У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про скасування арешту у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000297, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.10.2025 року.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 22.10.2025 року у рамках кримінального провадження №0000297 від 04 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук транспортного засобу «Skoda Suрerb», VIN: НОМЕР_1 , в ході якого було вилучено сам автомобіль, два ключі до нього та мобільний телефон «Айфон».

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.10.2025 року, було накладено арешт на вищевказане майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку від 22.10.2025 у транспортному засобі «Skoda Suрerb», VIN: НОМЕР_1 .

Заявник вважає, що відсутні підстави для арешту на мобільний телефон, який перебуває у власності його довірителя, з моменту вилучення майна минув тривалий час, з мобільним телефоном вже повинні були провести всі необхідні слідчі дії та знята вся необхідна інформація, , за такого відпала потреба в подальшому арешті майна.

Тому, враховуючи викладене, просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.10.2025 року на мобільний телефон марки «Айфон».

ОСОБА_4 не скористався правом на участь у судовому засіданні та в матеріалах справи міститься заява його представника ОСОБА_3 , згідно якої він просить провести розгляд справи без їх участі та задоволити клопотання.

Прокурор не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, згідно якої просив провести розгляд справи без його участі та відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.10.2025 року накладено арешт на вилучене 22.10.2024 року в ході проведення обшуку транспортного засобу «Skoda Suрerb», VIN: НОМЕР_1 , майно, а саме на мобільний телефон «Айфон», шляхом заборони користуватись, розпоряджатись чи відчужувати вказане майно, та автомобіль марки «Skoda Suрerb», VIN: НОМЕР_1 , шляхом заборони розпоряджатись чи відчужувати вказане майно.

Звертаючись до суду з даним клопотанням заявник зазначає, що вилучений мобільний телефон належить ОСОБА_4 , з моменту вилучення телефону та накладення арешту минув тривалий час, достатній для вилучення та опрацювання наявної інформації на такому, натомість доказів на підтвердження необхідності існування накладеного арешту прокурором не надано.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 №475/97-ВР, зокрема, статтею 1 визначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

За нормою пункту 39 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приймаючи до уваги те, що власником вищевказаного майна є ОСОБА_4 , який не має статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, доказів зворотного надано не було, з часу вилучення майна минув тривалий час, слідчому судді не надано додаткових доказів на підтвердження необхідності існування накладеного арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що відпала потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження та накладений арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 167, 174, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.10.2025 року по справі №308/15582/25 (провадження 1-кс/308/6237/25) в частині заборони користуватись, розпоряджатись чи відчужувати мобільний телефон «Айфон».

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1