УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року

м. Київ

справа № 1-5/2000

провадження № 51-1313 ск20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчивши матеріали касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 08 квітня 2025 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року,

установив:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня

2025 року відмовлено у відкритті кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Волинського обласного суду

від 07 квітня 2000 року за нововиявленими обставинами.

Волинський апеляційний суд ухвалою від 18 листопада 2025 року залишив вказане рішення місцевого суду без змін.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_4 звернувся

з касаційною скаргою в якій просить Верховний Суд їх переглянути, оскільки вважає, що ці рішення постановлені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та скасувати їх і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що місцевий суд вирішуючи питання про відкриття провадження за його заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами фактично надав оцінку обставинам, на які він посилався, без проведення їх належної перевірки, тобто фактично розглянув його заяву по суті на стадії її допуску, чим порушив порядок визначений частинами 2 та 3

ст. 464 КПК. При цьому, замість залишення заяви без руху та встановлення строку для усунення недоліків, місцевий суд відмовив у відкритті провадження, чим порушив вимоги статей 464 та 467 КПК. Вказані порушення не були усунені апеляційним судом, який у своєму рішенні не дав належної відповіді на основні доводи апеляційної скарги, що суперечить вимогам ст. 370 КПК. Також звертає увагу на ігнорування судами першої та апеляційної інстанцій клопотань про призначення йому безоплатного захисника, викладених як у заяві, так і в апеляційній скарзі. На його думку, сукупність цих порушень не відповідає стандартам Європейського суду з прав людини та правовим позиціям Верховного Суду.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, наявні копії судових рішень, колегія суддів (далі - Суд) дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно

з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований главою 34 КПК, у якій наведений вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Відповідно до частини 2 статті 459 КПК нововиявленими обставинами визнаються: - штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

У пунктах 4, 5 частини 2 статті 462 КПК вказано, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування

з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

За змістом статей 459 - 467 КПК, процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

При цьому, відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 3 лютого 2020 року (справа № 522/14170/17) положення ч. 2 ст. 464 КПК про те, що суддя вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами, слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Волинського обласного суду від 07 квітня 2000 року відносно нього.

Місцевий суд, діючи у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, встановив, що заява засудженого не відповідає вимогам ст. 462 КПК, оскільки у ній не наведено обставин, які могли б бути віднесені до нововиявлених або виключних, та слугували б підставою для здійснення провадження в порядку, передбаченому главою 34 КПК.

Посилання засудженого в скарзі на те, що місцевий суд у своєму рішенні передчасно дав оцінку наведеним ним у заяві обставинам без їх перевірки,

є безпідставними. Згідно з вимогами кримінального процесуального закону, вирішуючи питання про відкриття провадження, суд зобов`язаний перевірити, чи відповідають обставини, на які посилається заявник, ознакам нововиявлених у розумінні ст. 459 КПК. Надання судом правової оцінки цим обставинам з точки зору їх юридичної природи та допустимості не є розглядом заяви по суті, не передбачає дослідження доказів або встановлення фактичних обставин і спрямоване виключно на з`ясування наявності підстав для відкриття провадження.

Доводи касаційної скарги засудженого про те, що суд першої інстанції був зобов`язаний залишити заяву без руху, а не відмовляти у відкритті провадження, не є прийнятними. Залишення заяви без руху застосовується у разі наявності процесуальних недоліків її оформлення, які можливо усунути. Натомість у цьому випадку, як вірно зазначено в ухвалі суду апеляційної інстанції, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що наведені засудженим обставини за своїм змістом не відповідають ознакам нововиявлених у розумінні ст. 459 КПК та фактично зводяться до незгоди засудженого з оцінкою доказів і висновками суду у вироку, що виключає можливість відкриття провадження незалежно від усунення будь-яких формальних недоліків заяви. Надання місцевим судом оцінки доводам заяви засудженого на стадії вирішення питання про відкриття провадження відповідає вимогам кримінального процесуального закону і не є розглядом заяви по суті.

Перевіривши заяву ОСОБА_4 та встановивши, що наведені в ній обставини не належить до нововиявлених у розумінні положень ч. 2 ст. 459 КПК місцевий суд правомірно дійшов висновку про відсутність підстав для відкритті провадження.

Не погодившись із цим рішенням ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.

Перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого Волинський апеляційний суд ухвалою від 18 листопада 2025 року погодився з правильністю висновків місцевого суду та залишив оскаржуване рішення без змін.

Як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, питання щодо прийнятності заяви засудженого про перегляд за нововиявленими обставинами вироку відносно нього було вирішено судами обох інстанцій з урахуванням положень глави 34 КПК та практики Верховного Суду.

Стосовно доводів касаційної скарги засудженого про порушення його права на захист у зв`язку з нерозглядом судом клопотання про призначення йому безоплатного захисника Суд зазначає, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 464 КПК при вирішенні питання про відкриття провадження за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд здійснює попередню перевірку такої заяви без проведення судового розгляду. Тому за відсутності підстав для відкриття провадження, передбачених ст. 459 КПК, питання про призначення захисника засудженому не могло вплинути на законність рішення місцевого суду, що не може вказувати про істотне порушення цим судом вимог кримінального процесуального закону.

Окрім того, як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, при перегляді рішення місцевого суду, участь в апеляційному розгляді брав захисник

ОСОБА_5 .

Доводи касаційної скарги засудженого не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях і не ставлять під сумнів їх законність.

Ухвали місцевого та апеляційного судів відповідають вимогам ст. 370 КПК.

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення касаційної скарги

ОСОБА_4 . Суд не вбачає.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2025 року та ухвалу Волинського апеляційного суду

від 18 листопада 2025 року через відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3