ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3405/25 Справа № 234/437/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 ( в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відеокоференції)

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу, в режимі відео конференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 вересня 2025 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0002536 від 17.11.2015 року за обвинуваченням, ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Вироком Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 вересня 2025 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська, Донецької області, громадянина України, маючого вищу освіту, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Вирішено питання в частині речових доказів та судових витрат.

За встановлених судом обставин та детально викладених у вироку суду від 02 вересня 2025 року обвинувачений ОСОБА_6 16 листопада 2015 року приблизно о 19 годині 00 хвилин перебуваючи за адресою: м. Краматорськ, вул. Пушкіна, 40 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 де о 19:30 год. під час вживання спиртних напоїв між ними, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин сталася сварка побутового характеру. Через небажання продовжувати сварку у приміщенні будинку за вищевказаною адресою, для її продовження, усі зазначені особи вийшли на вулицю та направилися в бік дитячого садку № 51 «Голубочок», розташованого за адресою: м. Краматорськ, вул. Горького, 4. Зупинившись біля центрального входу до вищевказаного дитячого садка, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжили сварку, в ході якої почали наносити один одному удари кулаками рук. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, а саме ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 16.11.2015 р. приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_6 дістав із кармана своєї куртки ніж, який носив із собою, взяв його у праву руку та почав прямувати у бік ОСОБА_12 . Побачивши ніж в руці ОСОБА_6 , ОСОБА_11 припинив бійку з ОСОБА_10 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 наніс один удар ножом, який тримав в правій руці, в область грудної клітини зліва ОСОБА_11 , в результаті умисних протиправних дій заподіявши останньому тілесні ушкодження, а саме проникаючу колото - різану рану лівої половини грудної клітини з частковим пошкодженням лівого купола діафрагми, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Вимоги, викладені в апеляційній скарзі, і узагальнені доводи особи, яка її подала.

З вказаним судовим рішенням не погодився захисник та прокурор та оскаржили в апеляційному порядку.

Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок суду першої інстанції, змінивши правову кваліфікацію кримінального правопорушення дій ОСОБА_6 з ч.1 ст. 121 на ст.. 124 КК України та відповідно до ст.. 49 КК України та абз. 3 ч.7 ст. 284 КПК України звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України та скасувати обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять належних та допустимих доказів, які беззаперечно вказують на доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, суд робить висновок про винуватість ОСОБА_6 виключно з показань потерпілого ОСОБА_11 ..

Однак наявні в матеріалах докази підтверджують вчинення обвинуваченим протиправних дій у випадку перевищення меж необхідної оборони.

Оскільки згідно пояснень свідка ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 саме потерпілий ОСОБА_12 був ініціатором сварки та перший наносив удари, а обвинувачений захищався, що дає висновки говорити про винуватість ОСОБА_6 тільки в скоєні тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні ним меж необхідної оборони.

Крім того суд першої інстанції незаконно обрав обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки обвинувачений майже за десять років слухання вказаного кримінального провадження не вчиняв жодних протизаконних дій, більш того прокурором не було заявлено клопотання про обрання вказаного запобіжного заходу.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі до доповненнях до неї просив, вирок суду першої інстанції змінити в частині не зарахування судом строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту у строк відбування покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання домашній арешт за правилами, передбаченими в частинні першій статті 71 КК України зі співвідношенням - 3 дні цілодобового домашнього арешту за 1 день позбавлення волі, з 19.11.2015 по 17.01.2016 року.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування закону, який підлягає застосуванню.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту до 17.01.2016 року, який мав бути зарахований судом у строк покарання обвинуваченому за приписами ч.7 ст. 72 КК України, проте зарахований не був.

Позиції учасників:

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_8 , заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. У своєму клопотанні прокурор просить звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п.4 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, вирок Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 вересня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КК України скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Висновки суду:

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти задоволення клопотання прокурора, колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, законодавцем передбачено перелік випадків звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема за закінченням строків давності.

Відповідно до ст. 417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує вирок і закриває кримінальне провадження. Тобто, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі встановлення обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності на те згоди підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого за ч.1 ст. 121 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

За правилами п.4 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років у разі вчинення тяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпра від 02 вересня 2025 року, обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років за злочин, який було вчинено 16 листопада 2015 року, тобто на момент розгляду апеляційної скарги минуло більш ніж 10 років.

Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність підстав для зупинення перебігу строку давності, зокрема даних про вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення чи вчинення умисних дій, направлених на ухилення від досудового розслідування або суду, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, на момент перегляду апеляційним судом вироку Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 вересня 2025 року, щодо ОСОБА_6 строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за висунутим йому обвинуваченням закінчилися, що є підставою для його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України.

Крім цього, обвинуваченому ОСОБА_6 у ході апеляційного розгляду роз`яснені правові підстави та умови звільнення від кримінальної відповідальності, на що він надав свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із підстав, які не є реабілітуючими та передбачені п.4 ч.1 ст.49 КК України, що відповідно до положень ч.3 ст.285 КПК України є умовою звільнення від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_6 надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК. Наслідки застосування вказаної норми закону йому зрозумілі.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку за необхідне у відповідності до вимог ст.288 КПК України звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження із підстав визначених п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Отже, клопотання прокурора, підлягає задоволенню, а вирок суду підлягає скасуванню.

У зв`язку із надходженням клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України, апеляційні скарги прокурора та захисника не розглядаються.

На підставі викладеного та керуючись ст. 284, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 121 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності - задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 вересня 2025 року за обвинуваченням, ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0002536 від 17.11.2015 року за обвинуваченням, ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою скасувати та звільнити останнього з під варти негайно.

Речові докази в рамках даного кримінального провадження, які зберігаються у камері схову Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, а саме:

-Куртку чоловічу чорного кольору, що належить потерпілому - знищити;

-Сорочку чоловічу в клітину, що належить потерпілому - знищити;

-Куртку чоловічу світло бежевого кольору, що належить ОСОБА_6 - знищити;

-Джинсові брюки, що належать ОСОБА_6 - знищити;

-Складний ніж із рукояткою коричневого кольору - знищити;

-Зразки крові ОСОБА_6 та ОСОБА_11 - знищити.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: