Єдиний унікальний номер судової справи 201/7918/25
Номер провадження 1-кс/201/2996/2025
СОБОРНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження № 0000418, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із слів із повною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 на посаді стрільця-снайпера 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

встановив:

Старший слідчий СВ відділку поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 поданого в межах кримінального провадження № 0000418, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2025 року.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом ВП №2 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області за процесуального керівництвом прокурорів здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000418 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в посаді стрільця-снайпера 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 згідно наказу Командира військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2024 №265-РС, маючи злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), в невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, однак не пізніше 27.03.2025, вступив в злочинну змову з невстановленими в ході досудового розслідування особами (не менше 3-х таких осіб), розподіливши між собою ролі у вчиненні кримінального правопорушення, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Так, 27.03.2025 близько о 13:10 год. невстановлені особи, серед яких щонайменше двоє осіб чоловічої статі та одна особа жіночої статі, невстановленим досудовим розслідуванням шляхом, встановивши анкетні та особисті дані потерпілого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , користуючись номерами стільникового зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , зателефонували потерпілому під виглядом «сина» потерпілого, «лікаря» з реанімаційного відділення Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечникова та «прокурора» з відділу прокуратури, що розслідує дорожньо-транспортні пригоди. Вказані особи, з метою введення потерпілого в оману та заволодіння його грошовими коштами, повідомили ОСОБА_7 про те, що його син внаслідок ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження кінцівок, на даний час знаходиться в реанімаційному відділенні ДОКЛ ім. І.І. Мечникова та йому потрібна термінова операція в одному з клінічних закладів м. Запоріжжя, для проведення якої потерпілому необхідно надати грошові кошти в розмірі 200 000 доларів США. ОСОБА_7 будучи введеним в оману та вважаючи, що його син дійсно потребує термінової допомоги, згодився передати наявні у нього грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США на лікування. Також, невстановленими особами було повідомлено ОСОБА_7 , що грошові кошти необхідно буде передати особі, яка особисто прибуде за адресою мешкання потерпілого.

Того ж дня, близько о 14:10 год., ОСОБА_4 на виконання своєї ролі у вчиненні кримінального правопорушення, прибув за адресою мешкання потерпілого АДРЕСА_3 . Там, ОСОБА_4 розуміючи, що ОСОБА_7 є особою похилого віку, діючи під виглядом довіреної особи сина потерпілого з метою введення того в оману, прийняв від потерпілого пакет в якому знаходились речі, які той зібрав для сина в лікарню, та грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 27.03.2025 становило 415 600 грн., що в 275 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є великим розміром, для нібито подальшої передачі сину ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаними грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 415 600 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві) за попередньою змовою групою осіб у великому розмірі в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

28 квітня 2025 року старший слідчий СВ відділку поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 в порядку 278 КПК України ОСОБА_4 повідомив про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КПК України.

29 квітня 2025 року слідчим суддею Соборного районного суду міста Дніпра відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 червня 2025 року, з визначенням розміром застави в розмірі 242 240 гривень.

23 червня 2025 року постановою керівника Дніпровської спеціальної прокуратури у сфері оборони Східного регіону продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 28 березня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000418 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України до 28 липня 2025 року включно.

На думку слідчого, що погоджено з прокурором, підозрюваному ОСОБА_4 слід продовжити застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати передбачені п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких у клопотанні обґрунтована наступним.

Так, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, тому, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, підозрюваний може переховуватися від органів слідства, прокуратури та суду. Наявність вказаного ризику посилюється тим, що ОСОБА_4 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 41 від 29.01.2025 року вважається таким, що самовільно залишив військову частину.

Наявність передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику обґрунтовується тим, що, у разі не продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, у тому числі, шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами тиску, з метою схилити до зміни показань, «помилки» впізнання, викривлення фактів та обставин тощо, оскільки він знайомий та обізнаний про їх місце проживання, роботи, звички, міста відвідування.

Передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик обґрунтовується тим, що в провадженні СД ВП № 4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000094 від 10 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в межах якого отримано інформацію щодо причетності ОСОБА_4 до його вчинення.

Зважаючи на те, що запобіжні заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного ОСОБА_4 не достатні для запобігання вищевказаним ризикам та в умовах воєнного стану обраний/продовжуваний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, тому слідчий за погодженням із прокурором просили продовжити підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 28 липня 2025року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування кримінального провадження та просив його задовольнити з наведених у клопотанні підстав.

Також вказав, що закінчити досудове розслідування до закінчення строку застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу не можливо, оскільки необхідно провести тимчасові доступи до операторів мобільного зв`язку та банків, провести аналіз отриманої інформації, отримати висновок комп`ютерно-технічної експертизи, призначеної 29 травня 2025 року, вирішити питання стосовно зміни раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 та прийняти рішення у відповідності до вимог ст. 283 КПК України.

Під час розгляду надав копію постанови про залучення потерпілого від 31.03.2025 року, постанову про продовження строку досудового розслідування від 23.06.2025 року, постанову про призначення комп`ютерно-технічної експертизи від 28.05.2025 року, супровідний лист про направлення постанови та мобільного телефону до Дніпровського НДЕКЦ МВС для проведення експертизи від 29.05.2025 року за вихідним №54760-2025, ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 29.04.2025 року.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Повідомив, що з початку 2025 року проживав із своєю цивільною дружиною, однак після отриманого на військовій службі поранення до неї не повернувся та в подальшому був затриманий за вчинення кримінального правопорушення.

Зазначив, що викладені у повідомленні про підозру обставини він визнає в повному обсязі, однак надавати пояснення з цього приводу не бажає.

Захисник ОСОБА_5 підтримав правову позицію підозрюваного ОСОБА_4 та вказав, що його підзахисний не заперечує проти продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Під час досудового розслідування ОСОБА_4 надав слідчому покази про вчинення ним кримінального правопорушення, з ним проведено слідчий експеримент.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, зокрема, доводи прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, позицію сторони захисту, проаналізувавши та зіставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до частини 4 статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Разом із цим, положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 3 ст. 199 КПК України встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав, які б свідчили про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує наступні обставини.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого їй злочину слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Під час розгляду клопотання встановлено, що групою слідчих відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області розслідується кримінальне провадження №0000418 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

28 квітня 2025 року старший слідчий СВ відділку поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 в порядку 278 КПК України ОСОБА_4 повідомив про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КПК України.

29 квітня 2025 року слідчим суддею Соборного районного суду міста Дніпра відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 червня 2025 року, з визначенням розміром застави в розмірі 242 240 гривень.

23 червня 2025 року постановою керівника Дніпровської спеціальної прокуратури у сфері оборони Східного регіону продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 28 березня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000418 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України до 28 липня 2025 року включно.

Внаслідок складності кримінального провадження органу досудового розслідування необхідно виконати певний обсяг слідчих та процесуальних дій, зокрема: 1) провести тимчасові доступи з метою отримання інформації, що перебуває в мобільних операторах ТОВ «Лайфселл», ТОВ «Інтертелеком». ПрАТ «ВФ Україна»; 2) провести тимчасові доступи з метою отримання інформації, шо перебуває в банках АТ «Акцент-Банк», ПАТ «БАНК ВОСТОК», АТ «Ідея Банк», АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», АТ КБ «ПРИБАТБАНК», АТ «Перший Український Міжнародний Банк», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК»; 3) провести аналіз отриманої інформації; 4) після аналізу вилученої інформації в залежності від необхідності ініціювати проведення необхідних заходів та експертиз з метою встановлення точної суми завданих протиправними діями збитків;5) на підставі отриманої в ході тимчасових доступів інформації вирішити питання стосовно зміни раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 ; 6) отримати висновок експерта за результатами комп?ютерно-технічної експертизи, що була призначена 29.05.2025 року; 7) прийняти рішення у відповідності до вимог ст. 283 КПК України, що у повній мірі доведено стороною обвинувачення.

