В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/258/25

Провадження № 1-кп/348/96/26

26 січня 2026 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна кримінальне провадження №0000475 від 27.11.2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, працюючого по тимчасових заробітках, неодруженого, на утриманні немає нікого, судимого вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.09.2024 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп., українця, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у носінні кастету без передбаченого законом дозволу.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах.

У липні 2022 року, більш точну дату та час встановити не вдалося, перебуваючи на території пункту прийому металобрухту, що в АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 знайшов саморобний кастет.

Розуміючи, що кастет є холодною зброєю та не маючи жодного спеціального дозволу на носіння холодної зброї, обвинувачений взяв знайдений кастет, який за зовнішнім виглядом має ознаки холодної зброї, і залишив при собі з метою подальшого носіння.

27.11.2024 року близько 17 год. 55 хв. в АДРЕСА_3 , під час розмови із працівниками Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, обвинувачений ОСОБА_5 видав із наплічної сумки кастет, який носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що він проживає з батьками, двома сестрами та молодшим братом в АДРЕСА_1 .

В 2022 році він неофіційно працював в пункті прийому металобрухту, що в м.Надвірна, на «Торговиці».

Пригадує, що в липні 2022 року на пункт прийому якісь люди автомобілем привезли мішок з різними металевими предметами щоб здати їх на металобрухт. Коли він висипав метал з мішка з нього випав саморобний свинцевий кастет.

Він вирішив забрати його собі тому сховав у сумку і після роботи відніс додому. Зазначає, що більшість часу даний кастет знаходився в будинку, так як з собою він його практично не брав.

Однак 27.11.2024 року близько 18 год. 00 хв. він вирішив погуляти по місту з своєю дівчиною і з метою самооборони взяв даний кастет з собою. Ідучи в навушниках по вул.Федьковича по проїзній частині дороги він не почув, що ззаді нього їхав поліцейський автомобіль. Відповідно, працівники поліції зупинили його щоб зробити зауваження, а також спитали чи не має він при собі заборонених предметів.

На їхнє запитання він чесно відповів, що має при собі кастет, дістав його з сумки і поставив на капот службового автомобіля поліцейських.

Оглянувши кастет працівники поліції повідомили йому, що це є холодна зброя, яку носити заборонено, викликали СОГ, вилучили в нього даний кастет, відібрали пояснення та відпустили додому. В подальшому його викликали в Надвірнянський РВП де повідомили, що відносно нього зареєстроване кримінальне провадження за носіння кастету.

Усвідомлює, що вчинив умисне кримінальне правопорушення. Просить суд його суворо не карати, у вчиненому щиро розкаюється. Запевнив суд, що подібного більше не повторить.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та зважаючи на те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового процесу, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали надані прокурором, які долучені в судовому засіданні до кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у носінні кастету без передбаченого законом дозволу, вірно кваліфіковано за ч.2 ст.263 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого: працює по тимчасових заробітках, неодружений, на утриманні немає нікого, на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, а також його поведінку до і після вчинення злочину, ставлення до скоєного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ч.ч.1, 2 ст.66 КК України, суд враховує його повне визнання вини у вчиненому, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючою покарання ОСОБА_5 обставиною, відповідно до ч.1 ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням всіх обставин провадження, особи обвинуваченого, його поведінки до і після вчинення злочину, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а саме в межах санкції передбаченої ч.2 ст.263 КК України - у виді громадських робіт.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України при призначенні ОСОБА_5 покарання, суд не вбачає.

Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що відповідно до вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.09.2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп.

Як перевірено судом, призначене ОСОБА_5 покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.09.2024 року, на даний час останнім не відбуто.

Частиною 1 ст.71 КК України визначено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком слід повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.09.2024 року за ч.1 ст.309 КК України, і призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 160 годин громадських робіт та штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., який (штраф) згідно ч.3 ст.72 КК України необхідно виконувати самостійно.

На переконання суду, такий вид покарання відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину та обставинам провадження, але й особі самого обвинуваченого, є обгрунтованим та буде відповідати його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відносно запобіжного заходу, суд констатує наступне:

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирався. Отже, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на момент розгляду даного провадження відсутній.

Таким чином, беручи до уваги обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, а також те, що суд прийшов до висновку про призначення йому покарання не пов`язаного із позбавленням волі, а саме у виді громадських робіт, суд вважає за можливе не обирати запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу.

Відшкодування судових витрат належить вирішити з додержанням вимог ст.124 КПК України.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні - не заявлявся, арешт на майно - не накладався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.09.2024 року за ч.1 ст.309 КК України, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт та штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Згідно ч.3 ст.72 КК України, призначене судом покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя: АДРЕСА_1 , в користь держави 1989 грн. 75 коп. за проведення у даному кримінальному провадженні експертизи холодної зброї, висновок експерта №СЕ-19/109-24/16895-ХЗ від 06.12.2024 року.

Речовий доказ: кастет, вилучений 27.11.2024 року під час огляду місця події в м.Надвірна по вул.Федьковича, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, який згідно постанови слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 27.11.2024 року, передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, квитанція № 1 від 27.11.2024 року (номер книги обліку - 98, порядковий номер - 1), після набрання даним вироком законної сили знищити.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1