Провадження №: 1-кс/755/203/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002942 від 11.09.2025 року про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Христинівка, Черкаської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, працюючого ФОП « ОСОБА_4 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що у 2024 році (точну дату не встановлено) ОСОБА_4 , який користується номерами телефону: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , IMEI1 НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 , на пункту прийому вторинної сировини через скупника ОСОБА_7 , який користується номером телефону НОМЕР_6 , познайомився з ОСОБА_8 , який перебував у складних життєвих обставинах, зловживав алкоголем та хворів. У ході особистого спілкування, ОСОБА_4 дізнався від ОСОБА_8 , який користується номером телефону НОМЕР_7 , що у власності у нього наявна квартира за адресою: АДРЕСА_3 , яка належала йому на підставі договору дарування від 27.04.2007 року, а також квартира за адресою: АДРЕСА_4 , де він проживав. Одночасно з цим, ОСОБА_4 стало відомо про те, що зазначені квартири не зареєстровані в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а документи на них були втрачені ОСОБА_8 . У подальшому, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що він є фахівцем в галузі нерухомості та може надати допомогу з відновленням всіх документів, проведенням державної реєстрації права власності, та інших питань, що стосуватимуться розпорядженням нерухомим майном, на що ОСОБА_8 висловив бажання продати належні йому на праві приватної власності квартири та купити собі краще житло, а залишок коштів використати для життя, оскільки він не мав місця роботи, доходу та перебував у скрутних життєвих обставинах. ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_8 , що він може провести для нього вказані дії та для виконання таких дій схилив ОСОБА_8 до видачі довіреності на його ім`я на право представництва інтересів ОСОБА_8 в усіх питаннях, що стосуватимуться представництва його інтересів в усіх органах без права відчуження, та довіреності на право продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

27.09.2024 року, перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , ОСОБА_8 видав довіреність на ОСОБА_4 на право представництва в усіх органах без права відчуження квартири, яка виконана на спеціальному бланку нотаріальних документів НМТ 628424, а також довіреність на право продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка виконана на спеціальному бланку нотаріальних документів НМТ 628425.

Реалізуючи свої повноваження, як представника за довіреністю, ОСОБА_4 зібрав всі необхідні документи, дублікати документів, після чого надав документи, на підставі яких 05.03.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 було проведено державну реєстрацію квартири за адресою: АДРЕСА_3 , за ОСОБА_8 (№ 58927612, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

01.04.2025 року ОСОБА_4 о 08 годині 30 хвилин приїхав за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 , та виявив ОСОБА_8 померлим, після чого о 08 годині 55 хвилин ОСОБА_4 здійснив виклик на спецлінію « НОМЕР_8 », повідомив про смерть останнього та викликав СОГ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві для фіксації факту смерті ОСОБА_8 .

У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння нерухомим майном, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві власності належала померлому ОСОБА_8 . Усвідомлюючи той факт, що згідно з п. 7 ч. 1 ст. 248 Цивільного кодексу України, його повноваження як представника за довіреністю припинені у зв`язку зі смертю довірителя, тобто ОСОБА_8 , маючи на меті заволодіти нерухомим майном, що належить останньому, вирішив здійснити відчуження вказаної квартири на користь підставної особи, а саме своєї дружини ОСОБА_11 , яка користується номером телефону НОМЕР_9 , без сплати грошових коштів згідно договору. Внаслідок таких дій нерухоме майно, саме квартира за адресою: АДРЕСА_3 , вибула з власності покійного ОСОБА_8 та, відповідно, зі складу спадкового майна.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, 01.04.2025 року ОСОБА_4 , спільно зі своєю дружиною ОСОБА_11 прибули до офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , офіс якої знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , усвідомлюючи той факт, що відомості про смерть його довірителя ОСОБА_8 станом на 01.04.2025 року не можуть бути внесені в реєстр актів цивільного стану, а довіреність на право продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , від 27.09.2024 року є нескасованою, вводячи в оману приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , надав для проведення правочину купівлі-продажу документи, а саме: довіреність від 27.09.2024 року на право продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка виконана на спеціальному бланку нотаріальних документів НМТ 628425, договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_3 , від 10.04.2007 року (дублікат якого видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 10.10.2024 року та зареєстрованого в реєстрі за №985), звіт про оцінку нерухомого майна виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ « СВМ Бізнес Груп » 01.04.2025 року, згідно якого оціночна вартість об`єкта нерухомого майна становить 1 521 000 гривень, особисті документи.

Так, 01.04.2025 року, діючи згідно заздалегідь розробленого плану, маючи на меті заволодіння нерухомим майном покійного ОСОБА_8 , перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , діючи на підставі довіреності на право продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка виконана на спеціальному бланку нотаріальних документів НМТ 628425 (яка була недійсною в зв`язку зі смертю довірителя, тобто ОСОБА_13 ) на право представництва інтересів ОСОБА_8 , уклав правочин купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , зі своєю дружиною ОСОБА_11 , без сплати грошових коштів в сумі 1 521 000 гривень, що визначено договором. Цього самого дня, тобто 01.04.2025 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , о год 12 год. 58 хв. було зареєстровано в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_14 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив дії за для заволодіння квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , яка належала покійному ОСОБА_8 , та після його смерті мала б входити до спадкового майна, завдавши тим самим матеріальної шкоди в розмірі вартості об`єкта нерухомого майна, тобто 1 521 000 грн, що є особливо великим розміром.

У подальшому, спадкоємиця за майном померлого ОСОБА_8 , його рідна тітка ОСОБА_15 , яка користується номером телефону НОМЕР_10 , та яка займалась організацією поховання ОСОБА_8 , дізналась, що за місцем проживання її покійного племінника ОСОБА_8 відсутній паспорт громадянина України на його ім`я, а також те, що вказаний паспорт може перебувати у ОСОБА_4 , після чого 07.04.2025 року особисто звернулась до нього з метою отримання інформації стосовно місцезнаходження документів та повідомила, що вона є спадкоємицею покійного. Усвідомлюючи той факт, що вона буде звертатись із заявою про відкриття спадщини, чітко усвідомлюючи протиправність своїх дій, той повідомив ОСОБА_15 , що квартира за адресою: АДРЕСА_3 , не може входити до спадкового майна, оскільки була продана 10.03.2025 року (тобто за життя ОСОБА_8 ), при цьому надав їй заздалегідь підготовлені копії договору купівлі продажу за адресою: АДРЕСА_3 , текст якого ідентичний договору купівлі-продажу від 01.04.2025 року, заздалегідь змінивши дату укладення такого договору на першій сторінці, в п. 1.3 договору (перша сторінка договору), в п. 1.5 (перша сторінка договору), в п.1.8 договору, п.5.1.4, а також надав підроблений витяг з державного реєстру речових прав індексний номер 420569116, згідно якого витяг сформовано 10.03.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , згідно якого відчуження квартири відбулось 10.03.2025 року. .

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

20.11.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_15 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_15 , протоколом допиту свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_7 , протоколами прослуховування аудіозапису, огляду сторінки «Facebook», протоколами обшуку від 20.11.2025 року, протоколом огляду речей, вилучених під час обшуку та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

25.11.2025 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 23.01.2026 року.

Строк досудового розслідування у даному провадженні закінчується 20 січня 2026 року, проте для завершення розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, а саме: отримати тимчасовий доступ до речей і документів, що знаходяться у операторів стільникового (мобільного) зв`язку, а саме: ТОВ « Лайфселл », ПрАТ « ВФ Україна » та ПрАТ « Київстар » щодо інформації про з`єднання абонентських номерів, отримати висновок комп`ютерно-технічної експертизи, вирішити питання щодо оголошення підозри з урахуванням отриманих висновків експертиз, відкрити матеріали для ознайомлення сторонам кримінального провадження, ознайомити учасників з матеріалами кримінального провадження та скласти обвинувальний акт з реєстром матеріалів кримінального провадження.

Крім того, керівником Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_17 16.01.2026 року винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме до 20 лютого 2026 року.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, підозрюваний та його захисник заперечували щодо продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вивчивши надані матеріали, вислухавши підозрюваного та його захисника, доводи прокурора, який обґрунтував клопотання та зазначив обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до ч. 1,ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений в межах строку досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлені ризики з моменту обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу не зменшились, та в даний час необхідно продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під домашнім арештом у нічний час доби. При цьому, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

За таких обставин, слідчий суддя, враховуючи наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та низку об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, тому вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставини, у тому числі: вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкістю покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання; відсутність офіційного місця роботи; репутацію; майновий стан; відсутність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів; відсутність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, клопотання задовольнити та продовжити строк тримання під домашнім арештом у нічний час доби та покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, слідчий суддя вважає, що ці обов`язки за своєю суттю є пропорційними, помірними та такими, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, у зв`язку з чим їх застосування не суперечить п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 181, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 20.02.2026 року, в межах строку досудового розслідування.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- у період часу з 22 години до 06 години не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду (в залежності від стадії кримінального провадження), крім випадків, необхідності явки для проведення слідчих та процесуальних дій, необхідності отримання медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття та бомбосховищ;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду (залежно від стадії кримінального провадження);

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора або суд (залежно від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання;

- залишити на зберіганні у відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Копію ухвали передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя