ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 405/3851/25
провадження № 1-кп/753/1994/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у залі суду у м. Києві під час судового засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 05.01.2025 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 263 КК України, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

УСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду міста Києва з Верховного суду за визначеною підсудністю надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні вернулась до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У поданому клопотанні прокурор в обґрунтування продовження існування ризиків, передбачених п.1, 4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України посилався на те, що ризики, визначені ухвалою суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наразі є дійсними та триваючими. Також, з огляду на тяжкість висунутого ОСОБА_6 обвинувачення та покарання, яке йому загрожує за вчинення злочину, він може переховуватись від суду. Крім цього, прокурором наведено обґрунтовування про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 під час судового засідання не заперечували проти продовження запобіжного заходу.

Щодо клопотання прокурора з приводу продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку перебування під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано тим, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Ухвалою Подільського районного суду міста Кропивницького від 27 червня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 25 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 серпня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 02 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Так, вказане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового провадження.

Оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання щодо можливості продовження запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Під час розгляду цього клопотання суд дійшов висновку, що ризики, встановленні при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу та продовження строку його дії, не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, яке інкриміноване ОСОБА_6 , а саме вчинення кримінального правопорушення, найсуворіше покарання за яке передбачене у виді довічного позбавлення волі (ч. 2 ст. 111 КК України), суд погоджується із доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існував на час застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу під час досудового розслідування та на час розгляду цього клопотання не припинив існувати.

Означене покарання в разі визнання ОСОБА_6 винуватим в сукупності з іншими обставинами, може свідчити про існування мотивів та підстав для обвинуваченого переховуватися від суду.

Також, на думку колегії суддів продовжує існувати і ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, адже військова агресія проти України продовжується, а обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_6 пов`язане саме зі сприянням представникам РФ в проведенні підривної діяльності проти України, то вказаний ризик, після скерування обвинувального акту до суду не зменшився, а навпаки збільшує вірогідність його настання внаслідок обізнаності обвинуваченого з усіма наявними матеріалами кримінального провадження.

Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення, або продовження вчиненого кримінального правопорушення, суд оцінює як високий, оскільки, злочин, інкримінований ОСОБА_6 вчинявся на протязі тривалого часу в інтересах російської федерації, і наявність стійких соціальних зв`язків та місця роботи, жодним чином не впливала на мотиви його вчинення, а тому, враховуючи, що військовий стан наразі триває, збройна агресія російської федерації також не припинилась, тому підстави вважати, що вказаний ризик зменшився, у суду відсутні.

На підставі вищевикладеного, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, а також можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність обставин, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись у місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Крім того, ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Таким чином, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, суд, враховуючи кваліфікацію дій обвинуваченого, підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, а також продовження правового режиму воєнного стану, не визначає обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави.

Керуючись ст.ст.183,199,331 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 діб, а саме до 22.11.2025 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення.

Головуючий суддя

Суддя

Суддя