Справа №760/8214/24 1-кс/760/3902/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого в ОВС СУ ГУ Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000049 від 22.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий в ОВС СУ ГУ Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 як слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт на майно, яке вилучено 05.04.2024 в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій фактично проживає ОСОБА_4 , а саме телефон Realme 6 Pro s/n: НОМЕР_1 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000049 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Відповідно до рапорту про виявлене кримінальне правопорушення, який надійшов з Білоцерківського РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області № 51/26-144 від 12.01.2024 отримано дані стосовно функціонування в месенджері «Telegram» групи « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якій присутні близько 3400 активних учасників, де здійснюється поширення місць роботи співробітників національної поліції, військовослужбовців ЗС України та СБУ, територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою перешкоджання мобілізаційним заходам з вручення повісток жителям міста Біла Церква, шляхом сповіщення населення про час, місце та форму проведення заходів, з метою ухилення від їх отримання.

Встановлено, що до адміністрування вказаної групи «Телеграм» із використанням профілю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », причетний громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який крім публікування вказаних відомостей, за фінансову винагороду, яку ймовірно отримує на власний картковий рахунок в AT «Ощадбанк», приймає рекламні замовлення. Також не виключено, що до вказаної діяльності ОСОБА_4 залучено інших невстановлених осіб.

Також, встановлено, що до вказаної групи приєднано гілку «Основна гілка» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в якій опубліковано близько 300 повідомлень. У вказаній гілці розміщуються дані та фото місць розташування та переміщення співробітників Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області та співробітників ІНФОРМАЦІЯ_6 , під час проведення мобілізаційних заходів з вручення повісток.

Разом з тим, відповідно до відповіді на доручення, яка надійшла з Білоцерківського РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, в ході огляду Telegram каналу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зафіксовано, що назва каналу змінилася на « ІНФОРМАЦІЯ_7 », посилання на канал залишилося без змін « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Під час аналізу учасників Telegram канала « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де здійснюється поширювання та обговорення місце розташування та переміщення співробітників національної поліції та територіального центру комплектування та соціальної підтримки в місті Біла Церква, встановлено особу громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн НОМЕР_2 , який здійснює адміністрування вищезазначеного каналу через Телеграм профіль ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_3 ).

Також, встановлено, що адміністратор Telegram каналу « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за фінансову винагороду здійснює рекламні публікації у вищевказаному Телеграм каналі використовуючи банківську картку НОМЕР_4 для отримання коштів.

Діяльність вищезазначеної особи направлена на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, а також його дії призводять до розкриття форм та методів виконання мобілізаційного плану на території міста Біла Церква та району, зриву мобілізаційних заходів, а також підривають авторитет Збройних Сил України у суспільстві.

05.04.2024 в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій фактично проживає ОСОБА_4 виявлено та вилучено телефон Realme 6 Pro s/n: НОМЕР_1 .

Вказаний телефон відповідно до постанови слідчого від 05.04.2024 визнано речовим доказом.

05.04.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України

Підсумовуючи викладене, зазначив, що зважаючи на те, що вказані речі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, з метою призначення ряду судових експертиз, збереження речових доказів, та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження просить накласти арешт.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Володілець майна у судовому засіданні не заперечував проти накладення арешту на відповідне майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання, у прокурора є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що відповідне майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також ураховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000049.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого в ОВС СУ ГУ Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000049 від 22.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 05.04.2024 в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій фактично проживає ОСОБА_4 , а саме: телефон Realme 6 Pro s/n: НОМЕР_1 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1