В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002448 від 19.07.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, смт. Теофіполь Теофіпольського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, працюючого детейлером, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

На розгляді в Дніпровському районному суді м. Києва перебуває вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, в якому призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_8 повідомив, що на підставі положень ст. 468 КПК України, 17.09.2025 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження.

На підставі ч.3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе виннуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.345 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останніх, визначені ст. 476 КПК України.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст.473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважали за необхідне угоду затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просив затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України визначено, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 345 КК України визнаючи, шляхом їх укладення доведеним наступне.

Так, 19.07.2025 поліцейська взводу №2 роти №3 батальйону №4 полку №1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із командиром роти №3 батальйону №2 полку №1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи у форменому одязі з розпізнавальними знаками органів Національної поліції України - однострій, на виконання завдань, визначених ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» заступили на чергування у складі екіпажу «Рубін-651». Цього ж дня, приблизно о 10 год. 30 хв. останні поїхали в допомогу інспектору взводу №1 роти №6 батальйону №2 полку №1 управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_10 та інспектору взводу №1 роти №6 батальйону №2 полку №1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , які у складі екіпажу «Рубін-603» також, перебуваючи у форменому одязі з розпізнавальними знаками органів Національної поліції України - однострій, несли службу по проспекту Соборності 20 у місті Києві.

Так, під час виконання службових обов`язків щодо дотримання швидкісного режиму та Правил дорожнього руху України водіями транспортних засобів, поліцейським ОСОБА_6 на виконання п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» з приладом TruCam2, який використовується для вимірювання швидкості руху транспортних засобів, об 11 год. 40 хв, за адресою: м. Київ, проспект Соборності 21В зафіксовано адміністративне правопорушення - перевищення швидкості транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після цього, поліцейським ОСОБА_9 зупинено вказаний транспортний засіб на проїзній частині дороги неподалік АЗС «Амік», що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Соборності, 21В.

У подальшому, поліцейською ОСОБА_7 встановлено та перевірено анкетні дані водія по базі ІПНП, де встановлено, що водій ОСОБА_3 перебуває у розшуку за ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.03.2025, про що повідомила поліцейського ОСОБА_9 та почала проводити розгляд адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КУпАП.

По закінченню розгляду справи, 19.07.2025 приблизно о 11 год 49 хв. поліцейський ОСОБА_9 , з метою виконання ч.5 ст.24 Закону України «Про Національну поліцію», перебуваючи поряд з водієм ОСОБА_3 повідомив останнього про те, що останній знаходиться в розшуку за ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.03.2025 після чого, з метою оновлення військово-облікових даних, запропонував добровільно проїхати до найближчого РТЦК та СП, при цьому поліцейський ОСОБА_6 висловив вимогу водію ОСОБА_3 про приведення двигуна транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 у вимкнений стан.

У свою чергу, водій ОСОБА_3 , перебував за кермом вищевказаного транспортного засобу, а поліцейська ОСОБА_7 та поліцейський ОСОБА_6 перебували на проїзній частині дороги біля водійських дверей, де з метою недопущення повного підняття скла водійської двері, поклали руки на карту водійської двері транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У цей момент, у водія ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням поліцейськими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням поліцейськими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 службових обов`язків водій ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що вищезазначені співробітники правоохоронного органу - поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_6 тримаються руками за водійські двері автомобіля, не підкорився їх вимогам, а навпаки розпочав рух керованого ним транспортного засобу по проспекту Соборності у бік вулиці Березняківська в місті Києві.

Під час руху транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 почав різко пришвидшуватись та в цей момент поліцейська ОСОБА_7 впала на проїзну частину дороги по проспекту Соборності в м. Києві, а автомобіль продовжив рух далі протягнувши поліцейського ОСОБА_6 по асфальтованому дорожньому покриттю на відстань приблизно 200 метрів.

Після цього, водій ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, завдавши своїми умисними діями поліцейській ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень та поліцейському ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, що кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч.2 ст. 345 КК України у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди про примирення судом не встановлено.

Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Так, правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 31 березня 2016 року (справа № 5-27 кс 16), згідно з якою при визначенні того, чи можна укладати угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо злочинів середньої тяжкості двооб`єктного (багатооб`єктного) злочину (ч. 2 ст. 345 КК України), суд має керуватись не тільки формальними вимогами норм статей 468, 469, 474 КПК України щодо видів угод про примирення і класифікацію злочинів, щодо яких такі угоди можуть укладатися, а й чітко дотримуватись їх засадничих принципів. Для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія «інтерес».

Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.

Зміст укладеної між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 угоди про примирення жодним чином не суперечить інтересам суспільства; у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм ч. 3 ст. 469, п. 7 ст. 474 КПК України. Обґрунтованих підстав обмежувати дію принципу диспозитивності у цій конкретній категорії проваджень суд не встановив.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 - щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Запобіжний захід в рамках вказаного кримінального провадження під час судового розгляду до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження вирішено, згідно положень ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення укладену 17.09.2025 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002448 від 19.07.2025 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід в рамках вказаного кримінального провадження під час судового розгляду до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов не заявлявся.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24.07.2025 року на тимчасово вилучене майно, під час огляду, а саме: автомобіль марки Volkswagen моделі Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 - скасувати.

Речові докази у кримінальному проваджені:

- електронний носій інформації DVD-R, на якому міститься відеозапис з нагрудних камер відеоспостереження, яким зафіксовано подію, що мала місце 19.07.2025 року по пр-т Соборності, 21-В в м. Києві; постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 5260246 - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль марки Volkswagen моделі Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які було поміщено до спец пакету № NPU5038224; ключ від авто «Volkswagen», який було поміщено до спец пакету № NPU5038164, що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_11 ; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5», який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 - залишити у володінні власників.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: