Справа № 305/769/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження № 11-кп/4806/434/25, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Рахівського районного суду від 08 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Рахівського районного суду від 08 серпня 2025 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , і продовжено йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, починаючи з 08.08.2025 до 06.10.2025 року включно.

З цієї ухвали слідує, що у провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

У цьому провадженні прокурор ОСОБА_8 04.08.2025 подав до місцевого суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Клопотання мотивував тим, що вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2023 стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та затримано у залі суду до набрання вироку законної сили. В подальшому ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22.01.2025 було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 строком до 22.03.2025 року. У подальшому, ухвалами Рахівського районного суду Закарпатської області продовжувався строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 24.08.2025 року.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких, санкція за вчинення якого, згідно ч. 4 ст. 189 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років позбавлення волі, таким чином, існують ризики того, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, не буде виконувати покладені на нього обов`язки, може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також ОСОБА_7 , враховуючи спосіб вчинення інкримінованого йому злочину, може впливати на потерпілого з метою зміни показань на його користь. Крім того, ОСОБА_7 , може вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується. Враховуючи зазначене, є підстави вважати, що особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам порівняно із триманням під вартою, а не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства. Отже, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для продовження визначеного ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22.01.2025 запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою. На підставі вище викладеного, просив продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, без визначення розміру застави, строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, не зменшились, не відпали, є реальними і триваючими та продовжують існувати, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки дане кримінальне провадження розпочате зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду, тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою буде виправданим та необхідним для забезпечення його належної процесуальної поведінки. Слідчий суддя, оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, та тяжкість діяння, в якому ОСОБА_7 обвинувачується, а також наявність відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не може утримуватись під вартою не встановлено та іншими учасниками судового провадження місцевому суду не надано, прийшов до висновку про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 діб, без можливості внесення застави.

Не погоджуючись з ухвалою, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу. Вважає, що рішення суперечить вимогам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам справи. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують лише формально. Злочин у якому підозрюється ОСОБА_7 не є насильницьким та не відноситься до категорії тяжких, за яких можна не обирати як альтернативу заставу. Крім того, ОСОБА_7 не було порушено запобіжного заходу у вигляді застави. В той же час, потерпілою стороною у цьому провадженні є ТОВ «Квадробуд-БПВ», власник та директор якого не має будь яких претензій до ОСОБА_7 , оскільки останній не вчиняв щодо нього жодних дій насильницького характеру. На думку адвоката, ці обставини передбачають обов`язок суду до застосування приписів ч. 3 ст. 183 КПК України. Разом з цим, відповідно до характеристики наданої ДУ «Закарпатською УВП (9)» ОСОБА_7 до дисциплінарних стягнень не притягувався, не конфліктний, по відношенню до працівників адміністрації стриманий, що вказує на його належну процесуальну поведінку. Також місцевим судом не враховано погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 через наявну хронічну хворобу. Просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Змінити обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання. У разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави, достатній для виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК, в межах суми застави, що була обрана слідчим суддею на стадії досудового розслідування.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 , неявка якого, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд провадження за відсутності обвинуваченого апеляційний суд бере до уваги, що: обвинувачений належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; від нього не надходили заяви про його бажання брати участь у судовому засіданні, а тому апеляційним судом його явка не визнавалась обов`язковою і не приймалось рішення про доставку в судове засідання; у розгляді апеляційних скарг брав участь захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 , який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_7 ..

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_6 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

З матеріалів судового провадження слідує наступне.

Обвинувачений ОСОБА_7 в силу статті 89 КК України не судимий.

Однак, з довідки про судимість слідує, що ОСОБА_7 був засуджений за: ч. 1 ст. 296 КК України, ч. 1 ст. 122 КК України, за ч. 1 ст. 121 КК України, ч. 4 ст. 152 КК України, ч. 1 ст. 152 КК України, ч. 1 ст. 153 КК України, ч. 1 ст. 187 КК України.

Згідно медичної довідки, виданої завідувачем ММЧ №9, ОСОБА_7 має хронічний бронхіт в стадії ремісії. Систематично звертається до медичної частини, отримує медикаментозне лікування.

Відповідно до характеристики, виданої заступником начальника УВП ОСОБА_9 , ОСОБА_7 зарекомендував себе як не конфліктний, стриманий, на оперативно-профілактичному обліку не перебуває.

До заперечень захисника долучено медичну довідку, з якої слідує, що ОСОБА_7 систематично звертається до медичної частини, отримує медикаментозне лікування.

Відповідно до протоколу допиту потерпілого від 11.03.2025 року, який був наданий прокурором в обґрунтування попереднього клопотання про продовження дії запобіжного заходу, ОСОБА_10 повідомив, що в період з 2024 року по теперішній час з невідомого номеру йому систематично здійснюються телефонні дзвінки з погрозами вбивства, насильства, знищення майна. На його думку це пов`язано з тим, що він був свідком вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 , які мали місце наприкінці 2021 та початку 2022 року. Враховуючи зазначені факти, у потерпілого виникли реальні побоювання щодо своєї безпеки щодо погроз, які на його думку, надходять від ОСОБА_11 .

