Дата документу 26.11.2025 Справа № 333/7278/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/7278/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/987/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 7 листопада 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який перебуває на посаді навідника-оператора 2 взводу 1 роти 3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 121 КК України,

продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 5 січня 2026 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор у кримінальному провадженні - начальник Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 9 січня 2026 року.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

Наказом командира військової частини (по стройовій частині) 3029 військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду навідника-оператора 2 взводу 1 роти 3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 та уважається, що він справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_10 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_10 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 29.05.2025, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця несення служби не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у дезертирстві, тобто у самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду навідника-оператора 2 взводу 1 роти 3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 та уважається, що він справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою.

Так, солдат ОСОБА_7 діючи умисно, вчинив тяжкий злочин за наступних обставин:

9 серпня 2025 року приблизно о 00 годині 20 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої ОСОБА_7 схопив ніж та діючи умисно, маючи умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , наніс останньому декілька ударів ножем в область черева зліва, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді поранення нижньої частки лівої легені, діафрагми селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

9 серпня 2025 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005655 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 121 КК України.

9 серпня 2025 року о 10 год. 20 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

9 серпня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2025 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 7 жовтня 2025 року.

Постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 1 жовтня 2025 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 9 листопада 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 6 жовтня 2025 року ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 9 листопада 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 7 листопада 2025 року у даному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до 9 січня 2026 року включно.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить її частково скасувати та змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_7 на особисте зобов`язання, з покладенням на останнього процесуальних обов`язків: з`являтися до слідчого, прокурора, суду за першим викликом, не спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні, не покидати місце проживання без дозволу слідчого та суду.

В обґрунтування скарги вказує, що ОСОБА_7 має дружину, малолітню дитину, батьків, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки та унеможливлює спробу переховуватись від органів досудового розслідування та суду, підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий.

Зазначає, що всі докази у даному кримінальному провадженні знаходяться у органу досудового розслідування, а свідки та потерпілі були допитані, а тому ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є непідтвердженими.

Звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_7 отримав письмову згоду від військової частини НОМЕР_2 , визнав свою провину за ст. 408 КК України та має бажання продовжувати військову службу, проте, слідчим суддею не було взято до уваги надану письмову згоду.

Крім того вказує, що слідчим суддею не враховано, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України було скоєно на території приватної власності, межі якої потерпілий порушив, штовхнув дружину, яка в той момент тримала дитину на руках, в результаті поштовху дружина та дитина впали, потерпілий знаходився в компанії інших чоловіків, що перебували в алкогольному стані, у зв`язку із чим підозрюваний відчув реальну погрозу, а також не враховано той факт, що ОСОБА_7 перед тим, як взяти ніж застосував сльозогінний газ на осіб, серед яких був потерпілий, внаслідок чого всі розбіглись, а потім повернулись до будинку підозрюваного і порушили межі приватної власності, чим створили небезпеку для життя та здоров`я підозрюваного.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримала подану апеляційну скаргу та вказала, що ОСОБА_7 визнає свою провину щодо інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, зазначивши, що вже є письмова згода від військової частини про продовження проходження ОСОБА_7 військової служби. Щодо інкримінованого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, то потерпілим направлялась заява про примирення з підозрюваним. Крім того зазначила про відсутність ризиків у даному кримінальному провадженні. Просила змінити щодо ОСОБА_7 запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та вважав, що ризики є непідтвердженими.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін. Вважав, що надані органом досудового розслідування докази підтверджують обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та наявність ризиків. Зазначив, що досудове розслідування продовжено до 9 січня 2026 року, проводяться слідчі дії та підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України не змінена.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, і яке може бути задоволено при умові, що заявлений ризик, який став обґрунтуванням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є вагомі обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою, і існують об`єктивні перешкоди для завершення досудового розслідування.

Таким чином, у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування такого запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, встановив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою, заявлені слідчим ризики продовжують існувати та не зменшилися до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу і в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу.

З вказаними висновками слідчого судді, колегія суддів повністю погоджується, оскільки перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів провадження встановлено, що необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 підтверджена.

Так, строк дії запобіжного заходу закінчується 9 листопада 2025 року, проте у кримінальному провадженні не були виконані всі необхідні слідчі дії, а саме, необхідно: отримати висновки судової імунологічної експертизи, комплексної судової дактилоскопічної та молекулярно-генетичної експертизи, комісійної судово-медичної експертизи; за результатами отриманих доказів вирішити питання щодо повідомлення підозрюваному про заміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру; провести інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність під час досудового слідства.

Із наведеного убачається, що сторона обвинувачення навела факти, які вказують на неможливість на момент продовження тримання під вартою завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, що у сукупності з іншими доказами виправдовує подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Крім того, в ході апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено нових обставин, які не були відомі під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 слідчому судді, котрі б дозволяли на цій стадії дійти висновку щодо відсутності обґрунтованої підозри.

Наявні в матеріалах кримінального провадження факти свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 121 КК України.

Так, викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується такими доказами, як: матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби, вчиненого в умовах воєнного стану, солдатом ОСОБА_7 (а.с. 11-24); відомостями, викладеними у протоколах допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 9 серпня 2025 року (а.с. 25-28, 29-32); відомостями, отриманими з протоколу огляду місця події від 9 серпня 2025 року (а.с. 40-46); відомостями, викладеними у протоколах допитів свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (а.с. 47-68), відомостями, викладеними у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_11 від 17 жовтня 2025 року (а.с. 69-75); відомостями, отриманими з висновку експерта №2021п (а.с. 76-83).

Колегія суддів вважає, що надані слідчому судді стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо причетності ОСОБА_7 до подій вищевказаних кримінальних правопорушень.

Щодо доводів клопотання слідчого з приводу наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то із оскаржуваного рішення убачається, що слідчий суддя дійшов висновку про продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

На переконання колегії суддів, установлені при застосуванні запобіжного заходу ризики продовжували існувати на момент постановлення оскаржуваної ухвали.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 121 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочинами, санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, у зв`язку із чим, ураховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, продовжує і надалі існувати ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

На переконання колегії суддів, продовжує існувати і ризик незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки такі особи безпосередньо судом ще не допитувались.

При цьому, слід зазначити, що покази свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_7 , як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю як самостійно, так і через інших осіб впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Серед іншого, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 є родичем дружини потерпілого ОСОБА_11 , крім того, підозрюваний, потерпілий та свідки проживають в одному населеному пункті, у зв`язку із чим, будучі на свободі, маючи можливість спілкуватися між собою, ОСОБА_7 може здійснити дії, які направлені на переконання вказаних осіб надавати неправдиві покази.

Крім того, апеляційний суд погоджується із існуванням ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, який також не зменшився, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні знаходиться на початковій стадії, збір доказів у даному кримінальному провадженні не завершився, а будучі обізнаним з інформацією про кримінальне провадження, про обставини, що є предметом доказування у ньому, про наявність чи відсутність певних доказів, які стали відомі підозрюваному ОСОБА_7 у зв`язку із розглядом клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу та враховуючи обставини інкримінованих йому злочинів, він може вчинити дії, які будуть направлені на перешкоджання кримінальному провадженню шляхом своїх неявок на виклики слідчого, а також відмови від участі у слідчих процесуальних діях, тощо.

На продовження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує ігнорування підозрюваним встановлених законодавством України вимог щодо порядку несення військової служби.

Крім того, як встановлено із пред`явленої підозри, залишивши самовільно місце служби 29 травня 2025 року, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, ОСОБА_7 9 серпня 2025 року вчинив дії за які підозрюється у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому.

Отже, зазначені обставини вказують на високу суспільну небезпечність підозрюваного ОСОБА_7 та може свідчити про вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою відносно останнього.

Також, при розгляді клопотання відповідно до вимог ч. 3 ст.199 КПК України досліджені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, слідчий суддя ретельно дослідив доводи клопотання старшого слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

При цьому, для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких було перевірено.

З урахуванням особи підозрюваного, стану його здоров`я, наявності обґрунтованої підозри, продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились з часу застосування запобіжного заходу, беручи до уваги те, що на даний час у вищезазначеному кримінальному провадженні продовжують проводитися слідчі (розшукові) дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, колегія суддів, не знайшла підстав для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Крім того, неможливість застосування до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, як того просить сторона захисту, вказують і норми ч. 8 ст. 176 КПК України, які передбачають застосування під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються в тому числі у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 КК України виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи сторони захисту з приводу того, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, місце проживання та раніше не судимий, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли б у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 7 листопада 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 121 КК України, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 5 січня 2026 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4