Отримання результатів зазначених процесуальних дій зі збору доказів у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 93 КПК України, має суттєве значення для доказування у кримінальному провадженні та потребує додаткового часу і це цілком доведено стороною обвинувачення під час розгляду клопотання.

Сукупність зібраних органом досудового розслідування доказів поза розумним сумнівом доводить причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, що підтверджується достатніми на цьому етапі слідства доказами, які містяться у матеріалах досудового розслідування: у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000418 від 28.03.2025 року, у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28.03.2025 року, у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 від 31.03.2025 року, у протоколі огляду від 31.03.2025 року, у протоколі огляду відеозапису за участі потерпілого ОСОБА_7 від 01.04.2025 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 31.03.2025 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 01.04.2025 року, у заяві ОСОБА_7 від 27.03.2025 року, у рапорті за підписом оперуповноваженого СКП ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, у протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 18.04.2025 року, у допиті свідка ОСОБА_12 від 28.04.2025 року, у протоколі обшуку від 28.04.2025 року, у протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 28.04.2025 року, у протоколі проведення слідчого експерименту від 06.05.2025 року, у протоколі огляду предмету від 04.05.2025 року.

Отже, наведені вище обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України , що у достатній мірі доведено прокурором під час розгляду клопотання.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Тож, для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення.

На переконання слідчого судді, такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження наявності зазначених у клопотанні ризиків і докази, надані останнім на підтвердження своїх доводів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором під час розгляду клопотання доведена наявність достатніх підстав вважати, що продовжують існувати дотепер ризики можливих спроб підозрюваного ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На підтвердження продовження існування передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику свідчать такі обставини, як тяжкість покарання ( позбавлення волі на строк від трьох до восьми років), що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 злочину, що є тими обставинами, які можуть спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя вважає доведеним продовження існування передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику можливих спроб підозрюваного ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, з огляду на те, що останній не має постійного джерела доходу, а також є особою, яка самовільно залишила військову частину, що не заперечувалось і самим підозрюваним, що є тими обставинами, які можуть вказувати на схильність останнього до вчинення протиправних дій.

Діставшись висновку про продовження існування наведених вище ризиків, слідчий суддя звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрювана може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Відтак, слідчий суддя погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і визнає продовження існування цих ризиків доведеним у повній мірі.

Поряд із цим, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено заявлений у клопотання ризик спроб підозрюваного ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з підстав відсутності достатнього обґрунтування на підтвердження існування, з підстав відсутності достатнього обґрунтування на підтвердження існування цього ризику.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, який має повну середню освіту, не одружений, однак з початку січня 2025 року проживає із цивільною дружиною, є військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 на посаді стрільця-снайпера 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону, яку самовільно залишив 29 січня 2025 року, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, обстановку в якій вчинено злочин, зокрема, у період воєнного стану в країні, а тому приходить до висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою відносно підозрюваного.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого, що погоджене із прокурором ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та є таким, що підлягає задоволенню, а тому відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 28 липня 2025 року включно.

Вирішуючи питання щодо застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК). Розмір застави визначається у таких межах, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 182 КПК).

Тож, зважаючи на майновий стан підозрюваного, дані про його особу, конкретні обставини, характер та серйозність висунутої підозри, яка не пов`язана із застосуванням насильства проти життя та здоров`я потерпілої, наявність встановлених ризиків, з огляду на положення ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

При цьому, зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, а також покласти на останнього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього, застава звертається у дохід держави.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186-187, 193-194, 196, 197, 199, 309, 369-372, 395, 615 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження № 0000418, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» продовжити в межах строку досудового розслідування до 28 липня 2025 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою є 28 липня 2025 року включно.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок ) гривень, ОСОБА_4 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, а також покласти на останнього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього, застава звертається у дохід держави.

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 10 годині 30 хвилин 27 червня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1