УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0000467 внесеного до ЄРДР 18.03.2025, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000467 від 18.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149, ст. 336 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, дію якого неодноразово продовжено, востаннє до 03.02.2026.

Пунктом 3 Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 7113, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оголошено загальну мобілізацію.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з?явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені у повістках.

З 04.07.1995 року ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня назва ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Будучи військовозобов`язаним, ОСОБА_4 з початку повномасштабного вторгнення 24.02.2022 російської федерації на територію України неодноразово отримував повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , пройшов ВЛК, яка визнана його придатним до військової служби. Усвідомлюючи за таких обставин можливість його мобілізації до лав Збройних Сил України та не бажаючи цього, ОСОБА_4 почав підшуковувати способи уникнення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Так, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, маючи на меті ухилитися від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, у жовтні-листопаді 2024 року, більш точної дати та часу слідством не встановлено, але не пізніше 21.11.2024, звернувся до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з пропозицією за грошову винагороду укласти фіктивний шлюб з її сестрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є інвалідом ІІ групи (безтерміново) з діагнозом «Розумова відсталість помірна значне порушення поведінки, вимагаюче догляду і лікування», з метою отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, на що остання надала свою згоду.

Надавши свою згоду на втягнення своєї сестри в злочину діяльність, ОСОБА_5 , не пізніше 21.11.2024, більш точної дати та часу слідством не встановлено, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , використовуючи її уразливий стан, викликаний інвалідністю ІІ групи зумовленою психічним захворюванням, а саме розумовою відсталістю, вмовила її укласти фіктивний шлюб із ОСОБА_4 , який у подальшому 23.12.2024 був зареєстрований Відділом надання адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг Гайворонської міської ради Кіровоградської області, чим усунула перешкоду ОСОБА_4 у незаконному отриманні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, 25.12.2024, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 надав до ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , заяву, яка датована 23.12.2024, у якій вказав, що є особою, яка на підставі п. 11 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову до військової служби під час мобілізації, долучивши серед інших копії документів щодо укладення шлюбу з ОСОБА_6 та щодо наявності у неї ІІ групи інвалідності.

На підставі наданих документів ОСОБА_4 10.01.2025 незаконно отримав відстрочку від проходження військової служби до 07.02.2025, строк дії якої неодноразово продовжувався, востаннє до 03.02.2026, чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_4 є військовозобов`язаним та підлягає призову за мобілізацією, довідкою ВЛК № 188/2757 від 14.09.2023 він визнаний придатним до військової служби та входить до рядового складу з військовим званням рядовий, про що 14.09.2023 внесено відомості в облікову картку № 7 до військового квитка (військово-облікового документу) серія НОМЕР_1 .

Пунктом 11 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним та придатним до військової служби під час загальної мобілізації, скориставшись фізичним станом ОСОБА_6 , 10.01.2025 отримав відстрочку від проходження військової служби до 07.02.2025, строк дії якої неодноразово продовжувався, востаннє до 03.02.2026, чим ухилився та продовжує ухилятися від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Крім цього, у жовтні-листопаді 2024 року, але не пізніше 21.11.2024, більш точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , звернувся до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з пропозицією укладення фіктивного шлюбу з її сестрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є інвалідом ІІ групи (безтерміново) з діагнозом «Розумова відсталість помірна значне порушення поведінки, вимагаюче догляду і лікування», за що обіцяв щомісячну грошову винагороду у сумі 3000 грн та продуктовий набір. Уклавши фіктивний шлюб з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 мав намір отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації за п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про що повідомив ОСОБА_5 .

На вказану пропозицію ОСОБА_5 погодилась.

Після чого, не пізніше 21.11.2024, більш точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , реалізуючи спільний умисел, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 , використовуючи її уразливий стан, викликаний інвалідністю ІІ групи, зумовленою психічним захворюванням, а саме розумовою відсталістю, завербувала її з метою подальшої експлуатації у формі втягнення у злочинну діяльність щодо ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

У подальшому, 23.12.2024 ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 на невстановленому транспортному засобі перевезли ОСОБА_6 з місця її проживання, що по АДРЕСА_2 , до Відділу надання адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг Гайворонської міської ради Кіровоградської області, що за адресою: площа Героїв Майдану, 5 у м. Гайворон Голованівського району Кіровоградської області, де між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено фіктивний шлюб без наміру створити сім`ю, на підставі раніше поданої ними заяви від 21.11.2024.

Вчинивши всі дії для отримання необхідних документів, а саме свідоцтва про шлюб з ОСОБА_6 та довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, виданої на її ім`я, ОСОБА_4 подав їх, серед інших, до ІНФОРМАЦІЯ_3 та незаконно отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації за п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим спільно з ОСОБА_5 втягнув ОСОБА_6 у злочинну діяльність.

У подальшому ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним та придатним до військової служби під час загальної мобілізації, незаконно використовуючи фізичний стан ОСОБА_6 , продовжує до цього часу ухилятися від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та використовувати останню у злочинній діяльності.

В межах даного кримінального провадження, ОСОБА_4 06.11.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336, ч. 2 ст. 149 КК України.

Так, 06.11.2025 на підставі ухвали Вінницького міського суду було проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час проведення вказаного обшуку було виявлено вилучено:

- мобільний телефон марки «САТ» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 із сім-картою № НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 ;

- повістка №4841 від 04.11.2025;

-банківська картка № НОМЕР_6 ;

- банківська картка № НОМЕР_7 ;

- банківська картка № НОМЕР_8 ;

Вищевказані речі дають можливість встановити обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також інші обставини, що мають значення для провадження. У зв`язку з цим, слідчим у кримінальному провадженні 06.11.2025 винесено постанову про визнання зазначеного майна речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт вказаних речей, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.

З огляду на викладене, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання, а також надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Клопотання підтримав у повному обсязі.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття суд не повідомив, тому відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання розглядається у його відсутність.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої та другої статті 172 КПК України.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за відсутності фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що вищезазначене майно являється джерелом доказів, при дослідженні яких необхідно буде встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також в подальшому виникне необхідність у проведенні ряду експертиз, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на речі, які вилучені 06.11.2025 під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки вони мають значення речового доказу та доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 06.11.2025 під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_3 , та належить підозрюваному ОСОБА_4 , а саме на:

- мобільний телефон марки «САТ» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 із сім-картою № НОМЕР_4 ; свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 ; повістка № 4841 від 04.11.2025; банківську картку № НОМЕР_6 ; банківську картку № НОМЕР_7 ; банківську картку № НОМЕР_8 .

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3

Зобов`язати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Арешт майна може бути скасований підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником, законним представником, іншим власником або володільцем майна, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, за їх клопотанням до суду про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя