на порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на те, що судовий розгляд здійснено, хоча й за відсутності обвинуваченого, проте у повній відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України. Як було зазначено захисником у дебатах, можливість здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого підтверджує практика ЄСПЛ, проте за умови дотримання гарантій, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією. Такі гарантії були дотримані судом у повній мірі. Отже, дані доводи захисника також є безпідставними.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив, дані про особу обвинуваченого.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує дані про його особу, зокрема, що він є особою працездатного віку, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має зареєстроване місце проживання, під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває, переховується на тимчасово окупованій території України. За останнім місцем роботи ОСОБА_9 характеризується посередньо.

З огляду на вищевикладене, враховуючи особу ОСОБА_9 , зважаючи на наслідки злочину, для досягнення цілей покарання, встановлених ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 основне покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Санкцією частини 2 статті 111 КК України передбачена можливість застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Таке додаткове покарання щодо ОСОБА_9 є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, оскільки забезпечить у сукупності з іншими складовими покарання найбільший виховний ефект покарання.

На переконання суду виправлення та перевиховання ОСОБА_9 неможливе без його ізоляції від суспільства. З урахуванням усіх обставин, загальних засад призначення покарання, обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 111 КК України у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 54 КК України засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив особливо тяжкий злочин, на момент вчинення якого проходив службу в органах Національної поліції України у спеціальному званні «старший лейтенант поліції», на підставі ст. 54 КК України суд вважає за необхідне позбавити його такого звання.

Також з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_9 під час перебування на посаді співробітника поліції, його особи, інших обставин справи, суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та на підставі ч. 2 ст. 55 КК України вважає необхідним призначити йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права займати посади у органах державної влади та місцевого самоврядування, правоохоронних органах строком на 3 роки.

Підстав для застосування статей 69 та 75 КК України в даному кримінальному провадженні не встановлено.

Клопотання прокурором про обрання запобіжного заходу під час судового розгляду не заявлялось, запобіжний захід відносно ОСОБА_9 суд за власною ініціативою не обирає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи, що судом призначається покарання у вигляді конфіскації майна обвинуваченого, не підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 21.07.2023 на майно, яке належить ОСОБА_9 .

Керуючись ст. 297-1, 323, 370, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та призначити покарання у вигляді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, з позбавленням права займати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування та у правоохоронних органах строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_9 спеціального звання «старший лейтенант поліції».

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_9 не обирати.

Початок строку відбування основного покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_9 .

Залишити без змін арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 21.07.2023 на майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме на автомобіль марки «BMW 318» 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_7 , свідоцтво про право власності серії НОМЕР_8 від 14.01.2021.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Інформацію про ухвалений вирок опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2