Справа № 375/1307/23
Провадження № 1-кс/375/202/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника обвинуваченого в режимі відеоконференції, адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_8 від розгляду кримінального провадження №0002619 від 27 травня 2023року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого частиною 1 статті 28, частиною2 статті 342 КК України.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рокитнянського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному проваджені №0002619 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 28, частиною 2 статті 342 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддямивід 3 серпня 2023 року дану справу розподілено ОСОБА_8 як судді-доповідачу.

Заявою 9 вересня 2025 року обвинувачений ОСОБА_5 заявив відвід судді Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_8 , в якій просив відвести суддю Рокитнянського районного суду Київської області від розгляду кримінального провадження №0002619 від 27 травня 2023року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого частиною 1 статті 28, частиною2 статті 342 КК України.

Заяву обґрунтовував тим, що стаття 75 КПК України передбачає обставини, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, зокрема, у разі якщо наявні обставини, які викликають сумнів у його упередженості.

В заяві посилався на те, що суддя ОСОБА_8 може бути упереджена під час розгляду даного провадження, оскільки під її головуванням 20 січня 2025року було розглянуто справу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_5 , передбачені частиною 1 статті 130 КУпАП України та частиною 1 статті 122-2 КУпАП України за результатом якої прийняла рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, у судді вже сформувалася певна думка, по обставинам адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті130 КУпАП та частиною 1 статті 122-2 КУпАП, які також мають місце і в кримінальному провадженні №0002619.

У зв`язку з чим, суддя при розгляді матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 може проявити до ОСОБА_5 упереджене ставлення.

У судовому засіданні зобвинувачений ОСОБА_5 заяву про відвід судді ОСОБА_10 підтримав та просив її задовольнити.

Адвокат обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 підтримав заяву про відвід судді ОСОБА_8 від розгляду обвинувального акта у кримінальному проваджені №0002619 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 28, частиною 2 статті 342 КК України та зазначив, що суддею ОСОБА_8 було розглянуто справу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_5 за частиною 1 статті 130 КУпАП та частиною 1 статті 122-2 КУпАП, під час розгляду якої розглядались обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні. Просив відвести суддю Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_8 від розгляду даного кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення заяви про відвід судді Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_8 оскільки чинним законодавством не передбачено заборони розгляду суддею різних категорій справ, щодо однієї особи та просив відмовити у задоволенні заяви.

Особа, якій заявлено відвід суддя ОСОБА_8 , у судове засідання не з`явилася, про розгляд заяви повідомлена, пояснень від неї не надходило.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 26, 81 КПК України суддя визнав за можливе розглянути заяву про відвід за відсутності судді ОСОБА_8 .

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши заяву про відвід, матеріали кримінального провадження та матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_5 за частиною 1 статті 130 КУпАП та частиною 1 статті 122-2 КУпАП, суддя дійшов наступного висновку.

Підстави для відводу судді визначені у статтях 75, 76 КПК України.

Відповідно до статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Статтею 76 КПК України визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Згідно частиною 5 статті 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), найголовніше це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1989 року у справі «Хаушильд проти Данії», заява №11/1987/134/188).

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й з об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення ЄСПЛ від 7 серпня 1996 року у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

У своєму рішенні у справі «Газета «Україна-центр» проти України» (рішення від 15 жовтня 2010 року, заява № 16695/04) ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, допоки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість.

Отже аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є існування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю у зв`язку з розглядом цієї чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддею рішень у інших справах.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи. Якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, суд вказує про відсутність будь-яких підстав вважати, що суддя ОСОБА_8 має і виявляє особисту упередженість під час розгляду справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не встановлено.

Оцінюючи доводи, зазначені у заяві про відвід, суд вважає, що заява не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав для відводу, що передбачені зазначеними вище нормами КПК України, подана заява належним чином не вмотивована, твердження про розгляд суддею ОСОБА_8 справи про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, відповідно до вимог КПК України не є підставою для відводу головуючому судді, оскільки КПК України імперативно не встановлює для судді заборону розглядати кримінальне провадження та справу про адміністративне правопорушення стосовно однієї і тієї ж особи.

Крім того, як вбачається з постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 20 серпня 2024 року, розглянувши справу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_5 за частиною 1 статті 130 КУпАП та частиною 1 статті 122-2 КУпАП, суддя ОСОБА_8 не надавала оцінки діям ОСОБА_5 відносно працівників поліції, отже обставини, які є предметом розгляду вказаного кримінального провадження, під час розгляду справи про адміністративні правопорушення, не розглядались, а тому така обставина не може бути підставою для відводу у розумінні статті 75 КПК України.

Проаналізувавши наведені норми, зважаючи на презумпцію неупередженості судді, суддя зазначає, що судовим розглядом не встановлено, а особою, яка заявила відвід, не доведено наявність обставин, які б викликали сумнів в неупередженості судді ОСОБА_8 і унеможливлювали винесення нею об`єктивного судового рішення.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про упередженість судді ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження, оскільки в її діях не встановлено порушень вимог чинного Кримінального процесуального кодексу України та не встановлено обставин, за яких вона не має права брати участь у кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 75, 76, 80, 81 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_8 від розгляду кримінального провадження №0002619 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 28, частиною 2 статті 342 КК України -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_11