Номер провадження 1-кп/205/524/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 м.Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі головуючої судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новокодацького районного суду міста Дніпра клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0002779 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002779 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи свою позицію тим, що, ризики, які були враховані слідчим суддею при застосуванні вказаного запобіжного заходу, не змінилися, тому продовження строку тримання під вартою необхідне для їх запобігання.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у нез`явленні військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби в умовах воєнного стану.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого прокурор зазначає забезпечення запобігання спробам переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Ризик переховуватися від суду прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена у виді позбавлені волі від п`яти до десяти років, тривалий час переховувався від органу досудового розслідування та з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може переховуватися від суду й у подальшому.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, прокурор обґрунтовує репутацією обвинуваченого ОСОБА_5 , який, являючись військовослужбовцем, має доступ до будь-якого виду зброї, яку може застосувати під час тиску на свідків. Крім того, під важелем понесення відповідальності обвинувачений може самовільно залишити місце служби та взагалі територію України, що у свою чергу утворить самостійний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 КК України.

Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання прокурора не заперечували.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дійшов таких висновків.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на час розгляду клопотання вже застосовано, та строк його застосування не завершився, суд вирішує питання продовження обвинуваченому дії застосованого до нього запобіжного заходу.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує вимоги ч.2 ст. 177 КПК України, згідно яких підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій, оскільки тяжкість можливого покарання сама по собі може бути суттєвим мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, що узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Проте суд зауважує, що в даному випадку тяжкість покарання не є єдиною підставою для висновку про існування ризику переховування обвинуваченого, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду. Тому, тяжкість можливого покарання та міцність наявних в обвинуваченого соціальних зв`язків, яка є недостатньою для утримання від зміни місця проживання з метою переховування, обвинувачення у нез`явленні військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби в умовах воєнного стану свідчать про високу ступень ймовірності спроби його переховування.

Таким чином ризик переховування обвинуваченого від суду є достатньо реальним.

Окрім того, на теперішній час продовжує існувати ризик продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , враховуючи тривалий характер його вчинення.

Встановлені судом обставини у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення його вини, свідчать про існування обґрунтованих ризиків, передбачених п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що в даному випадку жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зокрема й таких як домашній арешт чи застава, не зможуть запобігти вказаним ризикам та не сприятимуть належній процесуальній поведінці обвинуваченого, а також вважає доведеною достатню необхідність продовження цього заходу в інтересах суспільства, оскільки йдеться про тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, що виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

При цьому суд також враховує вимоги частини 8 статті 176 КПК України про те, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються, зокрема, у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, суд вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовано цей вид запобіжного заходу.

Частиною 3 ст.183 КПК України встановлено обов`язок суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави. При вирішенні питання про розмір застави, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, даних про його особу та встановлених ризиків, вважає, що застава у сумі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатна забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірною для нього.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 194, 331, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 19.03.2026 включно.

Визначити суму застави протягом дії запобіжного заходу - двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок UA0017442 в ГУДКС України в м.Київ, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, , МФО 820172, призначення платежу: застава згідно ухвали Новокодацького районного суду міста Дніпра від 21.01.2026 у справі № 205/18393/25 (провадження 1-кп/205/524/26) відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

При внесенні визначеної суми застави обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Застава, не звернена у дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Копію ухвали направити для виконання до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1