Справа № 452/3821/25
Провадження № 1-кп/452/494/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000118 від 25 червня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острів Самбірського району Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , працює на посаді механіка ТОВ «Самбірський елеватор», одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення (кримінальні проступки) при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 в вересні 2020 року (точний час та дата не встановлені), діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення тракториста-машиніста, шляхом надання анкетної інформації, зразок підпису та власного фотозображення в застосунку «Телеграм» здійснив замовлення у невстановленої досудовим розслідуванням особи щодо виготовлення підробленого посвідчення тракториста-машиніста. Після чого, через деякий час отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи підроблене посвідчення тракториста-машиніста категорії ««А1», «А2», «В1», «В2», «ВЗ», «С», «Dl», «D2», «Е1» серії IT № 090264 від 12.10.2020 на ім`я ОСОБА_4 , видане Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області, яке в подальшому мав намір використати.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає право, з метою його використання, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Після цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, 25 червня 2025 року приблизно о 11:33 годин ОСОБА_4 , керуючи навантажувачем телескопічним «JCB 533-105» був зупинений працівниками поліції та перебуваючи по вулиці Центральна, 1 в селі Ралівка, Самбірського району Львівської області, діючи з метою реалізації свого злочинного умислу на використання завідомо підробленого документа, достеменно знаючи, що посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 12.10.2020 року видане на його ім`я Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області, є підробленим, а саме виготовлене не поліграфічним підприємством, яке здійснює виготовлення бланків типових документів та не відповідає аналогічним бланкам даного типу, що знаходяться в офіційному обігу на території України, використав зазначене посвідчення тракториста-машиніста, шляхом пред`явлення працівникам поліції Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в використанні завідомо підробленого документу, скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних проступках, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив, що дійсно, в 2020 році через мережу Інтернет вирішив купити без відповідного навчанння посвідченнятракториста-машиніста для чого зробив відповідне замовлення щодо виготовлення підробленого посвідчення, яке отримав через деякий час.

25 червня 2025 року приблизно о 11:33 годин, коли він керував навантажувачем телескопічним «JCB 533-105», його було зупинено працівниками поліції, і він пред`явив дане посвідчення тракториста-машиніста для перевірки документів, хоча знав що воно підроблене. Просив його суворо не карати.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Аналізуючи показання обвинуваченого суд приймає їх до уваги, оскільки вони не містять істотних суперечностей та знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, доводять обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях (кримінальних проступках), при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорювала фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши обвинуваченому про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях (кримінальних проступках) при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, як в пособництві у підробленні посвідчення, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи і яке надає права з метою його використання та за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки його дії виразилися в використанні завідомо підробленого документу.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є кримінальними проступками, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 судом встановлено, що він має 34 роки, на наркологічному, психіатричному обліках не перебуває (а.с.25, 26), працює на посаді механіка ТОВ «Самбірський елеватор», де характеризується позитивно (а.с.41), раніше не судимий (а.с. 27); за місцем реєстрації та фактичного проживання характеризується позитивно (а.с. 24).

У відповідності зі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України необхідно призначити покарання у виді штрафу у межах санкції вказаної статті КК України, бо вказане покарання, за своїм видом і розміром суд вважає справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вчинене ним у вересні 2020 року. Будь-яких даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався, судом не встановлено.

Санкція ч. 1 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Отже, строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, станом на даний час закінчились.

За таких обставин, суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінчення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Також за вимогами ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» під час застосування норм права суди повинні враховувати висновки Верховного Суду, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі № 756/6876/19 зазначено, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (частини 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (статті 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів у цілому.

Аналогічні висновки містяться і в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 березня 2024 року у справі № 756/3924/20.

З огляду на викладене з урахуванням зазначених правових висновків, слід звільнити ОСОБА_4 від покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності без визначення міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, необхідності у його застосуванні у судовому провадженні не вбачається.

Процесуальні витрати за проведення Львівським НДЕКЦ технічної експертизи документів № СЕ-19/114-25/15600-ДД від 08.07.2025 року в сумі 3565,60 грн. (а.с. 36), на підставі ст. 118 КПК України, включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Разом з тим, в судовому засіданні обвинуваченим надана квитанція від 13.11.2025 року щодо сплати ОСОБА_4 вартості даної технічної експертизи в добровільному порядку (а.с.39).

На підставі ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів, після набрання вироком законної сили необхідно вирішити таким чином: спецпакет, в якому міститься посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 12.10.2020 року, видане на ім`я ОСОБА_4 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Після набрання вироком законної сили речовий доказ - спецпакет, в якому міститься посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 12.10.2020 року, видане на ім`я ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 394 КПК України.

Головуюча суддя