ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1827/25 Справа № 206/1124/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Самарського районного суду міста Дніпра від 08 вересня 2025 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді застави щодо

ОСОБА_7 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб не маючий, працюючий на посаді директора ТОВ «ГОЛД САН», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпра від 08 вересня 2025 року у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятьсот шістдесят) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суд із встановленою періодичністю; не відлучатися із м. Дніпро без дозволу слідчого або прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України та під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання. Врахувавши тяжкість скоєного злочину, дані про особу підозрюваного, проаналізувавши вищенаведені відомості у сукупності, слідчий суддя прийшов до висновку про надмірну обтяжливість запобіжного заходу у виді тримання під вартою й про те, що запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатен забезпечити належну процесуальну поведінку цього підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування своєї скарги посилається на те, що ухвала є необґрунтованою, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи.

Вважає рішення суду необґрунтованим в частині застосування запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Санкція статті передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому є підстави грунтовно припускати, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи реальність позбавлення волі, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури або суду.

Також, перебуваючи на свободі, підозрюваний може незаконно впливати на свідків, з метою зміни їх показань відносно нього, що в подальшому негативно вплине на хід досудового розслідування.

Враховуючи тяжкість скоєного злочину, дані про особу підозрюваного та встановлені ризики, вважає, що лише застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених у ній підстав; захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду залишити без змін; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000021 від 25.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

04 вересня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри щодо ОСОБА_7 з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, та не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі.

Що стосується висновку слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ОСОБА_7 ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то його колегія суддів вважає обґрунтованим, оскільки останній небезпідставно підозрюється у вчиненні зокрема кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності. Разом із тим, вказані ризики, з огляду на стадію досудового розслідування, обставини справи та відомості про особу підозрюваного, є мінімальними.

Твердження прокурора про виключну вагомість встановлених щодо ОСОБА_7 ризиків і можливість їх усунення виключно шляхом тримання його під вартою колегія суддів вважає непереконливими. Так, слідчим суддею в достатній мірі було враховано як тяжкість вчиненого злочину так і суворість покарання, яке загрожує підозрюваному, а висновок про те, що вказані обставини не можуть бути підставою для істотного обмеження прав та свобод підозрюваного, є слушним та узгоджується із практикою ЄСПЛ, відповідно до якої міркування суворості ймовірного покарання самі по собі не є достатньою підставою для тримання підозрюваного під вартою.

Також суд апеляційної інстанції оцінює як такий, що відповідає встановленим фактичним обставинам і відомостям про особу підозрюваного, висновок слідчого судді про можливість усунення цих ризиків шляхом застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу у виді застави, з покладенням на нього відповідних обов`язків.

При цьому враховується, що на час апеляційного розгляду досудове розслідування здійснюється майже рік, підозрюваний сплатив суму збитків, зазначену у висновку експерта, а також ним було внесено суму застави, яка здатна забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Крім того, ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, є соціалізованою особою, що в своїй сукупності свідчить про наявність стримуючих факторів у запобіганні заявленим ризикам.

Також враховується, що з часу внесення застави підозрюваний, перебуваючи на свободі, будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню не вчинив, свої процесуальні обов`язки виконує належним чином, а отже фактично застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід, в тому числі в частині розміру застави, підтверджує свою достатність і дієвість.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони стосуються не нових істотних для справи відомостей, які не були враховані судом першої інстанції, а переоцінки тих обставин, що були відомі слідчому судді, зокрема щодо обставин справи та даних про особу підозрюваного, які, на думку колегії суддів, дістали належну оцінку.

З огляду на викладене, а також зважаючи на межі апеляційного розгляду, визначені ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне за наслідками апеляційного провадження апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпра від 08 вересня 2025 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4