ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/9153/25 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1240/25 Доповідач ОСОБА_2
Категорія арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представників власників майна ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 та представника власника майна ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 17 вересня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000218 від 01 жовтня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204; ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 209 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчим відділом ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000218 від 01 жовтня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 209 КК України.

09.09.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова було проведено обшуки:

- території та приміщень домоволодіння розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ,

- торгівельного павільйону, обладнаного металево-пластиковими дверима сірого кольору з написом «Аренда» (GPS координати - 49°58'55.8"N 36°10'41.1"E), за адресою: м. Харків, вул. Холодногірська буд. 2,

- гаражного приміщення № НОМЕР_1 у ГК «Енергетик», за адресою: вул. Чугуївська, 56, м. Харків,

- гаражного приміщення № НОМЕР_2 у ГК «Енергетик», за адресою: вул. Чугуївська, 56, м. Харків,

- торгівельного павільйону з написом «Табачок-ОК», що знаходиться за адресою: м. Харків вул. Валентинівська буд.21,

- автомобіля Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_3 ,

- домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 ,

- автомобіля NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_4 ,

- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 ,

- за адресою: АДРЕСА_4 ,

- автомобіля MERCEDES-BENZ VITO, днз. НОМЕР_5 ,

- нежитлового приміщення за адресою: м. Харків просп. Героїв Харкова буд.144 «літ. А9»,

- за адресою: м. Харків прос. Аерокосмічний №38А, кв.

- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5

- домоволодіння за адресою: м. Харків вул. Таборова №25,

- приміщення з білої цегли з сірими металевими дверима, розташованого праворуч від «громадського туалету» на торгівельному майданчику «Новосалтівський ринок» за адресою: м. Харків, прт. Ювілейний б.66А,

- нежитлового приміщення торгівельного павільйону №108 торгівельного майданчика «Новосалтівський ринок», що знаходиться за адресою: м. Харків, пр-т Ювілейний, буд.64

В ході проведення обшуків було вилучено майно відповідно до переліку до протоколів обшуків.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що метою накладання арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п.1 ч.2 ст.170 КПК України, з метою недопущення приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі цих доказів, оскільки незастосування такого заходу призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також вилучені речі визнані речовими доказами та можуть сприяти розкриттю кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності, а також мають значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 17 вересня 2025 року клопотання прокурора про арешт майна задоволено частково. Суд вирішив накласти арешт на майно відповідно до переліку зазначеному в резолютивній частині ухвали.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти у сумі 92 000 грн, 100 доларів США, вилучені у ОСОБА_7 , та 38 000 грн., вилучені у ОСОБА_8 , скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора в цій частині.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник власника майна зазначає, що вилучені грошові кошти не мають відношення до кримінального правопорушення, зазначені кошти є збереженнями родини ОСОБА_12 , оскільки вони здобуті законним шляхом, так як офіційно працевлаштовані, отримують заробітну плату .

Крім того, представник власника майна ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 також подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на вилучені в ході обшуку:

1) території та приміщень домоволодіння, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- апарат (верстат) з назвою «HVK Makine S20»;

- апарат (верстат) з назвою «HVK Makina»;

- апарат (верстат) з назвою «HVK Makine S20»;

- апарат (верстат) з назвою «La boom»;

- апарат (верстат) з назвою «M-19»;

- дві бухти пакувального, полімерного матеріалу «SKR 00620 6000m.».

2) домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , а саме:

- мобільний телефон Samsung Galaxy A13, с/н R58T50SN6LT IMEI-1: НОМЕР_6 , IMEI-2: НОМЕР_7 із сім-картою НОМЕР_8 ;

- мобільний телефон Xiaomi M1903F11G IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 із сім-картою НОМЕР_11 ;

3) домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , а саме:

- дерев`яний ящик з верстатом, який замотано у плівку та шнуром для включення до електромережі. На верстаті маються подряпини позначення на китайській та англійській мовах наступного змісту: «La Boom Nitto Fiberguard for Fiber&CO2 Laser LCD Mikro computer intelligent thermostat ZFX-1412A»;

4) обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- 3 металеві пластини із заглибленням;

- 41 квадратну пластину з отвором;

- 25 металевих стержні;

- 94 металеві стержні у формі напівкола;

та відмовити у задоволенні клопотання прокурора в цій частині.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник власника майна зазначає, що клопотання прокурора є формальним, оскільки не містить належного обґрунтування щодо арешту вилученого майна .

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідь судді, доводи власників майна та представників власників майна на підтримання вимог апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких обставин апеляційний суд переглядає ухвалу слідчого судді лише в межах поданих апеляційних скарг.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя врахував обставини, зазначені у клопотанні та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні та в межах якого подано клопотання, виходив з того, що прокурором доведено, що вказане майномістить відомості, які мають значення для забезпечення даного кримінального провадження в якості доказів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000218 від 01 жовтня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 209 КК України.

09.09.2025 року, на підставі увал слідчого судді було проведено обшуки:

1) території та приміщення домоволодіння, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого були виявлено та вилучено:

- апарат (верстат) з назвою «HVK Makine S20»;

- апарат (верстат) з назвою «HVK Makina»;

- апарат (верстат) з назвою «HVK Makine S20»;

- апарат (верстат) з назвою «La boom»;

- апарат (верстат) з назвою «M-19»;

- дві бухти пакувального, полімерного матеріалу «SKR 00620 6000m.».

2) домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , за результатами якого були виявлено та вилучено:

- мобільний телефон Samsung Galaxy A13, с/н R58T50SN6LT IMEI-1: НОМЕР_6 , IMEI-2: НОМЕР_7 із сім-картою НОМЕР_8 ;

- мобільний телефон Xiaomi M1903F11G IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 із сім-картою НОМЕР_11 ;

3) домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , а за результатами якого були виявлено та вилучено:

- дерев`яний ящик з верстатом, який замотано у плівку та шнуром для включення до електромережі. На верстаті маються подряпини позначення на китайській та англійській мовах наступного змісту: «La Boom Nitto Fiberguard for Fiber&CO2 Laser LCD Mikro computer intelligent thermostat ZFX-1412A»;

4) домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого були виявлено та вилучено:

- 3 металеві пластини із заглибленням;

- 41 квадратну пластину з отвором;

- 25 металевих стержні;

- 94 металеві стержні у формі напівкола;

5) домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , за результатами якого були виявлено та вилучено 92 000 грн., 100 доларів США, вилучені у ОСОБА_7 , та 38 000 грн вилучені у ОСОБА_8 .

Постановою слідчого СВ ГУНП в Харківській області від 10.09.2025 року вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

При постановленні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, зокрема відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 100 КПК України передбачено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Отже, з огляду на положення ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч.2,3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми невраховані апелянтом в доводах, що вказує про необґрунтованість апеляційних вимог.

Як убачається з матеріалів судового провадження, досудове розслідування здійснюється за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 209 КК України за фактом незаконного виготовлення, зберігання, збуту або транспортування з метою збуту підакцизних товарів, а також легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, за попередньою змовою групою осіб.

Колегія суддів вважає, що на цьому етапі кримінального провадження достатньою мірою підтверджується наявність необхідності розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 209 КК України.

Тобто, вилучене майно у ОСОБА_11 за своєю специфікою та призначенням має певний зв`язок з розслідуваним кримінальних правопорушень та могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення.

Матеріали клопотання про арешт майна, вилученого у ОСОБА_11 , свідчать про відповідність вилученого майна ознакам речових доказів, оскільки воно з огляду на дані кримінального провадження та його специфіки може містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яке має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення судових експертиз, висновки яких є релевантними в таких кримінальних правопорушеннях.

Колегія суддів відхиляє доводи представника власника майна з приводу того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є добросовісним набувачами грошових коштів, а тому у слідчого судді були відсутні підстави для задоволення клопотання прокурора, оскільки арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Так, досудове розслідування здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 209 України, тобто вилучені грошові кошти, можуть мати певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням, а дійсні джерела його походження є предметом доказування, згідно ст. 91 КПК України, виходячи з обраної органом досудового розслідування кваліфікації дій.

На переконання колегії суддів, вимоги клопотання на цьому етапі досудового розслідування виправдовують втручання у права і інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, ані власником, ані його представником не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційних скарг.

Колегія суддів, також враховує, що цей захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим. Разом з цим, у подальшому власники майна мають право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і майно їм може бути повернуто, згідно положень ст.174 КПК України.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 та представника власника майна ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 17 вересня 2025 року про арешт майнау кримінальному провадженні № 0000218 від 01 жовтня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204; ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 209 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4