Справа № 344/610/26
Провадження № 1-кс/344/496/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002244 від 14.11.2025 за ч. 3 ст. 127 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И ЛА

Старший слідчий в ОВС П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 за погодженням прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 звернувся із клопотанням про продовження строку тримання під вартою заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_4 , будучи військовою службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто представником держави в розумінні п. 1 примітки до ст. 127 КК України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими на даний час військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч вимогам ст.ст. 3, 28 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в період часу приблизно з 23:05 по 23:20 год. 11.11.2025, перебуваючи в приміщенні КНП «Верховинська багатопрофільна лікарня» Верховинської селищної ради, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, с-ще Верховина, вул. Невестюка, 2, будучи обуреним відмовою ОСОБА_9 проходити медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби, задля примушення останнього до проходження флюорографії, наніс йому в загальному не менше дев`ятнадцяти ударів кулаком правої руки в область паху та статевих органів, а також бризнув потерпілому не менше двох разів сльозогінним балончиком в обличчя, в той час, коли вищезгадані невстановлені на даний час військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 тримали потерпілого за руки і ноги, а потім одягнули йому на руки металеві кайданки, після чого ОСОБА_9 залишили наполовину роздягнутого лежати на бетонній підлозі протягом не менше 10 хвилин, а згодом й у невстановленому на даний час службовому автомобілі даного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримкиз відкритими дверима, внаслідок чого потерпілому спричинено сильний нестерпний фізичний біль, моральні страждання та приниження його гідності як чоловіка, чим вчинив катування, тобто умисне діяння спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, представником держави, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 127 КК України.

21.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, та останнього затримано в порядку ст. 615 КПК України.

22.11.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

10.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну повідомленої раніше підозри на ч.3 ст.127 КК України.

02.01.2026 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України, та останнього затримано в порядку ст. 615 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням ОСОБА_9 від 18.11.2025, рапортами старшого оперуповноваженого 4 ОВ ТУ ДБР у м. Львові від 18.11.2025, 19.11.2025 та 01.01.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , від 19.11.2025 та 02.12.2025, протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 від 19.11.2025 та 02.12.2025, протоколом впізнання зі свідком ОСОБА_11 від 19.11.2025 та 02.12.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 20.11.2025 та 04.12.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18.11.2025, протоколом освідування потерпілого ОСОБА_9 від 18.11.2025, протоколом впізнання з потерпілим ОСОБА_9 від 18.11.2025 та 08.12.2025, протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 від 09.12.2025, повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 21.11.2025 та 10.12.2025, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті дванадцять років позбавлення волі.

Слідчий зазначає, що згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_4 усвідомлює, що санкція ч. 3 ст. 127 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим у будь-який час може покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення.

- п. 2 - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки гласне досудове розслідування тільки розпочато, а тому на даний час ще не встановлено усіх інших осіб, щодо яких підозрюваний застосовував насильство, таким чином ще не віднайдено і не вилучено інші речі, що мають значення для кримінального провадження;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків і потерпілого у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі реальні анкетні дані осіб.

Відтак, сторона обвинувачення вважає, що з урахуванням відомих ОСОБА_4 обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, не перебуваючи під вартою він зможе вступати у поза процесуальні відносини із вищевказаними особами, надавати їм поради чи схиляти їх до дачі певних показань в ході слідства.Вказане створює загрозу тиску та підбурювання таких осіб до дачі ними неправдивих показань або відмови від надання таких.

Окрім цього у кримінальному провадженні не встановлено усіх осіб, яким можуть бути відомі обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище особи не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали під час досудового розслідування.

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні ніби то форс мажорні чи поважні обставини, а також може симулювати хворобу. Крім того, обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, відмінного від тримання під вартою, дозволить останньому координувати та узгодити свої дії з іншими особами, які можуть бути причетними до вчинення злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню, використати свої зв`язки для незаконного впливу на осіб, які брали участь у першочергових слідчих діях, створення неправдивих показань чи штучних доказів;

- п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення протиправних дій, пов`язаних із насильством над військовозобов`язаними. Під час досудового розслідування встановлено, що до П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові надходила велика кількість повідомлень, про вчинення катувань, перевищення повноважень та побиття військовозобов`язаних працівниками Верховинського РТЦК, що свідчить про систематичність вказаних правопорушень.

Також, зазначено, що враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 12 років, то застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків і потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

За вищенаведеними ризиками, застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не являється за можливе.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистої поруки є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні, оскільки не встановлено осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

При запобіжному заході у виді домашнього арешту підозрюваний,усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживанняз метою уникнення кримінальної відповідальності.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що підполковник ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, реалізація якого супроводжувалась вчиненням дій насильницького характеру щодо військовозобов`язаних, що підриває авторитет Збройних Сил України та призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів слідства та суду, впливати на свідків і потерпілий, чинити перешкоди слідству шляхом спілкування з іншими особами, вчиняти дії для знищення речей та документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, до підозрюваного ОСОБА_4 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу.

Прокурор у судовому засіданні підтримав з підстав та мотивів, що викладені письмово. Додатково вказав, що на даному етапі не всі матеріали кримінального провадження можуть бути надані стороні захисту, оскільки досудове розслідування триває, у всій сукупності доказів, сторона захисту зможе ознайомитися при застосуванні вимог ст. 290 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через безпідставність. Разом з тим, просив про визначення розміру застави. Зокрема вказав, що будь-яких належних допустимих, достатніх доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 127 КК України, немає, стороною обвинувачення таких не надано. Покази потерпілого не можуть братися до уваги, та на думку сторони захисту можуть бути спрямовані на уникнення від військової служби. Натомість згідно здобутих до медичних документів потерпілий 12.11.2025 здоровий та придатний до військової служби. До матеріалів клопотання не додано жодних медичних документів, які б свідчили про стан здоров`я потерпілого. Разом з тим, перекваліфікація повідомленої підозри кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України на ч. 3 ст. 127 КК України, не є належною з огляду на різні як правові наслідки таких, між тим такі не співвідносять між собою.

Також, наведені ризики є формальними, а клопотання будується виключно на тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення. Не враховано міцні соціальні зв`язки ОСОБА_4 , нагороди, чисельні грамоти.

Захисник ОСОБА_6 у клопотанні просив відмовити через безпідставність та необґрунтованість заявленого клопотання, з мотивів, що викладені адвокатом ОСОБА_5 .

Підозрюваний просив відмовити у задоволенні клопотання. Вину у інкримінованому злочині не визнає, діяв виключно у межах закону.

Вислухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0002244 від 14.11.2025 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України.

21.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, та затримано в порядку ст. 615 КПК України.

22.11.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

10.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну повідомленої раніше підозри на ч. 3 ст. 127 КК України, а саме у катуванні, тобто умисному спрямованому на заподіянні особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчиненому з метою примусити вчинити її дії, що суперечать її волі за попередньою змовою групою осіб, представником держави.

14.01.2026 постановою керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_14 продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 21.02.2026.

Згідно з положеннями статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У свою чергу, правила, передбачені для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, врегульовані параграфом 1 Глави 18 Розділу ІІ, зокрема, статтями 176-178, 184-198 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас слідчому судді під час вирішення вказаного питання не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчий суддя враховує докази щодо висунутої підозри на даному етапі, які надані до клопотання, а саме : протоколами допиту потерпілого від 18.11.2025, свідка ОСОБА_12 від 20.11.2025; протоколом освідування потерпілого від 18.11.2025, протоколом впізнання за фотознімками від 18.11.2025 за участю потерпілого; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 19.11.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 19.11.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.11.2025, протоколом проведення слідчого експерименту від 19.11.2025; протоколом пред`явлення особи за фотознімками від 19.11.2025; протоколом огляду мобільного телефону підозрюваного від 21.11.2025

У пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб запобіжний захід по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України.

Також слідчим суддею береться до уваги, що прокурором доведено необхідність проведення слідчих дій у межах зазначеного строку досудового розслідування згідно постанови про продовження строків досудового розслідування.

Водночас при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя повинен переконатися, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та відсутність обставин, які є підставою для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ст. 199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою. При розгляді клопотання про продовження тримання під вартою мають враховуватися у відповідності до ч. 3 ст. 199 КПК України й наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Так, слідчий суддя вважає, що є доведеними ризики, зазначені стороною обвинувачення, і такі не зменшились, а також продовжують існувати. А саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює про можливість покарання за інкримінований злочин; незаконно впливати на потерпілого, свідка у даному кримінальному провадженні, знищити спотворити будь-яку з речей та документів, оскільки на даний час не встановлено всіх осіб та не вилучено речей, які мають значення для кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя зазначає, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин, доводи сторони захисту про недоведеність існування зазначених ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій.

Також слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного в контексті продовження існування ризиків, як і щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням положень ст. 178 КПК України.

Щодо вирішення продовження строку дії запобіжного заходу крім наведеного, слідчий суддя оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: те, що підозрюваний є особою молодого віку; його міцні соціальні зв`язки зі слів проживає з батьками та сестрою; не одружений, має постійне місце проживання; раніше не судимий; має нагороди та грамоти пов`язані з проходженням військової служби. Такі дані про особу також існували на час застосування запобіжного заходу.

При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, що неодноразово підкреслено Європейський суд з прав людини.

Характеризуючи дані підозрюваного ОСОБА_4 не переважають над можливими ризиками неправомірної поведінки і не є безумовними підставами для відмови у продовженні застосованого запобіжного заходу, застосування більш м`якого запобіжного заходу за встановлених обставин та не свідчать про належне виконання своїх процесуальних прав та обов`язків в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі наведеного, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, проводяться необхідні слідчі, процесуальні дії; наявні обґрунтовані ризики і відповідний ступінь втручання є співмірним із завданнями даного кримінального провадження та переважає над презумпцією невинуватості на даному етапі. В тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії». Відтак слідчий суддя дійшла висновку про задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 на до 20.02.2026 включно, в межах строку досудового розслідування.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відтак, зважаючи на викладене, враховуючи все вищезазначене в сукупності, слідчий суддя вважає за необхідне в рамках даного кримінального провадження не визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.3 ст. 127 КК України у якому підозрюється ОСОБА_4 , передбачене процесуальним законом.

При вирішенні питання щодо не визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави слідчий суддя враховує конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , їх наслідки в цілому, так і формування негативної суспільної думки щодо роботи відповідного державного органу, зокрема в умовах воєнного стану, авторитету ЗСУ.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 372 частиною другою статті 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА :

Клопотання задоволити.

Продовжити дію запобіжного заходу - тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20 лютого 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківській установі виконання покарань (№ 12)».

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали -19 січня 2026 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1