Справа № 186/1784/25
Провадження № 1-кп/0186/535/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2025 р. м.Шахтарське.

Шахтарський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Шахтарському кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000350 від 02 червня 2025 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт.Петропавлівка, Дніпропетровської області, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра неперебуваючого, несудимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2025 року до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000350 від 02 червня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, посилаючись на те, що ухвалою слідчого судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2025 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, строк дії якої закінчується 22 грудня 2025 року.

На даний час ризики, які були підставою для обрання та продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та існують на теперішній час.

Підставою для внесення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають в тому, що ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого, умисного кримінального правопорушення, яке карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років, не працює, постійного джерела доходів не має та, враховуючи тяжкість злочину, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 до затримання постійного заробітку не мав, обвинувачується у вчиненні корисливого злочину, а саме: у придбанні, зберіганні, та збуті вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, у зв`язку з чим, може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою власного збагачення.

У зв`язку з викладеним, виникла необхідність у продовженні обвинуваченому - ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як обрання більш м`якого запобіжного заходу не дає можливості запобігти вищевказаним ризикам, оскільки ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Просить суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та визначити заставу у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень.

Заслухавши прокурора, який підтримав своє клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення клопотання прокурора, так як у нього є мати похилого віку, за якою треба доглядати та допомагати по господарству, він глухий, сліпий, не вважає себе великим злочинцем, буде з`являтися до суду за першою вимогою, просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, та захисника, який також заперечував проти клопотання прокурора, просить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшити розмір застави до мінімального, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який, відповідно до ч.1 ст.263 КК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

04 липня 2025 року стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2025 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з 29 серпня по 27 жовтня 2025 року включно.

Ухвалою Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2025 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з 24 жовтня по 22 грудня 2025 року включно.

Строк дії ухвали закінчується 22 грудня 2025 року, а на даний час ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були наявні при обранні та продовженні запобіжного заходу, не змінилися. Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, судом встановлено, що доводи прокурора, викладені в клопотанні, є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують.

Кримінальне провадження надійшло в провадження суду 26 серпня 2025 року, розгляд його потребує додаткового часу, тому строк тримання під вартою обвинуваченому слід продовжити.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали, згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини справи виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Клопотання прокурора узгоджується з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

За таких умов, суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Зазначені висновки суду засновані, перед усім, на тому, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного, тяжкого злочину, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що свідчить про те, що, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому вказані підстави виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів.

Судом враховуються доводи ОСОБА_5 та його захисника стосовно того, що він не має намірів переховуватись від суду.

Разом з тим, на противагу цим доводам, суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на переховування від суду, або вчинення ним іншого кримінального правопорушення, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З врахуванням вищенаведеного, а також шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, суд приходить до висновку про необхідність продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч.3 ст.183 КПК України, відповідно до яких, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, відповідно до якої суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте, був порушений нею; щодо злочинів, передбачених статтями 255-255-3 КК України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Згідно ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - відповідно.

Такою сумою застави суд визначає сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 гривень), що складає 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень, який не є завідомо непомірним для нього, з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 181,183, 331, 350 КПК України,- суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , - задовільнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, продовжити строком на 60 днів, а саме: з 17 грудня 2025 року по 14 лютого 2026 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Визначити заставу у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У випадку внесення застави, вважати, що ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді застави, та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатись із с-ща Петропавлівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, за місцем проживання: по АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора та суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати до прокурора та суду за першою вимогою.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що, якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до прокурора та суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, обвинуваченим ОСОБА_5 , - в той же строк, з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1 .

Ухвала оголошена, копію ухвали отримав «17» грудня 2025 року о «_____» годині «____» хвилин. __________________ ОСОБА_5 .