УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Володимир

Слідчий суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Володимирі, клопотання старшого слідчого СВ Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 05.01.2026 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2026 року слідчий СВ Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області із клопотанням, належним чином погодженим із прокурором, про арешт майна, яке 04.01.2026 року було виявлено і вилучено під час огляду місця події.

З матеріалів клопотання вбачається, що відповідно до постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 січня 2025 року у справі № 154/4227/24, яка набрала законної сили 08 лютого 2025 року, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у виді штрафу розміром 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. Однак, ОСОБА_4 , будучи обізнаним, що він позбавлений права керування транспортними засобами, відповідно до вищевказаних постанов суду, будучи зобов`язаним та маючи реальну можливість виконувати вищевказане рішення суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно такі рішення не виконав, що виразилось у продовженні керування транспортним засобом.

Так, 04 січня 2026 року о 19 год 31 хв, ОСОБА_4 , будучи обізнаним, що він позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до вищевказаних рішень суду, будучи зобов`язаним та маючи реальну можливість їх виконати, умисно керував по вулиці Незалежності в с. Суходоли Володимирського району Волинської області автомобілем марки «ВАЗ-21101», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , де був виявлений та зупинений працівниками поліції на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

05.01.2026, відомості про вказаний факт, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування №0000004, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

04.01.2026 в ході проведення огляду місця події поруч території домоволодіння АДРЕСА_1 було вилучено автомобіль марки «ВАЗ-21101», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яке передано під розписку на зберігання власнику ОСОБА_4 .

Слідчий вказує, що вилучений транспортний засіб під час огляду, має значення речового доказу, і тому сам по собі та в сукупності з іншими доказами може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що він відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України і підлягає арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

В іншому ж випадку, вищезазначені речі вилучені під час огляду, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, підлягатимуть поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних слідчих дій із вказаними предметами.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, проти доводів клопотання не заперечував.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи те, що учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів, у відповідності з ч.4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.

Перевіривши та дослідивши матеріали клопотання та оцінивши їх в сукупності, слідчий суддя вважає його підставним та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Встановлено, що Володимирським РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 05.01.2026 року, з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 382 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що 04.01.2026 в ході проведення огляду місця події поруч території домоволодіння АДРЕСА_1 було вилучено автомобіль марки «ВАЗ-21101», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яякий передано під розписку на зберігання власнику ОСОБА_4 .

Постановою старшого слідчого СВ Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 05.01.2026 року, автомобіль марки «ВАЗ-21101», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який передано під розписку на зберігання власнику ОСОБА_4 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000004 від 05.01.2026 .

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для накладення арешту на вилучене 04.01.2026 в ході проведення огляду місця події поруч території домоволодіння АДРЕСА_1 майно, а саме на автомобіль марки «ВАЗ-21101», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що цей транспортний засіб є предметом кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 05.01.2026 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб, який вилучений в ході проведення огляду місця події 04.01.2026 поруч території домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме на автомобіль марки «ВАЗ-21101», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який передано під розписку на зберігання останньому, із забороною його відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1