ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2446/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі: ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0010949 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2018,

ВСТАНОВИВ :

22.08.2025 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, у якому просить скасувати арешт накладений ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2019 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Мотивуючи своє клопотання, заявник зазначає, що 26 квітня 2019 року, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 . Арешт підлягає скасуванню, оскільки накладений необґрунтовано та суттєво обмежує його права як добросовісного набувача та володільця квартири. Крім того, на його переконання в кримінальному провадженні відсутні належні докази, які б свідчили про вичинення кримінального правопорушення за ознаками ст.190 КК України. Квартира АДРЕСА_1 не може бути доказом у кримінальному провадженні за ознаками статті 190 КК України через відсутність складу злочину за статтею шахрайство.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому та просив задовольнити. Додатково зазначив, що накладення арешту заважає йому зареєструвати його дитину, або продати дану квартиру.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом в даному кримінальному провадженні. Нових доказів, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано на надано. Додала, що квартира відчужена шахрайським шляхом, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, наразі вирішується питання щодо пред`явлення підозри.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку ОСОБА_3 , слідчого, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Із норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди /ч.2 ст.170 КПК України/.

Також, ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Зазначена правова підстава для накладення арешту на майно є самостійною правовою підставою та Закон не ставить в залежність можливість накладення арешту на таке майно з процесуальним статусом особи, у володінні якої воно перебуває.

При цьому, ч.10 ст.170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами, згідно ч.1 ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2019 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Слідчий суддя прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання щодо заборони користуватися та вселятися в дану квартиру слід відмовити, оскільки накладення арешту буде достатнім та дієвим для забезпечення вказаного кримінального провадження.

При цьому, як убачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, при накладенні арешту на майно, метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження майна, яке є речовим доказам, у відповідності до вимог ст. 98 КПК України.

Такими чином, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, обґрунтовано наклав арешт на вищезазначене майно.

Крім цього, квартира, арешт якої просить скасувати ОСОБА_3 , є об`єктом вірогідного скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за ознаками вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0010949 від 18.12.2018 року.

Таким чином, на переконання слідчого судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речового доказу, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на квартиру з метою збереження речових доказів, з врахуванням наслідків від вжиття такого заходу для інших осіб та із забезпеченням своїм рішенням розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Так, виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна або його представник повинні навести докази того, що зазначене у клопотанні майно арештоване необґрунтовано, або ж у застосуванні арешту майна відпала потреба.

У той же час, оцінюючи наведені заявником у клопотанні доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не підтверджені достатніми доказами.

Крім того, зазначені доводи вже були предметом розгляду слідчим суддею клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, у задоволенні якого було відмовлено.

З часу розгляду попереднього клопотання про скасування арешту до розгляду даного, ОСОБА_3 не надано нових доказів які б доводили, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2019 року у кримінальному провадженні №0010949, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0010949 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2018 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1