У Х В А Л А

23 грудня 2025 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Чупира Білоцерківського району Київської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонер, освіта середня, одружений, раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 Кримінального кодексу України,

у кримінальному провадженні № 0002616, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.12.2025,

У С Т А Н О В И Л А:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 .

1.1. В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 21.12.2025 близько 14 години 15 хвилин водій ОСОБА_4 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, згідно якого водієві забороняється: «керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі зі сторони с. Гостра Могила в напрямку до с. Чупира, Білоцерківського району, Київської області, де під час виїзду на головну дорогу автодороги М-05 в межах 117 км. в порушення вимог:

п.1.5 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду та руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»,

п.2.3 (б), (д) Правил дорожнього руху України: б) «Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі», д) «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»,

п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,

створив небезпеку, не стежив за зміною дорожньої обстановки, перед початком руху та при будь-якій зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, при виїзді на головну дорогу, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 (дати дорогу), в результаті чого виїхав на головну дорогу М-05 сполученням «Київ Одеса», де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по головній дорозі М-05 зі сторони м. Одеса в напрямку до м. Київ та мав перевагу в русі.

1.2. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому основи черепа, забійної гематоми легкого ступеню голови.

1.3. Сукупність допущених водієм ОСОБА_4 порушень вимог п.п. 2.9 а), 1.5, 2.3 б), д), 10.1, Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

1.4. Ґрунтуючись на цих обставинах, слідчий зазначає про наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

1.5. В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 слідчий у клопотанні зазначає про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду та ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні.

1.6. Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує неможливістю запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

1.7. В підтвердження того, що підозрюваному надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, слідчим надана розписка підозрюваного. Згідно з нею, ОСОБА_4 отримав ці документи 23.12.2025 о 09 год. 40 хв.

2. В судовому засіданні сторони кримінального провадження висловили такі позиції:

2.1. Прокурор підтримав доводи клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Деталізував обставини, викладені у клопотанні, та уточнив прохальну частину клопотання. Додатково зауважив, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам кримінального провадження

2.2. Захисник зауважив, що підозрюваний є людиною похилого віку, пенсіонер, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та бажає відшкодувати завдані збитки. Крім того, зауважив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоду підозрюваний також був травмований і потребує подальшого лікування, зокрема амбулаторного. Відтак просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

2.3. Підозрюваний підтримав позицію свого захисника, повідомив, що дуже жалкує з приводу того, що сталось та не має намір переховуватись від органів досудового розслідування.

3. Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.1. У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

3.1.1. З аналізу зазначених норм слідує, що запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 КПК України повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Як підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.12.2025, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002616 розпочате 21.12.2025.

ОСОБА_4 22.12.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, що підтверджується письмовим повідомленням про підозру з відміткою ОСОБА_4 про її отримання 22.12.2025. Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_4 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.1.2. Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Санкція ч.1 ст. 286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років. Отже, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення ч. 1 ст. 286-1 КК України, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є законодавчо передбаченим.

3.1.3. Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, стаття 178 КПК України закріплює перелік обставин, які на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, повинні бути оцінені в сукупності.

3.1.4. Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;

- індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

3.2. Щодо обґрунтованості підозри:

3.2.1. Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v. United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

3.2.2. В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує траснспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

3.2.3. Як вбачається зі змісту клопотання та підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.12.2025, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002616 здійснюється за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21.12.2025 близька 14 год 15 хв на А/Д М-05, 117 км за участю транспортних засобів «Mercedes Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 . При цьому у водія ОСОБА_7 внаслідок ДТП констатовані перелом основи черепа, ЗЧМТ, струс, а водій ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння (1,73 проміле).

3.2.4. Згідно із ч. 1 ст. 286-1 КК України передбачена кримінальна відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

3.2.5. Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами кримінального провадження формує у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1 КК України.

3.2.6. Для визначення причетності ОСОБА_4 до подій кримінальних правопорушень слідчим суддею досліджено докази, надані сторонами, зокрема:

- рапорти помічника чергового Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, відповідно до який 21.12.2025 на лінію 102 надійшла низка повідомлень про доставлення до закладу охорони здоров`я громадян ОСОБА_4 з діагнозом політравма, ОСОБА_8 з діагнозом забій правого передпліччя, ОСОБА_7 з діагнозом травми середньої важкості. Вказані травми отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

- протокол оглядом місця події від 21.12.2025, в ході якого було зафіксовано механічні пошкодження на автомобілі марки «Mercedes Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перетинав у забороненому місці автодорогу М-05 сполученням «Київ-Одеса» в напрямку м. Київ, де на 117 км сталося зіткнення з автомобілем марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в напрямку м. Київ;

- схема ДТП до протоколу ОМП ДТП;

- чек газоаналізатора «Драгер», згідно якого показники видихаємого повітря о 15 год. 54 хв. 21.12.2025 ОСОБА_4 підтверджують його перебування в стані алкогольного сп`яніння, 1.73 % проміле;

- виписка із медичної карти стаціонарного хворого №17611, виданою КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», відповідно до якої потерпілий ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі з діагнозом: ЗЧМТ: перелом основи черепа, забійна ГМ (клінічного) легкого ступеню. Закритий перелом н/стінки орбіти зліва. Поверхнева травма голови. Забій шийного відділу хребта;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 21.12.2025, який пояснив, що рухався по автодорозі Київ-Одеса в напрямку м. Києва в правій смузі руху. Автомобіль, що рухався в зустрічному напрямку здійснив розворот, внаслідок якого відбулось зіткнення.

Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення, дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

3.2.7. Слід, однак, зауважити, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначає, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри) для застосування щодо неї запобіжного заходу.

3.3. Щодо ризиків кримінального провадження

3.3.1. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

3.3.2. На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду,

- незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні.

Заявлені ризики заслуговують на увагу.

3.3.3 ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до нетяжких і передбачає покарання у виді караються позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років. Водночас, відповідно до приписів ст. 45-48, 75 КК України у цій категорії справ не можливе застосування пільгових інститутів звільнення від кримінальної відповідальності за певних умов, а також звільнення від відбування покарання з випробуванням. Отже, очікування можливого вироку, що передбачає реальний термін ув`язнення, може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності. Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 , однак у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є відсутність сталих соціальних зв`язків, зокрема підозрюваний хоча і одружений, проте не має неповнолітніх дітей чи інших осіб, які залежать від нього або перебувають на його утриманні, вік особи, який дозволяє безперешкодно виїхати за межі країни під час дії режиму воєнного стану.

Отже, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

3.3.4. Також достатньо обґрунтованим є ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого. Показання потерпілого та свідків мають значення для цього кримінального провадження. Зокрема сам потерпілий та його пасажир є безпосередніми учасниками дорожньо-транспортної пригоди, відтак їх показання щодо обставин ДТП мають важливе значення.

При цьому КПК України встановлено відмінну процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

3.3.5. З урахуванням обґрунтованої підозри та встановленого ризику кримінального провадження, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим. Отже, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

3.4. Щодо індивідуальних обставин підозрюваного відповідно до ст. 178 КПК України

3.4.5. Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі перелічені в статті обставини.

3.4.6. Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу враховує такі обставини:

- надані відомості свідчать про вагомість на даному етапі наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України;

- інкриміноване правопорушення КК України відносить до нетяжких і у разі визнання підозрюваного винуватим, йому загрожує покарання у виді караються позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років;

- станом на сьогоднішній день ОСОБА_4 виповнилося 69 років;

- має постійне місце проживання, пенсіонер;

- відомостей про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки на території України, які б могли в повній мірі нівелювати встановлені ризики, не надані;

- відомостей про майновий стан підозрюваного слідчому судді не надано.

- підозрюваний раніше не судимий.

3.5. Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у слідчого судді переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу.

Частиною 1 ст. 176 КПК України закріплена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки (з урахуванням відсутності потенційних поручителів) або застави, адже ці заходи пов`язані з вільним пересуванням підозрюваного, що не забезпечить нівелювання ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи, що підозрюваний раніше не притягався до кримінальної відповідальності, є пенсіонером за віком, а також потребує подальшого лікування наслідків дорожньо-транспортної пригоди суддя вважає, що застосування до підозрюваного домашнього арешту у нічний час доби з покладанням на нього відповідних обов`язків може запобігти встановленим під час судового засідання ризикам.

Домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт у нічний час доби цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного обмеження свободи підозрюваного.

3.6. Щодо покладення обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України:

У зв`язку із обранням підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою та встановлення ризиків кримінального провадження (п. 3.3 цієї ухвали), слідчий суддя вважає за необхідне визначити обов`язки, про які зазначає прокурор в судовому засіданні, а саме:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду у визначений час та місце залежно від стадії кримінального провадження, що обґрунтовується необхідністю проведення процесуальних дій з підозрюваним;

- не відлучатися із місця проживання що за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час з 20 год 00 хв до 06 год 00 хв без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Водночас з урахуванням триваючого в Україні воєнного стану та постійних ракетних обстрілів, слідчий суддя вважає за необхідне зробити виключення щодо обов`язку не відлучатися з місця проживання у разі необхідності отримання невідкладної медичної допомоги.

Частина 6 ст. 181 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. А у відповідності до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. Разом з тим, відповідно до приписів п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Тому строк домашнього арешту та дії покладених на нього обов`язків встановлюється слідчим суддею в межах строку досудового розслідування - до 22.02.2026.

4. Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 195, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

2. Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

3. Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 з 20 год 00 хв до 06 год 00 хв залишати місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги.

4. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду у визначений час та місце залежно від стадії кримінального провадження, що обґрунтовується необхідністю проведення процесуальних дій з підозрюваним;

- не відлучатися із місця проживання що за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час з 20 год 00 хв до 06 год 00 хв без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

5. Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

6. Ухвалу направити на виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

7. Строк дії цієї ухвали встановити до 22.02.2026 включно.

8. На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

9. Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

10. Повний текст ухвали оголошений 26.12.2025.

Слідчий суддяОСОБА_9