Номер провадження: 11-сс/813/1911/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги представників власників майна ТОВ «Транс Шиппінг» - ОСОБА_9 , ТОВ «СВСТІЛ» та ФОП ОСОБА_10 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2025 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000064, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2025 частково задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на грошові кошти на банківських рахунках, які зазначені в резолютивній частині ухвали.

Рішення слідчого судді обґрунтоване тим, що майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можуть містити відомості, які є важливими для кримінального провадження

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді представники власників майна ТОВ «Транс Шиппінг» - ОСОБА_9 , ТОВ «СВСТІЛ» та ФОП ОСОБА_10 ОСОБА_7 подали апеляційні скарги та доповнення до них, оскільки вважають, що оскаржувана ухвала є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Представник ТОВ «Транс Шиппінг» вважаю ухвалу незаконною та необґрунтованою, з наступних підстав: - в ухвалі слідчого судді відсутні посилання на докази, які підтверджують те, що ТОВ «Транс Шиппінг», здійснюючи свою господарську діяльність якимось чином вчиняє будь які протиправні дії; - посадовим особам ТОВ «Транс Шилпінг» повідомлення про підозру, в межах даного кримінального провадження, не вручалось; - жодного акту податкової перевірки детективи слідчому судді не надали; -прокурором не доведено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів чи застосування "можливої" спеціальної конфіскації.

Зазначає, що на сьогоднішній день чисельність працівників підприємства налічує шість осіб, які залишились без заробітної плати та засобів для існування.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладання арешту на грошові кошти на банківських рахунках відкритих ТОВ «Транс Шиппінг».

Представник ОСОБА_7 у свої апеляційних скаргах зазначає, що індивідуального аналізу рахунків і операцій саме ТОВ «СВСТІЛ» та ФОП ОСОБА_10 в ухвалі не згадується: а саме не ідентифіковано конкретні транзакції, що інкримінуються як «злочинні», не наведено їх дат, сум, призначення, контрагентів і первинних документів.

У клопотанні прокурора та в ухвалі суду наведено загальні міркування про діяльність «організованої групи» і «конвертацію» в цілому, але не наведено жодного конкретного доказу того, що безпосередньо кошти на рахунках ТОВ «СВСТІЛ» та ФОП ОСОБА_10 : держані злочинним шляхом; є предметом чи знаряддям інкримінованого діяння; містять індивідуалізовані ознаки речового доказу (конкретні платежі, контрагенти, суми, періоди, призначення, документальні підтвердження).

Фактично суд підмінив доказування припущеннями, що суперечить вимогам ст. 132 КПК про обґрунтованість і необхідність заходу забезпечення та стандарту «достатніх підстав». Для грошових коштів у безготівковій формі такий зв`язок має підтверджуватися щонайменше аналізом конкретних операцій, первинними документами та банківськими виписками саме ТОВ «СВСТІЛ» та ФОП ОСОБА_10 , чого надано не було.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладання арешту на кошти ТОВ СВСТІЛ та ФОП ОСОБА_10 , відмовити прокурору в задоволені клопотання в цій частині.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення представників власників майна, які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст., для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як вбачається з матеріалів провадження Детективи відділу детективів із розслідування кримінальних правопорушень, вчинених організованою групою осіб, Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064 від 12.08.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що невстановлені особи, діючи у складі організованої групи, вчинили дії, спрямовані на легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, тобто набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, дії, спрямовані на приховування, маскування походження такого майна, володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження.

Прокурор зазначає про те, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетні службові особи ТОВ «ТРАНС ШИППІНГ» (код 44757698), ТОВ «ЕНЕРГОСТРОЙ ГРУП» (код 40431073), ТОВ «ВТОРМЕТАЛ-ПІВДЕНЬ» (код 45635668), ТОВ «ФІРМА МЕТ-ОД» (код 45564896), ТОВ «СВСТІЛ» (код 427126760), ТОВ «МЕТАЛ-ФОНД» (код 44313784), ТОВ «ТЕХМЕТРЕСУРС» (код 45550752), ТОВ «МІКС АН СТЕП» (код 44962188), ТОВ «ЛОМА ЛІМІТЕД» (код 44974188), ТОВ «ЛЕВЕЛ ЛОМ» (код 45143266), ТОВ «КОНСОЛ» (код 45035405), ТОВ «БРУХТІНМЕТ» (код 45172590), ТОВ «БАЗАЛОМ» (код 45106292), ТОВ «АЛЮМХАРКІВ» (код 45079950), ТОВ «СКРАП УКРАЇНА» (код 44910873), ТОВ «СОРТ АЛ СТАЛЬ» (код 44974172), ТОВ «ВЕСТПРОМЕТ» (код 44995831), ТОВ «МЕТІННОВА» (код 45314244), ТОВ «МЕТТАРГЕТ» (код 45282967), ТОВ «АСЕМ МЕТ» (код 45370576), ТОВ «ЕДСПЛАВ» (код 45143203), ТОВ «ЕКСПОБРУХТ» (код 45341866), ТОВ «УКРСКРАП 2023» (код 45302258), ТОВ «ПРОМБІЗГРУП» (код 45280300), ТОВ «ПРОМО-МЕТ» (код 44931170), ТОВ «ПРОМПРОФІТ» (код 45184571), ТОВ «ОКСАСПЛАВ» (код 45372531), ТОВ «ХАРКІВ СКРАП» (код 45314239), ТОВ «АРЕОНМЕТ» (код 45201804), ТОВ «ХАРДСТАЛЬ» (код 44998104), ТОВ «ХАЛЛАЙТ» (код 45298055), ТОВ «ФЕД Ю» (код 45023410), ТОВ «УКРРОМАНІВ» (код 45294946), ТОВ «УКРВТОР» (код 44919299), ТОВ «НОВАМЕТІНВЕСТ» (код 45655464), ТОВ «МЕТАЛ ПРОФИТ» (код 45359484), ТОВ «МЕТАЛ СОФТ» (код 45546217), ТОВ «УТИЛЬ ВТОРСИРОВИНА» (код 45235021), ТОВ «АЛЕКС-МЕТ» (код 45611673), ТОВ «ІНТОПТРЕЙД» (код 45255341), ТОВ «СПІЛІМСТАЛЬ» (код 45155051), фізична особа-підприємець ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1 ), інші підприємства та фізичні особи-підприємці, які організували та впровадили протиправні фінансові схеми, направлені на надання незаконних послуг суб`єктам господарської діяльності реального сектору економіки в ухиленні від сплати податків, виведення коштів підприємств в тіньовий сектор економіки, обготівкування, легалізації коштів, здобутих злочинним шляхом, та ін.

З метою здійснення діяльності вищезазначеними суб`єктами підприємницької діяльності відкрито банківські рахунки в АТ «ОТП БАНК», АТ «ПУМБ», АТ «ОЩАДБАНК», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ АБ «РАДАБАНК», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», АТ «КОМІНБАНК», ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», АТ «БАНК АЛЬЯНС», АТ «КБ «ГЛОБУС», АТ «КРЕДОБАНК», АТ «ОТП БАНК», АТ «УКРСИББАНК».

Під час аналізу виписок руху коштів по банківським рахункам вищевказаних юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців встановлено, що за період з 19.01.2022 року по 25.07.2025 року здійснено фінансові операції, що пов`язані із зняттям готівкових коштів значною групою фізичних осіб, на загальну суму 2 207,20 млн грн, у якості зняття готівки на закупівлю металобрухту та перерахуванням безготівкових коштів на особові рахунки іншої групи фізичних осіб, на загальну суму 350,52 млн грн, у якості поповнення рахунку на закупівлю металобрухту, які, в подальшому, також конвертовані у готівку.

Тобто, загальна сума конвертованих коштів з використанням рахунків вищевказаних юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців становить 2 557,72 млн грн.

Джерелами походження вказаних коштів на рахунках, відкритих вищезазначеною групою юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців у вищезазначених банківських установах, були безготівкові кошти, зараховані від підприємств реального сектору економіки, в тому числі від ТОВ «МЕТ-ТЕХ» (код 42502580), ТОВ «ПВГ МЕТ-АЛЬЯНС» (код 39638839), ТОВ «ЕНЕРГОСТРОЙ ГРУП» (код 40431073), ТОВ «КОМПАНІЯ «МАКСІМЕТ» (код 35079231), ТОВ «АЛЮМОПРОМ» (код 45600174), АТ «ІНТЕРПАЙП ДНІПРОВТОРМЕТ» (код 00191454), ТОВ «ІНТЕРМЕТ ІНКОРПОРЕЙТЕД» (код 41002219), ПП «СОФТМЕТ» (код 33291402), ТОВ «УКРТРАНСМЕТ» (код 35025296) за період з 04.01.2022 по 25.07.2025, на загальну суму 2 907,15 млн грн, у якості оплати за металобрухт.

Грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ТРАНС ШИППІНГ» (код 44757698), ТОВ «ЕНЕРГОСТРОЙ ГРУП» (код 40431073), ТОВ «ВТОРМЕТАЛ-ПІВДЕНЬ» (код 45635668), ТОВ «ФІРМА МЕТ-ОД» (код 45564896), ТОВ «СВСТІЛ» (код 427126760), ТОВ «МЕТАЛ-ФОНД» (код 44313784), ТОВ «ТЕХМЕТРЕСУРС» (код 45550752), ТОВ «МІКС АН СТЕП» (код 44962188), ТОВ «ЛОМА ЛІМІТЕД» (код 44974188), ТОВ «ЛЕВЕЛ ЛОМ» (код 45143266), ТОВ «КОНСОЛ» (код 45035405), ТОВ «БРУХТІНМЕТ» (код 45172590), ТОВ «БАЗАЛОМ» (код 45106292), ТОВ «АЛЮМХАРКІВ» (код 45079950), ТОВ «СКРАП УКРАЇНА» (код 44910873), ТОВ «СОРТ АЛ СТАЛЬ» (код 44974172), ТОВ «ВЕСТПРОМЕТ» (код 44995831), ТОВ «МЕТІННОВА» (код 45314244), ТОВ «МЕТТАРГЕТ» (код 45282967), ТОВ «АСЕМ МЕТ» (код 45370576), ТОВ «ЕДСПЛАВ» (код 45143203), ТОВ «ЕКСПОБРУХТ» (код 45341866), ТОВ «УКРСКРАП 2023» (код 45302258), ТОВ «ПРОМБІЗГРУП» (код 45280300), ТОВ «ПРОМО-МЕТ» (код 44931170), ТОВ «ПРОМПРОФІТ» (код 45184571), ТОВ «ОКСАСПЛАВ» (код 45372531), ТОВ «ХАРКІВ СКРАП» (код 45314239), ТОВ «АРЕОНМЕТ» (код 45201804), ТОВ «ХАРДСТАЛЬ» (код 44998104), ТОВ «ХАЛЛАЙТ» (код 45298055), ТОВ «ФЕД Ю» (код 45023410), ТОВ «УКРРОМАНІВ» (код 45294946), ТОВ «УКРВТОР» (код 44919299), ТОВ «НОВАМЕТІНВЕСТ» (код 45655464), ТОВ «МЕТАЛ ПРОФИТ» (код 45359484), ТОВ «МЕТАЛ СОФТ» (код 45546217), ТОВ «УТИЛЬ ВТОРСИРОВИНА» (код 45235021), ТОВ «АЛЕКС-МЕТ» (код 45611673), ТОВ «ІНТОПТРЕЙД» (код 45255341), ТОВ «СПІЛІМСТАЛЬ» (код 45155051), фізична особа-підприємець ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відкритих в банківських установах АТ «ОТП БАНК», АТ «ПУМБ», АТ «ОЩАДБАНК», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ АБ «РАДАБАНК», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», АТ «КОМІНБАНК», ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», АТ «БАНК АЛЬЯНС», АТ «КБ «ГЛОБУС», АТ «КРЕДОБАНК», АТ «ОТП БАНК», АТ «УКРСИББАНК», детективом у провадженні визнано речовими доказами, про що винесено відповідну постанову.

Відповідно до чого, прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на вказаних банківських рахунках з метою збереження речових доказів в рамках кримінального провадження.

Виходячи із зазначених у клопотанні фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, наданих матеріалів, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що арешт майна необхідний з метою збереження речових доказів, які мають значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, а також швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Таким чином, апеляційний суд, всупереч доводів апеляційних скарг, вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження речових доказів.

Отже вжиття заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладання арешту на майно, є необхідним запобіжним заходом, передбаченим зазначеними нормами закону, оскільки у випадку приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна можуть настати негативні наслідки для здійснення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КК України.

На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин справи, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що для розслідування цього кримінального провадження на даній стадії досудового слідства, вжиття заходів забезпечення кримінального провадження саме в такому виді відповідатиме положенням кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі існують реальні підстави, для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що наразі є достатньо підстав вважати, що грошові кошти на банківських рахунках, на які просить накласти арешт прокурор можуть містити у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому вони відповідають критеріям речових доказів, визначеним у ст. 98 КПК України.

Так, наразі існує сукупність достатніх підстав вважати, що грошові кошти, які надходили, надходять та вже знаходяться на банківських рахунках, на які просить накласти арешт прокурор, імовірно отримані в результаті кримінально протиправних дій.

Також, у випадку повідомлення про підозру особам, яким належать грошові кошти, їх може бути використано в подальшому для забезпечення покарання у вигляді конфіскації майна.

Станом на теперішній час існує реальна загроза щодо вчинення протиправних дій відносно грошових коштів, які можуть знаходитися на банківських рахунках, а тому існує необхідність у їх збереженні.

Грошові кошти, які надходили, надходять і знаходяться рахунках без прийняття відповідно рішення про арешт можуть бути безпідставно та незаконно переведенні в готівку або на рахунки інших осіб.

Крім того прокурор під час судового засідання в суді апеляційної інстанції повідомив, що наразі призначено аналітичне дослідження, яке доручено провести Державній податковій службі України, яке наразі проводиться.

З огляду на вищевикладене, будь яких даних, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає та стороною захисту надано не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у відповідності до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ст. 174 КПК України).

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги представників власників майна ТОВ «Транс Шиппінг» - ОСОБА_9 , ТОВ «СВСТІЛ» та ФОП ОСОБА_10 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2025 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000064, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4