УХВАЛА

про повернення скарги

30 січня 2026 рокуСправа № 495/10071/25
Номер провадження 1-кс/495/210/2026

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгороді-Дністровському скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілим,

УСТАНОВИЛА:

29.01.2026 на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до якої скаржник просить:

1. Скасувати постанову дізнавача СД ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ОСОБА_4 від 24.01.2026 року про відмову в задоволенні клопотання.

2. Зобов?язати уповноважену особу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області:

- Визнати ОСОБА_3 , потерпілою у провадженні №0000007.

- Привести відомості, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у межах даного кримінального провадження, у повну відповідність до змісту заяв ОСОБА_3 від 21.12.2025 та 26.12.2025 на виконання ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.01.2026 (повний текст оголошено 07.01.2026) у справі №495/10071/25, забезпечивши повноту та об?єктивність досудового розслідування з урахуванням фактичних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 129, 364, 366, 367, 358, 190, 369-2, 382 КК України.

- Забезпечити проведення допиту потерпілої ОСОБА_5 дистанційно (у режимі відеоконференції) на підставі ст. 232 КПК України.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 02.01.2026 ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду (справа №495/10071/25) Білгород-Дністровський РВП було зобов`язано негайно внести відомості до ЄРДР за моїми заявами від 21.12.2025 та 26.12.2025 про вчинення кримінальних правопорушень. Однак, дізнавачем ОСОБА_4 ухвалу суду виконано із грубими порушеннями:

Відомості внесено лише 14.01.2026 (через 12 днів після ухвали).

Вважає, що дізнавачем ОСОБА_4 у постанові та в Реєстрі (ЄРДР) зазначено завідомо неправдиву дату надходження заяви - 13.01.2026. Наголошує, що жодних заяв цього дня нею не подавалося. Також вважає, що дізнавачем ОСОБА_4 правову кваліфікацію було штучно обмежено лише ч. 1 ст. 197-1 КК України (самовільне зайняття ділянки). Така позиція дізнавача є прямою відмовою від виконання професійних обов`язків та спрямована на захист фігуранта справи - її колеги ОСОБА_6 .

21.01.2026 скаржниця подала клопотання про визнання її потерпілою, проведення дистанційного допиту та приведення відомостей ЄРДР у відповідність до її заяв від 21.12.2025 та 26.12.2025. 24.01.2026 дізнавач винесла постанову про відмову, яку скаржниця вважає незаконною та упередженою.

У судове засіданні скаржник ОСОБА_3 не з`явилась, повідомлялась належним чином.

Представник слідчого відділу ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області у судове засідання не прибув, разом з тим надав матеріали кримінального провадження для ознайомлення, та надав заяву проситьпровести судове засідання за скаргою ОСОБА_3 , без його участі, у зв`язку із зайнятістю на роботі. Також зазначає, що дійсно, в провадженні сектору дізнання відділення поліції №2 Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області перебуваються матеріали кримінального провадження №0000007 від 14.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

22.01.2026 від ОСОБА_3 надійшла заява про залучення останньої до кримінального провадження №0000007 у статусі потерпілої, надання офіційної пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, проведення опитування (допит) як потерпілої щодо фактів викладених у заявах від 21.12.2025 та 26.12.2025, із обов`язковою фіксацією в протоколі відомостей щодо кожної зі вказаних статей КК України (ст. ст. 129, 190, 358, 364, 367, 369-2, 382) та негайного приведення відомостей у Єдиному реєстрі досудових розслідувань (провадження №0000007) у відповідність до фактичних обставин та ухвали суду від 02.01.2026. Додатком до вказаної заяви є заява ОСОБА_3 від 21.12.2025 та 26.12.2026.

24.01.2026 дізнавачем сектору дізнання ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області прийнято рішення про відмову в задоволенні зазначеного клопотання (заяви) посилаючись на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України «Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди…»

На даний час, органу досудового розслідування, а саме сектору дізнання ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від ОСОБА_3 матеріали на підтвердження спричинення будь-якої шкоди не надано і в матеріалах зазначеного кримінального провадження не містяться.

На даний час ОСОБА_3 на запити дізнавача, про надання документів підтверджуючих право власності, не відповідає та на повістки про виклик для проведення допиту в якості свідка, не прибуває.

Після надання відповідних матеріалів буде вирішено питання, щодо прийняття відповідного процесуального рішення. У разі визнання ОСОБА_3 потерпілою буде надано відповідну пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої.

Також, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000007, розпочатого за ч. 1 ст. 197-1 КК України, було внесено 14.01.2026 на підставі матеріалів секретаріату та ухвалі слідчого судді Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області №495/10071/25 від 02.01.2026 що надійшли та зареєстровані у черговій частині відділення поліції №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області 13.01.2026.

Щодо внесення змін до обставин, що можуть свідчати про вчинення кримінального правопорушення, а також зміни правової кваліфікації вказане рішення під час досудового розслідування приймається слідчим, дізнавачем, прокурором у разі виявлення нових обставин, проте на даний час відсутні будь які об`єктивні підстави, щодо зміни кваліфікації кримінального правопорушення.

Окрім цього відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Проте на даний час в зверненнях ОСОБА_7 відсутні об`єктивна інформація, щодо вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі і відносно неї.

З приводу проведення допиту дистанційно (у режимі відеоконференції) на підставі ст. 232 КПК України, ОСОБА_3 , також роз`яснено, що відповідно до ст. 232 КПК України про здійснення дистанційного досудового розслідування приймається слідчим, прокурором виключно у таких випадках:

1) неможливості безпосередньої участі певних осіб у досудовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин;

2) необхідності забезпечення безпеки осіб;

3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого;

4)необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності досудового розслідування;

5) наявності інших підстав, визначених слідчим, прокурором, слідчим суддею достатніми.

В своєму клопотанні ОСОБА_3 посилається на те, що відсутні регулярне транспортне сполучення з с. Тузли, а також не може залишити без нагляду неповнолітнього сина, який потребує її постійної присутності у зв`язку з безпековою ситуацією та наслідками пережитих бойових дій.

При цьому, ОСОБА_3 не надала підтверджуючих документів, щодо відсутності постійного транспортного сполучення та не навела жодних фактів, які унеможливлюють прибуття ОСОБА_3 до органу дізнання разом з неповнолітнім сином, де він буде знаходиться під її наглядом.

У зв`язку з викладеними вище обставинами прийнято рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні заяви (клопотання) від 21.01.2026, яке надійшла та зареєстрована 22.01.2026.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0000007, слідчий суддя встановила таке.

Згідно ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

В ході дослідження матеріалів скарги встановлено, що суб`єктом, постанова та дії якого якого оскаржуються ОСОБА_3 , є Сектор дізнання ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 розділу ІІІ КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Разом із цим, нормами глави 26 розділу ІІІ КПК України чітко не визначено територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, а тому при вирішенні цього питання слідчий суддя вважає за необхідне, за аналогією закону застосувати ті норми КПК України, які регулюють подібні правовідносини.

За правилами ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192 КПК України клопотання під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Із системного тлумачення положень ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України, за змістом яких законодавець зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, слідує, що за обставин цієї справи, скарга на бездіяльність дізнавача, на досудовому провадженні повинна розглядатись слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, бездіяльність якого оскаржується.

Аналогічна позиція щодо застосування аналогії закону викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ у листі «Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні» від 16 червня 2016 року за № 223/1650/0/4-16, відповідно до роз`яснень якого усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (ч. 2 ст. 131 КПК України) подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування, також вказане правило має застосовуватись і до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законодавством (наприклад, ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК України).

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил територіальної підсудності.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що скарга не підлягає розгляду в Білгород-Дністровськогому міськрайонному суді Одеської області, так як орган досудового розслідування не знаходиться в межах територіальної юрисдикції цього суду, а Татарбунарського районного суду Одеської області, слідчий суддя приходить до висновку про повернення скарги особі, яка її подала.

Разом із тим, відповідно до положень ч. 7 ст. 304 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 304, 306, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення скарги не позбавляє її права повторно звернутися до слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1