13 січня 2026 року м. Запоріжжя
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке вмотивоване наступним.
В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «А-ЕНЕРГО» здійснюючи господарську діяльність, пов`язану з поводженням (утилізацією) небезпечними відходами, на території розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Сонячне шосе, 23 в результаті чого забруднюють атмосферне повітря шкідливими для довкілля речовинами, відходами внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для довкілля, а також внаслідок порушення спеціальних правил поводження із небезпечними відходами, допустили забруднення земельної ділянки речовинами, відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для довкілля, що створило небезпеку для довкілля.
09 січня 2026 року у період часу з 12 годин 44 хвилин до 14 годин 07 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 08.01.2026, було проведено обшук за місцем мешкання заступника директора з виробництва ТОВ «А-Енерго» ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон NOKIA imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «лайфселл» абонентський номер НОМЕР_3 , який упаковано до сейф-пакету CRI1112843.
Вилучені речі відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки можуть містити сліди кримінальних правопорушень та інші відомості, які можуть бути використанні як докази.
У органу досудового розслідування виникла необхідність у призначенні судової комп`ютерно-технічної експертизи по вилученому мобільному телефону, на якому можуть міститься інформація про виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання та викиди забруднюючих шкідливих речовин.
З метою попередження знищення, приховування, пошкодження вищезазначеного майна, слідчий просить накласти на нього арешт.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Вважав, що мобільний телефон вилучений слідчим з порушенням приписів ч. 2 ст. 168 КПК України. Слідчий мав можливість та достатньо часу для копіювання інформації, що міститься на телефоні.
Заслухавши слідчого та представника власника майна, вивчивши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить наступних висновків.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен: перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів; враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора; взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 08.01.2026 надано дозвіл на обшук квартири АДРЕСА_2 , з метою відшукання документів дозвільного характеру (дозволи на викид в атмосферу речовин, документи, в яких обґрунтовуються обсяги та викиди забруднюючих речовин; звіт по інвентаризації стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, обладнання; оцінка впливу на довкілля, документація на очисні споруди), документів про права обов`язки осіб, відповідальних за дотримання правил стосовно очистки та викидів, друкованих та рукописних записів, в яких можуть бути відомості про джерела забруднення атмосферного повітря, журналів обліку виробничих відходів, транспортних документів на перевезення відходів виробництва (наряди, накладні, дорожні листи тощо), документів про прийняття відходів, документів про проектну документацію, паспортів технічного стану обладнання та устаткування, актів про введення в експлуатацію стаціонарних джерел викидів підприємства, документів, що містять відомості про встановлені дефекти, поломки, ремонти, документів щодо перевірок та контролю відповідних систем, що впливають на забруднення атмосферного повітря, документів та знарядь, що прямо чи опосередковано використовувались для виготовлення та приховування забруднюючих речовин та іншим чином зафіксували обставини злочинної діяльності, а саме - засобів зв`язку (мобільні телефони, сім карти операторів стільникового зв`язку), комп`ютерної техніки (системні блоки стаціонарних комп`ютерів, ноутбуків), цифрових носіїв інформації, засобів фото-, відео фіксації (відеокамери, фотоапарати, відео реєстратори, системи відеоспостереження), листувань чи інших форм поштового обміну інформацією, документів, блокнотів, чорнових записів, речей і предметів, що зберегли сліди злочину чи інформацію про виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи викиди забруднюючих шкідливих речовин, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Отже, 09.01.2026 слідчим в ході обшуку вилучені речі, дозвіл на відшукання яких надано в ухвалі слідчого судді про обшук, що спростовує доводи представника власника майна про протиправність їх вилучення.
Аналіз фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 241, ч. 2 ст. 239, ч. 2 ст. 364-1 КК України, викладених у клопотанні слідчого та доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження, дозволяє дійти висновку, що вилучені слідчим під час обшуку мобільний телефон з сім-карткою можуть зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже, зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Майно, яке має ознаки речового доказу, може бути вилучено та арештовано незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
З урахування вищевикладеного, слідчий суддя доходить висновку, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного вище мобільного телефону з сім-карткою з метою забезпечення збереження речових доказів є необхідним на даній стадії кримінального провадження, сприятиме досягненню дієвості кримінального провадження, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи його власників.
Причетність вилучених слідчим речей та документів до кримінального провадження має бути перевірена в ході досудового розслідування в розумні строки.
З урахуванням вищевикладеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон NOKIA imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «лайфселл» абонентський номер НОМЕР_3 , вилучений 09.01.2026 під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном до скасування арешту у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.
Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокуророві, власникові майна.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складений 15 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1