Справа № 953/216/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні суду в м.Харкові скаргу ОСОБА_3 про насильницьке зникнення особи та зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР,

Встановив:

13.01.2026 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вищевказана заява ОСОБА_3 на насильницьке зникнення особи, у якій заявник просить: - Зобов`язати внести відомості до ЄРДР за ст.146-1 КК України; - Зобов`язати відповідні органи встановити місце перебування ОСОБА_4 ; - Перевірити законність позбавлення його волі та наявність судових рішень; - Зобов`язати органи, що насильницьким шляхом позбавили її цивільного чоловіка, визволити його з місця утримання; - Повідомити її про результати розгляду.

В обґрунтування скарги заявник посилалась на те, що 05.01.2026 приблизно о 08-30 год. недалеко від станції метро «Київська» невідомі особи у формі викрали її цивільного чоловіка ОСОБА_4 , який здійснював догляд за матір`ю похилого віку. За телефоном 102 вона звернулася до поліції з приводу викрадення її цивільного чоловіка, проте відомості до ЄРДР не внесені, внаслідок чого вона вимушена звернутися до суду з даною скаргою.

15.01.2026 на адресу суду за вх.№ЕП-227/2026-вх надійшло повідомлення за підписом першого заступника начальника управління поліції начальника СВ ХРУП №1 ОСОБА_5 , датоване 14.01.2026, вих.№19613-2026, про надходження 05.01.2026 о 12:09 повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: м.Харків, вул.Мойсеївська, чоловіка ОСОБА_4 забрали працівники ТЦК, заявниця прохає повідомити, де зараз перебуває чоловік. Заявник ОСОБА_3 . Дане повідомлення було зареєстроване в Єдиному обліку заяв та повідомлень ХРУП №1 за №424 від 05.01.2026, розгляд матеріалу доручено поліцейським відділу превенції ХРУП №1. На сьогоднішній день рішення не прийнято. Вказано, що заява ОСОБА_3 від 05.01.2026, за викладеними у ній обставинами про вчинення діянь, що підпадають під ознаки будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України не свідчить та не є заявою про вчинення кримінального правопорушення у розумінні ст.214 КПК України, відомості, викладені в ній, не можуть бути внесені до ЄРДР.

До судового засідання заявник, представник ХРУП №1, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився, причин неявки не сповістив.

В судовому засіданні заявниця повідомила, що її чоловік ОСОБА_4 повернувся додому 13.01.2026, а тому на сьогоднішній день його місцезнаходження відомо.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши заявника, слідчий суддя доходить наступного:

Положення ч.1 ст.303 КПК України регламентують право заявника на оскарження під час досудового розслідування бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, прокурор, слідчий у строк, що не перевищує 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Згідно положень ч.1 ст.11 КК України, злочином є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне, винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Склади злочинів та відповідні їх ознаки визначені в диспозиціях окремих статей Особливої частини Кримінального кодексу України.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи викладене, суд наголошує, що внесенню відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування має передувати діяльність, спрямована на перевірку заяви чи повідомлення задля встановлення обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень саме про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст.2 КПК України, і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів.

Як вбачається з висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Окрім того, згідно ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Тобто у вищевказаній нормі йдеться саме про прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень, а внесення відомостей до ЄРДР є вже іншою дією, регламентованою ч.5 ст.214 КПК України.

Так, заява ОСОБА_3 від 05.01.2026 зареєстрована особою, уповноваженою на прийняття заяв, тобто вимоги ч.4 ст.212 КПК України виконані.

Однак, згідно положень ч.1 ст.214 КП України, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Проаналізувавши заяву ОСОБА_3 від 05.01.2026, слідчий суддя доходить висновку, що вона за своїм змістом і суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить конкретних та достатніх даних про можливе вчинення особою кримінального правопорушення, передбаченого диспозицією певної статті особливої частини КК України, тобто сукупності обов`язкових ознак конкретного злочину, що дозволяють відмежувати таке діяння від інших правопорушень, які не становлять суспільної небезпеки. Твердження заявника про вчинення кримінального правопорушення має занадто загальний, абстрактний характер, а наведені відомості не дають змоги попередньо кваліфікувати таке діяння саме як кримінальне правопорушення.

Викладені у заяві доводи про вчинення кримінального правопорушення є припущеннями, що не ґрунтуються на фактичних даних. Однак, самих лише абстрактних припущень про можливе вчинення кримінального правопорушення, викладених у заяві недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, підстави задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 303, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 про насильницьке зникнення особи та зобов`язання Харківського районного управління поліції №1 внесення відомостей до ЄРДР залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1