У Х В А Л А

05 грудня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , що погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001119 від 22 вересня 2025 рокупро застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в :

слідчий як сторона кримінального провадження звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1 КК України, а саме у перевищенні військовою службовою особою влади та службових повноважень, тобто в умисному вчиненні дій, які явно виходять за межі наданих прав чи повноважень, якщо ці дії заподіяли істотну шкоду, вчинені в умовах воєнного стану. 4 грудня 2025 року останньому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Слідство вважає, що з врахуванням інкримінованого останньому злочину, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років, підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (документи про призов і мобілізацію ОСОБА_7 ); тиснути на свідків, у тому числі на колег по роботі, з метою надання ними інших свідчень; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Незастосування запобіжного заходу унеможливлює запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, пояснив, що на його думку необхідність обрання запобіжного заходу є обґрунтованою та підтверджується зібраними у справі доказами. Переконаний, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, незастосування запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому просить клопотання задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти клопотання частково заперечили. Щодо обставин кримінального правопорушення підозрюваний заперечень не надав. Пояснив, що камери у працівників розрядились, а тому відеозаписів події немає. Проте сторона захисту підозру вважає необґрунтованою. Така не місить доказів завдання ударів саме підозрюваним. Уважає, що ОСОБА_5 не є службовою військовою службовою особою у розумінні примітки до ст. 425, а отже не є суб`єктом інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Щодо застосування запобіжного заходу не заперечили, проте захисник зазначив, що у зв`язку із продовженням проходженням служби ОСОБА_5 не зможе обмежити спілкування із свідками, які також є військовослужбовцями. Окрім цього, навіть з застосуванням запобіжних заходів йому прийдеться пересуватись по області у зв`язку із виконанням наказів керівництва щодо супроводу військовозобов`язаних, а тому просить обмежити ОСОБА_5 пересування Львівською областю.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисник, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001119 від 22 вересня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1 КК України.

4 грудня 2025 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, а саме у тому, що 07.09.2025 приблизно о 14 год. 30 хв., солдат ОСОБА_5 перебуваючи у складі групи оповіщеня військовозобов`язаних і достовірно знаючи про те, що за кріплений за ним портативний відеореєстратор (боді-камера) №50 не здійснює фото і відеофіксацію, знаходячись по вулиці Миколайчука, біля будинку №24 у м. Львові, помітивши громадянина ОСОБА_7 , який рухався пішки по вулиці, почав бігти у сторону громадянина ОСОБА_7 з метою перевірити військово-облікові документи, але громадянин ОСОБА_7 в свою чергу почав убігати від нього по тротуару.

Однак, солдат ОСОБА_5 , перебуваючи у складі групи оповіщеня військовозобов`язаних і достовірно знаючи про те, що за кріплений за ним портативний відеореєстратор (боді-камера) №50 не здійснює фото і відеофіксацію, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, приблизно о 14 год. 30 хв. 07.09.2025, наздогнавши громадянина ОСОБА_7 з метою перевірки його документів як військовозобов`язаного по АДРЕСА_1 , перевищуючи надану йому в умовах воєнного стану владу та службові повноваження в умовах воєнного стану щодо здійснення заходів із оповіщення військовозобов`язаних, задля примушення громадянина ОСОБА_7 до його зупинки і протиправного фізичного затримання (без складання протоколу затримання співробітником поліції), з метою перевірки його документів як військовозобов`язаного, обхопив тулуб ОСОБА_7 двома руками, і застосовуючи фізичну силу, яка не була необхідною для затримання громадянина ОСОБА_7 , неправомірно здійснив стискання верхньої частини тулубу громадянина ОСОБА_7 двома руками, прижимаючи його до себе з метою спричинення фізичного болю та травми громадянину ОСОБА_7 , і таким чином стискав протягом 15 секунд, в результаті чого ОСОБА_7 завдано синець на лівому плечі та сінець на грудях зліва на межі з ділянкою плечового суглобу, а також завдано злам лівої плечової кістки на рівні великого горбка із незначним зміщенням кісткових фрагментів без ознак консолідації, що згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до середнього ступеню тяжкості.

Внаслідок умисних протиправних дій солдата ОСОБА_5 , які виразились у перевищенні службових повноважень військової службової особи, залученої до оповіщення військовозобов`язаних, заподіяно істотну шкоду фізичній особі ОСОБА_7 і державі, в особі районного центру комлектування та соціальної підтримки, яка виразилась у заподіянні громадянину ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а саме зламу лівої плечової кістки на рівні великого горбка із незначним зміщенням кісткових фрагментів без ознак консолідації, а також у заподіянні істотної шкоди авторитету держави, що підірвало довіру суспільства до інституції районного центру комлектування та соціальної підтримки, що також зруйнувало її репутацію серед громадян в умовах воєнного стану під час здійснення оповіщення і призову на військову службу громадян.

Таким чином слідство вважає, що солдат ОСОБА_5 вчинив перевищення військовою службовою особою влади та службових повноважень за викладених вище обставин, тому обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України у перевищенні військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто в умисному вчиненні дій, які явно виходять за межі наданих прав чи повноважень, якщо ці дії заподіяли істотну шкоду, вчинені в умовах воєнного стану.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (Murray v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Окрім цього, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор на даному етапі слідства довів обґрунтованість підозри, висунутої підозрюваному. На даній стадії слідчий суддя позбавлений можливості перевіряти доведеність вини у скоєнні цих злочинів чи перевіряти доведеність правильності кваліфікації дій підозрюваного.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя частково погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Так, дійсно, ОСОБА_5 може не прибувати до слідчого, може призвести до зволікань з боку підозрюваного щодо подальшої явки до слідчого, оскільки його планується допитати як підозрюваного та у подальшому здійснити слідчий експеримент, відкриття матеріалів провадження, ознайомитись з кримінальним провадженням. Не прибуття на допит і на інші слідчі та процесуальні дії підозрюваним може викликати труднощі у проведенні слідчих дій та процесуальних дій із нею, у тому числі про повідомлення йому про завершення досудового розслідування і його ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що спричинить затягування строків досудового розслідування та перешкоджатиме слідству.

Крім того, існує ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на потерпілого ОСОБА_7 і на свідків кримінального правопорушення, а саме на осіб, з якими він працює, тобто на свідків військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Таким чином, з метою виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, визначених ст. 177 КПК України, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню та незаконно впливати на потерпілого та свідків, слід клопотання задоволити та обрати підозрюваному запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

З врахуванням доводів захисту щодо необхідності пересуватись територією Львівської області, щодо чого прокурор не заперечив, а тому слід покласти на підозрюваного обов`язок не покидати територію Львівської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 179, 194, 196, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

клопотання задоволити частково.

Застосувати у кримінальному провадженні №0001119 від 22 вересня 2025 рокущодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк два місяці із покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) не покидати територію Львівської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) не спілкуватись із потерпілим ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Письмово під розпис повідомити підозрюваного про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 9 грудня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_18