В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000196 від 04.09.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21.05.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України , з середньою освітою, неодруженого, громадянина України,- у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

01.09.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в місті Чоп, в ході телефонної розмови за номером НОМЕР_1 у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно замовив 20 таблеток «Метафін», що містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон.

Після чого ОСОБА_3 з метою подальшого отримання наркотичного засобу надав невстановленій особі анкетні дані та номер мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 цивільної дружини ОСОБА_4 та реквізити відділення ТОВ «Нова Пошта» №1, що за адресою: м. Чоп, просп. Залізничників, 3.

В подальшому, 03.09.2025 о 12:26 ОСОБА_3 , продовжуючи розпочаті протиправні дії, направлені на придбання наркотичного засобу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, всупереч положенням ч. 2 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, на території України обмежено, тобто діючи незаконно, з метою подальшого особистого вживання, тобто без мети збуту, отримав у відділення ТОВ «Нова Пошта» № 1 посилку - товарно-транспортна накладна № 8772, всередині якої знаходилися дві пластини таблеток білого кольору у загальній кількості 20 шт., які містить у своєму складі метадон масою 0,4880 г, чим у такий спосіб придбав наркотичний засіб.

Далі ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у період з 12:26 03.09.2025 по 12:40 03.09.2025, всупереч положенням ч. 2 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу наркотичних засобів включених до таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, на території України обмежено, тобто діючи незаконно, з метою подальшого особистого вживання, тобто без мети збуту, перебуваючи за адресою: Ужгородський р-н, м. Чоп, просп. Залізничників, буд. 3, здійснив дії, спрямовані на забезпечення перебування у власному володінні, а саме при собі, таблеток білого кольору у загальній кількості 20 шт., що містять метадон масою 0,4880 г, чим у такий спосіб зберігав наркотичний засіб.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - тобто незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту.

До суду разом із обвинувальним актом надійшла заява ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленим досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складеної у присутності його захисника ОСОБА_5 .

Згідно якої ОСОБА_3 , беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України; згідний та не оспорює із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; ознайомлений із обмеженням права на апеляційне оскарження; згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Судом встановлено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому в присутності його захисника, прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого підозрюваний, у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання, про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене вище, а також те, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, його заяву в якій він зазначає, що не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його клопотання, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини які обтяжують покарання обвинуваченого:вчинення злочину особою повторно (п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України) та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України).

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 , раніше судимий, а саме вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.05.2024 за ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 34000 грн. Вирок набрав законної сили 21.09.2024. 02.07.2024 засуджений поставлений на облік до Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області.

Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, тому з урахуванням положень ч. 2 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до п. 2-1 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.02.2025 року (Справа №308/8461/24), подання органу пробації про розстрочку несплаченої суми штрафу стосовно засудженого ОСОБА_3 , повернуто уповноваженому органу з питань пробації.

Згідно наявної копії квитанції про сплату штрафу, штраф за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.05.2024 року сплачено частково.

Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 року, що набрав чинності 01.07.2020 року, частину 2 ст.309 КК України викладено в новій редакції, за змістом якої цією кримінально правовою нормою охоплюються дії, передбачені частиною 1 цієї статті, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

Таким чином, законодавець, викладаючи в новій редакції норму ч.2 ст.309 КК України, замінив кваліфікуючу ознаку «повторність» іншою кваліфікуючою ознакою «вчинення протягом року після засудження за цією статтею», яка за своїм сутнісним кримінально - правовим змістом становить більш суттєву суспільну небезпечність у порівнянні із попередньою.

Водночас, слід зазначити, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Змінити обвинувачення під час судового розгляду може прокурор (ст.337 КПК України).

У постанові Верховного Суду від 26.10.2023 року у справі №608/1733/20 обумовлено, що виклад в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, а також правова кваліфікація правопорушення, визначає межі судового розгляду кримінального провадження. Правильне їх відображення має суттєве значення для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді. Тому, обставини які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні мають бути викладеними чітко і конкретно, та наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення. В ході судового розгляду, суд зіставляє фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою та встановлює чи відповідають наведені в обвинувальному акті фактичні дані і підтверджені в суді, складу конкретного злочину, передбаченого Особливою частиною КК України.

Із фактичних обставин, які наведені в обвинувальному акті, та юридичної формули висунутого обвинувачення вбачається, що органом досудового розслідування не інкримінувалася ОСОБА_3 кваліфікуюча ознака «вчинення протягом року після засудження за цією статтею».

Кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні обвинувачений вчинив в період з 01.09.2025 по 03.09.2025, тобто більше ніж через рік після постановлення вироку місцевого суду.

Отже у діяннях ОСОБА_3 відсутня така ознака вчинення кримінального правопорушення як вчинення протягом року після засудження за ст. 309 КК України, тому діяння обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України вірно.

Згідно частини 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який має місце поживання, за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н, м. Чоп, вул. Нова, буд. 43, з середньою освітою, не працевлаштований, не одружений, раніше судимий, відомостей про перебування на обліку у фтизіатра або нарколога матеріали провадження не містять.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконуючи вимоги закону, передбачені ст. ст. 50, 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України; особу обвинуваченого; обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, які обтяжують покарання.

Згідно ч. 4 ст. 32 КК України, повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, встановлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

Відповідно до ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

При обранні виду покарання обвинуваченому, як заходу примусу, що застосовується від імені держави, суд ураховує, що законодавча конструкція санкції ч. 1 ст. 309 КК України передбачає можливість суду призначити покарання за вчинення діянь, установлених у ч. 1 ст. 309 КК України, у виді штрафу, виправних робіт, пробаційного нагляду або обмеження волі.

Обрання покарання ОСОБА_3 у виді штрафу або виправних робіт неможливе, оскільки офіційні відомості про працевлаштування обвинуваченого у матеріалах кримінального провадження відсутні.

На думку суду, покарання у виді обмеження волі з реальним відбуванням за встановлених обставин не відповідатимуть приписам ч. 1, 2 ст. 65 КК України та становитимуть надмірний тягар.

За сукупністю вищенаведених обставин, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України в межах, установлених у санкції вказаної частини статті КК України, а саме у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього відповідних обов`язків, визначених ст. 59-1 КК України.

При цьому, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.05.2024 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 34000 грн.

За правилами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У цьому кримінальному провадженні обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, після ухвалення 21.05.2024 вищевказаного вироку Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області. Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому повинно бути призначено за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України.

Згідно наявних матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 сплатив штраф частково у сумі 2100 грн., тобто повністю покарання не відбув.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду, призначеного за цим вироком, необхідно повністю приєднати невідбуте покарання у виді штрафу за попереднім вироком від 21.05.2024 року, яке відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України підлягає самостійному виконанню, що узгоджується із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 704/791/21.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України витрати у сумі 2674 грн. 20 копійок за проведення судової експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, № СЕ-19/107-25/11160-НЗПРАП від 16.09.2025, слід стягнути з обвинуваченого, в дохід держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, 302, 369 - 371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Дніпро, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на два роки.

Згідно ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.05.2024 та остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді пробаційного нагляду строком на два роки та штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень.

Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень - виконувати самостійно.

Строк пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: два блістери таблеток «Метафін» в кількості 20 шт, які у своєму складі ймовірно містять психотропну речовину, а також пакет з написом «Нова пошта» та наліпкою «ТТН № 8772», які було вилучено 03.09.2025 в ході проведення огляду місця події - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави процесуальні витрати у розмірі 2674 грн 20 копійок за проведення судової експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний районний протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1