Провадження № 1-кп/161/1410/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 29 грудня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

cудді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002286,що надійшов з Луцької окружної прокуратури відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Суми Сумської області, громадянина України, українця, з повною вищою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей 2013 року народження та 2025 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , учасника бойових дій, інваліда армії 3 групи, також на утриманні перебуває матір інвалід 3 групи, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

Водій ОСОБА_7 , близько 16 години 50 хвилин, 24.08.2025, керуючи технічно справним транспортним засобом «Volvo XC90», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Чеська Республіка), у місті Луцьку, Волинської області, та рухаючись ним по вулиці Володимирській в напрямку вулиці Львівської, навпроти будинку 59, в порушення п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3, 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, проявив безпечність та неуважність, неправильно урахував дорожню обстановку, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким в лівій смузі зупинився транспортний засіб, що рухався в попутному напрямку, не зменшив швидкість, та не зупинився, продовжуючи рух не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та скоїв наїзд на ОСОБА_8 , яка перетинала проїжджу частину зліва направо відносно руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переході.

Внаслідок вищевказаних грубих порушень Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_9 , своїми необережними протиправними діями, які знаходяться в прямому причинному зв?язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинив пішоходу ОСОБА_8 , тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла, яка в себе включає: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струс головного мозку з цефалічним та астено-невралгічним синдромом, закритий багатовідламковий внутрішньосуглобовий перелом верхньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням відламків, закритий перелом обох сідничних кісток, крижової кістки справа, перелом поперечних відростків четвертого поперекового хребця зліва, п?ятого поперекового хребця справа, забою легень, пневмомедіастінуму; забою черева зліва, які за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечних для життя, та які в клінічному перебігу через певний проміжок часу спричинили загрозливі для життя явища і в даному конкретному випадку 05.10.2025, близько 23 години 50 хвилин, викликали смерть потерпілої, тобто перебувають у прямому причинно-наслідковому зв?язку з її смертю.

Таким чином, у прямому причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3. (б), 12.1., 12.3., 18.1. та 18.4. Правил дорожнього руху України:

- п. 2.3. (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на 11 зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди;

- п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

- п. 18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення та не оспорював фактичних обставин, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Окрім того, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи час, місце вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, суду дав показання, що дійсно він близько 16 години 50 хвилин, 24.08.2025, керуючи транспортним засобом «Volvo XC90», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Чеська Республіка), у місті Луцьку, Волинської області, та рухаючись ним по вулиці Володимирській в напрямку вулиці Львівської, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким в лівій смузі зупинився транспортний засіб, що рухався в попутному напрямку, не зменшив швидкість, та не зупинився, продовжуючи рух та скоїв наїзд на ОСОБА_8 , яка перетинала проїжджу частину зліва направо відносно руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переході.

Не заперечив кваліфікацію кримінального правопорушення, факт отримання потерпілою ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, вказаних в обвинувальному акті, які в подальшому викликали її смерть, а також те, що порушення ним ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП і її наслідками.

Ствердив, що в повному обсязі відшкодував потерпілій та закладу охорони здоров`я завдані збитки, надав відповідні документи.

У вчиненому щиро розкаявся, попросив вибачення в потерпілої та запевнив, що зробив для себе належні висновки щодо дотримання ПДР України, просив суворо його не карати, при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу. Також просив суд не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки сам є інвалідом армії 3 групи, на утриманні має малолітніх дітей доньку віком лише 11 місяців та сина 12 років, якого прооперовано в Охматдиті, матір також є інвалідом 3 групи, що пов`язано з доставкою осіб, які перебувають на його утриманні та його самого до лікувальних та реабілітаційних закладів і у випадку позбавлення його права керувати транспортним засобом, значно ускладнить їх лікування та реабілітацію.

Потерпіла ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 підтвердили, що обвинувачений в повному обсязі відшкодував завдані потерпілій збитки, будь-яких претензій до нього потерпіла не має, просила останнього суворо не карати, не призначати покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі.

У судових дебатах прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, підтверджується зібраними під час досудового провадження доказами, фактичні обставини яких ніким не оспорюються, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів і дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, однак останній раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої, його поведінка в суді свідчить про щире каяття та усвідомлення незаконності вчинених ним дій, в судовому засіданні висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, готовність нести покарання та засуджував свою поведінку, повністю відшкодував закладу охорони здоров`я витрати на лікування ОСОБА_8 в розмірі 131 121,44 грн. (а.с.44, 45), повністю відшкодував потерпілій ОСОБА_5 (доньці загиблої) завдані збитки, що вказує на його бажання виправити ситуацію, запевнив, що зробив для себе належні висновки та в подальшому буде уважно керувати транспортним засобом та дотримуватись ПДР України, вчинене ним кримінальне правопорушення є необережним, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є учасником бойових дій, інвалідом армії третьої групи, має відзнаки за відданість справі захисту Української держави та її народу, виключно позитивно характеризується за місцем роботи та місцем служби; з 17.12.2023 по 08.04.2024, з 12.06.2024 по 13.08.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Новопавлівка Пологівського району Запорізської області; нагороджений нагрудним знаком командира НОМЕР_2 окремого піхотного батальйону, тому суд, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його критичного відношення до скоєного та беззаперечного визнання своєї вини та у відшкодуванні завданих збитків, думки потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати, наявності пом`якшуючих покарання обставин та відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначає покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує наступне.

У постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14.09.2023 за результатами розгляду справи №524/12818/21 (провадження №51-1782км23) вказано, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України надає суду можливість як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Указане положення закону має альтернативний характер застосування і це питання, як визначив законодавець, суд вирішує на власний розсуд («судова дискреція») залежно від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог Правил дорожнього руху, їх наслідків, тощо.

Суд враховує характер та обсяг допущених порушень Правил дорожнього руху, негативне ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, те, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту, не притягувався, відсутні також відомості про притягнення його за вчинення порушень Правил дорожнього руху до адміністративної відповідальності, вчинений ним злочин відноситься до категорії необережних, беззаперечно визнав свою вину, щиро розкаявся, висловлював жаль з приводу вчиненого, в повному обсязі відшкодував завдані збитки, вчинене кримінальне правопорушення не спричинено зухвалими навмисними діями та свідомим порушенням Правил дорожнього руху, не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, має третю групу інвалідності по захворюванню, пов`язаному з проходженням військової служби; є учасником бойових дій, інвалідом армії третьої групи, має на утриманні матір ОСОБА_12 , яка є інвалідом третьої групи, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який хворіє та перебуває під наглядом лікаря ортопеда з діагнозом «аневризмальна кіста лівої п`яткової кістки», думку потерпілої, яка просила суворо обвинуваченого не карати, тому вважає за можливе не застосовувати у даному випадку додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до досудової доповіді Луцького міського відділу філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області щодо ОСОБА_7 , дослідження інформації, що характеризує особу за місцем його проживання, умов його життєдіяльності, особистісні характеристики, історію правопорушень, відносини у суспільстві, готовність до змін, ставлення до правопорушення, низький ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також низький рівень імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Тому суд, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та інші, зазначені вище обставини справи, приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

На думку суду, обрана міра покарання, враховуючи конкретні обставини вчинення даного кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, є необхідною та достатньою для його виправлення, попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень та відповідатиме вимогам ст. 50 КК України.

Згідно із ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визначено дві групи обставин, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, що мають враховуватися в їх сукупності, а саме: наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тобто, принаймні одна з встановлених обставин має істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. В поєднанні з обставинами (обставиною), яка пом`якшує покарання, та з урахуванням даних про особу, які відповідним чином характеризують винуватого, зазначені чинники у своїй сукупності утворюють підставу для застосування ст.69 КК. Призначення більш м`якого покарання, ніж зазначене в санкції кримінально-правової норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені у справі обставини в своїй сукупності настільки істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 листопада 2020 року в справі №370/2596/18 (провадження № 51-3884 км 20).

Суд врахував при визначенні міри покарання наявність пом`якшуючих покарання обставин визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального провадження, добровільне відшкодування завданих збитків, згоду обвинуваченого на розгляд кримінального провадження у «спрощеному» порядку, перебування на його утриманні двох малолітніх дітей та матері з інвалідністю, його статус учасника бойових дій та інваліда армії 3 групи, виключно позитивні характеристики з місця служби та роботи, що надали підстави застосувати передбачене санкцією відповідної частини статті Закону покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк. Водночас під час судового розгляду не встановлено жодної обставини, яка б істотно знижувала ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням особи винного. Тому суд переконаний у відсутності передбачених законом підстав для застосування статті 69 КК України.

Питання про речові докази та арешт майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 100, 174 КПК України.

Даних щодо наявності процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні прокурором не надано.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 110, 349, 368, 370, 374, 395, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: автомобіль марки «Volvo XC90», н.з. НОМЕР_1 повернути за належністю законному володільцю.

Арешт майна, відповідно до ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.08.2025 (справа №161/17321/25, провадження №1-кс/161/5064/25) скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1