Справа № 456/6269/25
Провадження № 1-кп/456/637/2025
ВИРОК

іменем України

10 грудня 2025 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальне провадження щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Довголука Стрийського району Львівської області, громадянина України, українця, не одруженого, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст.382 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 згідно з постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.03.2025 (справа №456/415/25), яка набрала законної сили, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яким на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспорт ними засобами на строк 1 (один) рік. Крім цього згідно з постановою Миколаївського районною суду Львівської області від 07.08.2025 (справа №447/2015/25), яка набрала законної сили, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, яким на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керувати спортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Однак, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, ігноруючи вимоги суду та усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи реальну можливість викопати вищевказані постанови суду, які набрали законної сили та будучи ознайомленим з їх змістом, в порушення вимог ч.5 ст. 124 та п.9 ч.3 ст. 129 Конституції України, ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, підриваючи авторитет органів правосуддя України, проігнорував вимоги рішень суду, вчинивши дії на перешкоджання судочинству, що виразилось в наступному.

Так, 24.09.2025 близько 09:13 години, ОСОБА_4 керував транспортним засобом «Рено Лагуна», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , по автодорозі «Київ-Чоп», а саме в с.Дуліби Стрийського району Львівської області, де був зупинений інспектором ВРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 та поліцейським ВРПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції ОСОБА_6 , за порушення правил дорожнього руху, а саме вимог дорожньої розмітки, 1.1, п.9.2 а ПДР України. При складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відносно вказаною громадянина було встановлено, що останнього позбавлено права керувати транспортними засобами, на що ОСОБА_4 повідомив, що йому про дані обставини відомо.

У зв`язку з вищенаведеним, ОСОБА_4 , будучи повідомлений про те, що постановами Стрийського міськрайонного суду Львівської області та Миколаївського районного суду Львівської області він позбавлений права керування транспортним засобом та маючи реальну можливість виконати постанови суду, умисно їх не виконав.

Таким чином ОСОБА_4 , умисно не виконував постанови суду, що набрали законної сили, тобто вчинив кримінальне правоопрушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.

Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 07 листопада 2025 року слідчим СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 та затверджений прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений ОСОБА_4 , умисно не виконував постанови суду, що набрали законної сили, тобто вчинив кримінальне правоопрушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, прокурор в судовому засіданні просить суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

В судових дебатах прокурор просить суд призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 500 /п`ятсот/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 8500 /вісім тисяч п`ятсот/ грн.

Правова позиція сторони захисту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав та показав, що його неодноразово притягали до адміністративної відповідальності та його було позбавлено права керування транспортними засобами. Про судові рішення, зазначені в обвинувальному акті йому було відомо. 24.09.2025 його дійсно зупинили працівники поліції, повідомили його, що він був позбавлений права судом керування транспортними засобами, він погодився. В нього посвідчення водія вилучили ще 19.01.2019, нового посвідчення водія він не отримував. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суд суворо не карати.

Межі судового розгляду кримінального провадження.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст. 394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, та дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.1 ст.382 КК України.

Висновки суду.

Таким чином суд вважає доведеним:

факт умисного невиконання ОСОБА_4 постанов суду, що набрали законної сили, тобто вчинення ним кримінального правоопрушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

За змістом п.п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого обставинами, передбаченими ст. 66 КК України суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченому суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних наслідків, а також те, що обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, раніше не судимий, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.382 КК України, й призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 /п`ятсот/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 8500 /вісім тисяч п`ятсот/ грн.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1