УХВАЛА

27 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 161/15517/23

провадження № 51-3961 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2024 року ухвалу Рівненського апеляційного суду від 22 липня 2025 року,

встановив:

У поданій скарзі захисник порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.

Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте наведених положень процесуального закону захисником не дотримано.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Посилаючись на істотне порушення судами вимог кримінального процесуального закону, захисник вказує, що частина доказів, що досліджувалась судом не отримала належної оцінки, зазначає про поверхневу та упереджену оцінку інших доказів, вказує, що частина доказів не відповідала фактичним обставинам справи, однак з огляду на вимоги процесуального закону має обґрунтувати вказану підставу з урахуванням положень ст. 412, ч. 2 ст. 438 КПК.

Обґрунтовуючи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, захисник зазначає про необхідність кваліфікації дій його підзахисного за ст. 128 КК, як необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, при цьому вказує про наявність у його діях ознак необхідної оборони. При цьому не наводить правового обґрунтування своєї позиції, з огляду на диспозиції вказаних правових норм, встановлені судами фактичні обставини справи з урахуванням досліджених та оцінених доказів і наведених у судових рішеннях мотивів.

Посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, захисник не обґрунтовує цієї підстави з урахуванням положення ст. 414 КПК, у частині його явної несправедливості.

Оскаржуваний вирок місцевого суду був предметом перевірки в порядку апеляційної процедури. Однак, заперечуючи законність ухвали апеляційного суду, захисник не зазначає, яких саме порушень припустився суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 , з огляду на положення статей 94, 370, 404, 405, 412, 413, 414, 419 КПК, не вказує та не конкретизує, які доводи його апеляційної скарги залишились поза увагою цього суду.

Посилаючись на необхідність скасування судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, захиснику слід обґрунтувати таке прохання в описовій частині скарги, з урахуванням положень ст. 415 КПК.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити касаційну скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.

На усунення недоліків, захиснику слід подати нову касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2024 року ухвалу Рівненського апеляційного суду від 22 липня 2025 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3