Провадження №: 1-кс/336/39/2026
УХВАЛА

іменем України

13 січня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 323/2331/21 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 307 КК України,

встановив:

В провадженні судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження № 323/2331/21 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 307 КК України, яке наразі кримінальне провадження зупинено, згідно з відомостями автоматизованої системи Д-3.

12 січня 2026 року суддя ОСОБА_3 подав заяву про самовідвід в якій зазначив, що ухвалою суду від 14 листопада 2024 року судове провадження по кримінальному провадженню, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 307 КК України зупинено до закінчення проходження ним військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Ухвалою суду від 25 березня 2025 року матеріали провадження стосовно ОСОБА_5 були виділені з кримінального провадження № 323/2331/21 (провадження: 1-кп/336/202/2025) в окреме провадження.

25 березня 2025 року судом постановлено вирок по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яких обвинуваченоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Постановленим 25 березня 2025 року вироком відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, встановлено, що ними вчинено злочини у співучасті з іншою особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження ухвалою суду від 14 листопада 2024 року, а тому його, як судді, неупередженість у розгляді кримінального провадження стосовно іншого обвинуваченого ОСОБА_5 може ставитися під сумнів стороною захисту, а всі подальші процесуальні рішення будуть сприйматись як незаконні.

У зв`язку з наведеним суддя заявив самовідвід у кримінальному провадженні 323/2331/21 ( провадження 1-кп/336/573/2026) відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 307 КК України.

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви належним чином повідомлений.

Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду такої заяви повідомлені у встановленому законом порядку, причина їх неявки суду не відома.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України не здійснюється у зв`язку із неприбуттям в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Розглянувши заяву судді про самовідвід, суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, викладені у статті 75 КПК України, і їх перелік є вичерпним.

Статтями 75, 76 КПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Веттштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

В заяві про самовідвід суддя ОСОБА_3 висловлює свої припущення, що враховуючи те, що він постановив вирок щодо інших обвинувачених, які вчинили злочини у співучасті з іншою особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження ухвалою суду від 14 листопада 2024 року, а тому його, як судді, неупередженість у розгляді кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 може ставитися під сумнів стороною захисту.

Аналізуючи доводи, викладені в заяві про самовідвід, суд не визнає наявність упередженості судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 .

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

З тексту заяви слідує, що 25 березня 2025 року судом постановлено вирок по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яких обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ухвалою суду від 25 березня 2025 року матеріали провадження стосовно ОСОБА_5 були виділені з кримінального провадження № 323/2331/21 (провадження: 1-кп/336/202/2025) в окреме провадження. Відразу після ухвалення вироку суддею не було подано заяву про самовідвід. Наразі кримінальне провадження № 323/2331/21 стосовно ОСОБА_5 зупинено, сторона захисту будь-яких сумнівів стосовно процесуальних рішень судді не виказувала.

Будь-яких інших підстав для самовідводу суддя не зазначив.

За наведених обставин, у задоволенні заяви про самовідвід слід відмовити.

Керуючись статтями 75, 81, 82 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 323/2331/21 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 307 КК України - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя: