В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/912/25

10 вересня 2025 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани матеріали кримінального провадження №0000080

щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Селища Богородчани, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, одруженої, яка працює продавцем, раніше не судимої, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України;

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинила крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна вчинене в умовах воєнного стану.

Злочин вчинила при таких обставинах.

14.06.2025 року близько 13 год.20 хв. ОСОБА_4 перебувала на робочому місці у магазині «Торба» ТзОВ «Тор-захід», що по вул.Шевченка, 49/2 у селищі Богородчани Богородчанської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Під час перебування у торгівельному залі побачила, що відвідувачка магазину ОСОБА_5 під час зважування товару залишила на нижній полиці відкритої холодильної шафи із фруктами та овочами свій мобільний телефон марки «Nokia» моделі «G11Plus». В цей час у неї виник намір вчинити крадіжку мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, який продовжувався неодноразово, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрала мобільний телефон «Nokia» моделі «G11Plus» вартістю 3150 грн. з карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» вартістю 300 грн., у чохлі вартістю 299 грн., що належали потерпілій ОСОБА_5 .

Після цього, викрадений мобільний телефон ОСОБА_4 приховала у складському приміщенні магазину і в подальшому розпорядилась ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 3749 грн.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих дій визнала повністю. Пояснила, що дійсно, перебуваючи у торговому залі бачила ОСОБА_5 , яка зважувала мандарини. Через кілька хвилин на холодильнику з фруктами виявила мобільний телефон. Тоді у неї несподівано виник умисел на викрадення цього телефону, хоч здогадувалась, що його могла забути Лунів. Піддавшись спокусі, скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, забрала мобільний телефон, виключила його та віднесла у підсобне приміщення магазину. Коли через деякий час потерпіла повернулась у магазин, то бачила, як вона розмовляла з іншими працівниками, розшукуючи телефон. Однак телефон потерпілій не повернула. У вчиненому щиро розкаялася, вказавши, що піддалася раптовій спокусі і шкодує за скоєним. Просила суворо не карати.

Не оспорюючи фактичних обставин справи, їх кваліфікацію, обвинувачена та прокурор вказали на недоцільність дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. Тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, перевіривши в ході допиту обвинуваченої чи правильно розуміє вона зміст цих обставин, а також переконавшись, що сумнівів у добровільності її позиції немає, роз`яснивши наслідки, передбачені ч.2 ст.394 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ст.185 ч.4 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом ч.2,3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як встановлено судом, обвинувачена у вчиненому щиро розкаялася, заподіяні злочином збитки відшкодовано і претензій у потерпілої до неї немає. Перелічені обставини, відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Злочин скоєний обвинуваченою, відповідно до ч.5 ст.12 КК України віднесений до категорії тяжких, з огляду на кваліфікуючу ознаку - умови воєнного стану і санкція якого передбачає безальтернативне покарання виді позбавлення волі. Разом з тим, ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, одружена, є матір`ю п`яти дітей, двоє з яких ще перебувають на її утриманні, усвідомила скоєне і щиро покаялася, вжила заходів до відшкодування заподіяної шкоди.

Тому, на думку суду, для досягнення цілей кримінального провадження, виходячи з наведених вище вимог, принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації покарання, її виправлення можливе без відбування покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства. Виходячи з того, що обвинувачена до кримінальної відповідальності притягується вперше, з огляду на обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд прийшов до висновку, що до обвинуваченої слід застосувати норму визначену ч.1 ст.69 КК України і призначити їй покарання не зазначене у санкції статті 185 ч.4 КК України. Суд вважає, що покарання у виді штрафу буде необхідним і достатнім для досягнення цілей кримінального провадження.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватою за ч.4 ст.185 КК України засудити та призначити їй покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 11900 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 1782,80 грн. понесених витрат на проведення судової експертизи.

Речовий доказ - мобільний телефон «Nokia» моделі «G11Plus» , який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , повернути у її розпорядження, оптичний диск із відеозаписом камери спостереження магазину залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень, встановлених ч.2 ст.394 КПК України.

Суддя