Справа № 203/7754/25
Провадження № 1-кс/0203/4751/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

29 жовтня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

представника володільця майна адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, розпочатого з часу внесення 24 жовтня 2025 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002515 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 1 ст. 286 КК України, у вигляді арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2025 року до слідчого судді надійшло клопотання, складене слідчим, погоджене прокурором, про арешт майна, заявлене у кримінальному провадженні № 0002515, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Клопотання, яке за формою та змістом відповідає статті 171 КПК України, подане на предмет арешту в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України автомобіля марки «SMART» з номерним знаком НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , в обґрунтування якого слідчий зазначає, що арешт майна на вказаний автомобіль є необхідною умовою для досягнення дієвості цього кримінального провадження, адже автомобіль є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберіг на собі його сліди вчинення та містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування заборони користування, розпорядження та відчуження майном виправдані тим, що існують об`єктивні підстави вважати, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, разом з клопотанням подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, що за ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання у його відсутність.

Володілець майна ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду до суду не подавала, що за ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання за відсутності представника власника майна.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти накладення арешту в частині заборони відчуження та розпорядження автомобілем, проте клопотав про відмову у накладенні арешту в частині заборони користування транспортним засобом з тих підстав, що транспортний засіб оглянутий в день ДТП, усі пошкодження зафіксовані у протоколі огляду, автомобіль перебував у технічно справному стані, що не заперечується володільцем, відображено у протоколі огляду та власним ходом прибув на майданчик тимчасового зберігання, що виключає сумніви у технічній справності рульового керування та гальмівної системи. Крім того, наведені експертизи, за для яких слідчий клопоче про накладення повного арешту не мають значення для досудового розслідування, оскільки для судово-медичної експертизи транспортний засіб не є предметом дослідження, а транспортно-трасологічна експертиза не проводиться у разі ДТП з пішоходом, а проводиться слідчий експеримент, для чого автомобіль буде наданий ОСОБА_7 або власницею (його дружиною) за першою вимогою слідчого, або проведення такого можливе з використання аналогічного автомобіля, у зв`язку з чим залишення автомобіля у користуванні автомобіля жодним чином не вплине на дієвість кримінального провадження.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання слідчого, заслухавши доводи представника володільця майна, дослідивши додані до клопотання докази, дійшов наступного висновку.

З клопотання слідчому судді відомо про початок досудового розслідування 24 жовтня 2025 року з внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002515 обставин, за яких 23 жовтня 2025 року приблизно о 11:00 год. водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовослужбовець НОМЕР_2 , майор, начальник речової служби), керуючи автомобілем «SMART» з номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Костомарівська, в районі буд. 8 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовослужбовець ЗСУ НОМЕР_3 , солдат, стрілець взводу охорони), який перетинав проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля у невстановленому для переходу місці.

Внаслідок ДТП пішохід отримав тілесні ушкодження: ВЧМТ, забій головного мозку 2 ст., епі-субдуральна гематома правої скроневої ділянки без вираженого мас-ефекту, лінійний перелом правої скроневої кістки з переходом на основу черепу, забійна рана правої скроневої ділянки.

23 жовтня 2025 року слідчим СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в ході огляду місця події виявлено та вилучено автомобілі «SMART» з номерним знаком НОМЕР_1 , та передано на зберігання на території спеціального майданчику ГУНП в Дніпропетровській області для тимчасового тримання транспортних засобів, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 22.

Постановою слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області від 24 жовтня 2025 року ОСОБА_4 автомобіль «SMART» з номерним знаком НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль «SMART» з номерним знаком НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_6 .

Відповідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно п. п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За диспозицією ч.1 ст.286 КК України кримінально караним є порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно, безпосереднім предметом кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України є транспортний засіб.

Зважаючи на встановлені обставини, приймаючи до уваги, що матеріали кримінального провадження можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав за п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене під час огляду місця події 23 жовтня 2025 року майно, а саме автомобіль марки «SMART» з номерним знаком НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 та перебуває у законному користуванні ОСОБА_7 з забороною відчуження та розпорядження, а тому клопотання слідчого в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, в клопотанні слідчого ідеться про найбільший ступінь втручання арештом майна у права і свободи заінтересованих осіб без збереження права володіння (користування) таким майном з посиланням на потреби досудового розслідування зберегти до його завершення транспортний засіб у незмінному стані, але який, на переконання слідчого судді, непропорційний таким потребам з огляду на можливість виконання завдання запобігання ризикам відчуження і перетворення автомобіля та знищення чи псування наявних на ньому слідів наїзду на пішохода, для виконання якого слідчий звернувся з цим клопотанням, у менш обтяжливий для власника майна спосіб.

Зокрема, у протоколі огляду від 23 жовтня 2025 року повністю зафіксовані пошкодження транспортного засобу безпосередньо після події ДТП, через що відпадає потреба запобігати їх приховуванню, а внесені до ЄРДР відомості і саме клопотання не містять даних про те, яке з правил безпеки дорожнього руху вважається за версією сторони обвинувачення порушеним. Тобто, вже на початковому етапі досудового розслідування правовому становищу водія автомобіля «за правилом Міранди» не характерне втручання у свободу від самовикриття, а відтак немає ризику дій з його сторони, спрямованих на те, аби позбутися слідів контакту з пішоходом.

В свою чергу, ОСОБА_7 , будучи володільцем пошкодженого автомобіля «BMW X6 M», р.н. НОМЕР_5 , з огляду на те, що пішохід перетинав проїзну частину дороги у невстановленому для переходу місці, визнається серед перших, хто заінтересований довести свої права на відшкодування збитків, маючи можливість забезпечити належні спеціальні умови відповідального зберігання свого автомобіля під страхом кримінальної відповідальності за передчасний, без дозволу органів досудового розслідування, відновлювальний ремонт, що матиме значення знищення речових доказів без дозволу правоохоронних органів, яке у цивільно-правовому аспекті буде тлумачитись проти власника.

Натомість, зберігання транспортного засобу на відкритій стоянці, яке не убезпечить автомобіль від впливу руйнівних природних явищ, з покладенням на власника ще й тягаря оплати державі витрат за охорону майна лишень від розкрадання (угону), за описаних вище обставин плану слідчих дій і висунутих слідчих версій ніяк не виправдовується потребами одного лише вільного доступу судових експертів до автомобіля, як об`єкта дослідження.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення права користування (володіння) автомобілем його володільця ОСОБА_7 , та власника ОСОБА_6 , оскільки достатнім і необхідним заходом забезпечення дієвості кримінального провадження буде арешт з позбавленням прав відчуження та розпорядження цим автомобілем, у зв`язку з цим в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту із забороною користування автомобілем належить відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна, а ст. 175 КПК України покладає обов`язок негайного виконання ухвали про арешт майна на слідчого, прокурора.

Керуючись ст. ст. 26, 94, 131, 132, 170-174, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, розпочатого з часу внесення 24 жовтня 2025 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002515 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 1 ст. 286 КК України, у вигляді арешту майна задовольнити частково.

Накласти арешт з позбавленням права відчуження та розпорядження на вилучений 23 жовтня 2025 року в ході огляду місця події автомобіль марки «SMART» з номерним знаком НОМЕР_1 , що на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 .

В задоволенні решти вимог клопотання слідчого відмовити.

Виконання ухвали покласти на слідчих слідчої групи ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , а також на прокурора ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, може бути оскарження в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 03 листопада 2025 року о 17:45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1