Номер провадження 11-сс/816/419/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 серпня 2025 року, якою до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 серпня 2025 року, на задоволення клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області, до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 14 жовтня 2025 року включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб що становить 242 240 грн. з покладенням, у разі її внесення, на останнього обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним викликом, повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та перебування, не відлучатись з м. Суми без дозволу слідчого, прокурора, суду та утриматись від спілкування з потерпілою ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_8 .

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 серпня 2025 року, як незаконну та необґрунтовану.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що при розгляді клопотання про застосування до її підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не було враховано того, що ризики, на які посилався слідчий, фактично є надуманими, оскільки жодними доказами не доведені. Також, поза увагою слідчого судді залишилось і те, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із своєю матір`ю та дружиною і має на утриманні доньку 2020 року народження. Крім того, ОСОБА_5 вину свою не визнає, підозру за ч. 4 ст. 186 КК України вважає необґрунтованою з посиланням на те, що вказаного злочину він не вчиняв, не має намірів перешкоджати досудовому розслідуванню у зазначеному кримінальному провадженні якимось шляхом, оскільки сам зацікавлений у з`ясуванні всіх обставин та має на меті дотримувати належну процесуальну поведінку, завжди з`являвся на виклик слідчого, прокурора, суду.

Про призначення даного провадження до розгляду його учасники, а саме, підозрюваний ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_6 були повідомлені належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться відповідні докази.

При цьому, у поданому до суду клопотанні захисник ОСОБА_6 просила здійснити апеляційний розгляд даного кримінального провадження у її відсутності і не наполягала на розгляді поданої нею апеляційної скарги виключно у присутності її підзахисного.

У направленій до суду заяві прокурор просив провести апеляційний розгляд поданої захисником апеляційної скарги без його участі.

Враховуючи вказані обставини, відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України, наявні підстави для розгляд поданої захисником ОСОБА_6 апеляційної скарги за відсутності учасників даної справи, а тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На думку колегії суддів, при вирішенні питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону були дотримані.

Як вбачається з матеріалів, які надійшли до апеляційного суду, СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002115 від 14 серпня 2025 року, в якому 14 серпня 2025 року ОСОБА_5 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, а 15 серпня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Звертаючись, в рамках вказаного кримінального провадження, до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, слідчий зазначав про те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та що існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

При розгляді вказаного клопотання слідчого, слідчим суддею було встановлено, що доводами клопотання та доданими до нього доказами підтверджується обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого йому умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, яке загрожує останньому у разі визнання його винним.

Крім того, слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, а ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 27 червня 2025 року у справі 638/12277/25 відносно нього застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Таким чином, саме з врахуванням усіх вищезазначених обставин, слідчий суддя і дійшов висновку, що доводами клопотання слідчого доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на потерпілу та/або свідка, з метою зміни їх показань на свою користь, вчинити інше кримінальне правопорушення, та що доцільним буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується у повному обсязі та вважає, що виключно такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 під час досудового слідства та у суді.

Крім того, посилання захисника в апеляційній скарзі на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри та на те, що останній інкримінованого злочину не вчиняв, є безпідставними, з огляду як на те, що обгрунтованість такої підозри підтверджується розумною та об`єктивною оцінкою отриманих доказів, які були надані слідчим та яких достатньо для такого висновку на даній стадії досудового розслідування, яке триває і встановлюються обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення.

При цьому, на спростування апеляційних доводів, колегія суддів зауважує, що посилання захисника на те, що ОСОБА_5 не має намірів перешкоджати досудовому розслідуванню є непереконливими і не зменшують встановлені слідчим суддею ризики, а ті обставини, що у підозрюваного є місце проживання та родина не є безумовною підставою, за якої у задоволенні клопотання слідчого слід було б відмовити.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку, слідчим суддею було надано належну оцінку усім обставинам провадження, з якими закон пов`язує вирішення питання запобіжного заходу, а висновок про доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу, є належним чином обґрунтованим та вмотивованим.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Також, колегія суддів зауважує і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також фактичних обставин злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , який є суспільно небезпечним, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є виправданим.

Також, колегія суддів наголошує, що слідчим суддею, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, підозрюваному ОСОБА_5 було визначено розмір застави, у разі внесення якої останній буде звільнений з-під варти та перебуватиме на волі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 серпня 2025 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3