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 від 11.03.2025, який також був наданий прокурором в обґрунтування попереднього клопотання про продовження дії запобіжного заходу,, встановлено, що в період з 2024 року по теперішній час громадянину ОСОБА_12 , що був свідком вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 , які мали місце наприкінці 2021 та початку 2022 року здійснюються погрози. Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ст. 386 КК України.

Крім того, встановлено, що вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2023 (справа № 305/769/22, провадження по справі 1-кп/305/152/23) ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та затримано у залі суду до набрання вироку законної сили.

В подальшому, на вказаний вирок було подано апеляційну скаргу. Разом з цим, до Закарпатського апеляційного суду захисники обвинуваченого ОСОБА_7 звернулися з клопотаннями про скасування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого на підставі вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2023 року.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 11.12.2023 року клопотання захисників про зміну та скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого залишено без задоволення у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ризику ухилення обвинуваченого від суду, який є реальним, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час апеляційного судового розгляду.

Водночас, при постановлені ухвали про призначення справи на новий розгляд у суді першої інстанції у іншому складі, Закарпатським апеляційним судом було вирішено питання про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до 22 березня 2025 року.

Ухвалами Рахівського районного суду Закарпатської області від 14.03.2025, 28.04.2025, 26.06.2025 року продовжувався ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, обраний вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2023 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги наявність ризиків на які вказує прокурор, а також докази, які у відповідності до ст. 177 КПК України є належними та допустимими, а саме: витяг з ЄРДР та протокол допиту потерпілого.

Вищенаведене, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про обґрунтованість висновків, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який є особливо тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, усвідомлюючи тяжкість покарання та його невідворотність, то ризик ухилення обвинуваченого від суду є реальним. Крім того, наявні ризики вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого, оскільки, зареєстровано кримінальне провадження, відповідно до якого ОСОБА_7 погрожував фізичною розправою свідку.

Врахувавши ці обставини, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний момент не відпали та не зменшилися, і продовжують існувати, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти вказаним ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, які стороною захисту не спростовані як у суді першої інстанції, так і в ході розгляду апеляційної скарги. При цьому, також беруться до уваги доводи на які посилається захисник, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, не буде ухилятися від суду, не впливатиме на свідків чи інших учасників кримінального провадження, не перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє, оскільки стороною захисту не надано доказів на спростування даних обставин.

Отже, продовження строку дії запобіжного заходу вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 з урахуванням тяжкості, характеру та конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу, є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у тому числі й запобігання настанню встановлених ризиків.

Твердження апеляційної скарги про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, апеляційний суд відхиляє як безпідставні і необґрунтовані. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що стороною захисту не надано жодних доказів, які б спростовували встановлені ризики та, відповідно, давали можливість для застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у ОСОБА_7 таких захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою; що обвинувачений із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_7 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я.

Твердження апеляційної скарги про те, що місцевим судом не враховано погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 через наявну хронічну хворобу є безпідставними, оскільки такі відомості були враховані судом першої інстанції під час обрання запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів констатує, що характеристика ДУ «Закарпатською УВП (9)» на яку посилається захисник, відповідно до якої ОСОБА_7 до дисциплінарних стягнень не притягувався, не конфліктний, по відношенню до працівників адміністрації стриманий, на думку апеляційного суду, не зменшує встановлені судом ризики та не є беззаперечною обставиною для висновку щодо можливості застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті переховуватися від суду, впливати на свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За цих обставин, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив задовольнити клопотання прокурора і продовжити строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 до 06.10.2025 включно.

Строк тримання дії ухвали щодо ОСОБА_7 слідчий суддя встановив відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України з якого слідує, що суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, посилаючись при цьому на відомості з ЄРДР від 11.03.2025 та протокол допиту потерпілого, відповідно до яких потерпілому надходять погрози вбивства, насильства, знищення майна від ОСОБА_7 .

На переконання апеляційного суду слідчий суддя дійшов належного висновку про неможливість визначення обвинуваченому ОСОБА_7 розміру застави, оскільки застава не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 як обвинуваченого у кримінальному провадженні та буде недостатнім запобіжним заходом для запобігання встановленим ризикам.

Досліджені судом апеляційної інстанції докази, які було витребувано з місцевого суду, зокрема витяг з ЄРДР від 11.03.2025 та протокол допиту потерпілого від 11.03.2025 року, повністю підтверджують вищевказаний висновок.

Враховуючи ці обставини, колегія суддів відхиляє доводи захисника про те, що ОСОБА_7 не вчиняв жодних насильницьких дій відносно потерпілого.

За таких обставин, обвинуваченому ОСОБА_7 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, є законною та обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі не вказується як в апеляційній скарзі, так і не посилалася сторона захисту під час її розгляду.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , відхилити.

Ухвалу Рахівського районного суду від 08 серпня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: