Справа № 209/8278/25
Провадження № 1-кп/209/314/25
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

30.10.2025 року Дніпровський районний суд м. Кам`янського Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника який приймає участь в режимі відеоконференції - адвоката ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження відносно обвинувачених запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженню 1-кп/209/314/25 відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 обвинувачених у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскільки останні обвинувачуються у вчиненні тяжкого умисного злочину, усі обвинувачені раніше неодноразово судимі, можуть переховуватися від суду, впливати на потерпілу та свідків, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_10 проти задоволення клопотання заперечувала, вказувала, щло досить тривалий час перебуває під вартою, ризики необґрунтовані, має малолітню дитину та чоловіка, просила обрати більш м`який запобіжний захід.

ЇЇ захисник адвокат ОСОБА_5 підтримав свою підзахисну надав письмові заперечення проти клопотання, які також підтримав в судовому засіданні, згідно яких вказав, що прокурором не доведено наявності існування ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України. Наголошував на тому, що обвинувачена не вчиняла жодних насильницьких дій щодо ОСОБА_11 та не має наміру переховуватися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказує на те, що ОСОБА_10 перебуває у зареєстрованому шлюбі, має постійне місце проживання, де проживає разом із чоловіком і має на утриманні малолітню дитину 2023 року народження.

Обвинувачений ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечував, вказав суду, що також необґрунтовано тримається під вартою тривалий час, ризики необґрунтовані, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_6 також проти задоволення клопотання заперечував, вказав суду, що також необґрунтовано тримається під вартою тривалий час, ризики необґрунтовані, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Їх захисник адвокат ОСОБА_8 підтримала позицію своїх підзахисних, додала також, що ризики необґрунтовані жодним чином, не вказано на те, чи вони зменшилися, чи змінилися, прокурор формально підійшла до даної процесуальної дії. Просила змінити запобіжні заходи підзахисних на більш м`який.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та вислухавши думку учасників, суд приходить до наступного.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора у контексті наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд встановив, що вони є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують.

Відповідно до клопотання прокурора метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам переховування та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Стосовно ризику переховування, суд враховує тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, тому розуміючи невідворотність можливого покарання, останні можуть вдатися до відповідних дій.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у випадку визнання їх винуватими у вчиненні злочину, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, суд враховує ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, іншого запобіжного заходу, що може значно ускладнити органам правопорядку вжиття заходів реагування на таку поведінку обвинуваченого та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Крім того є виправданим і ризик вчинення цими обвинуваченими нового умисного злочину, оскільки обвинувачені раніше неодноразово судимі, мають стійку антисоціальну поведінку, та зневажливо ставляться до суспільства, встановлених у ньому правил, життя та здоров`я інших осіб, що свідчить про особливу вагомість встановлених щодо них ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.

Викладені обставини у сукупності свідчать про те, що застосування до цих обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

Оскільки у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що зазначено у клопотанні, заявлені ризики виправдовують тримання останніх під вартою.

Що стосується доводів захисників про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні злочину, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, а тому, будучи обізнаними про ступінь тяжкості інкримінованого їм злочину та покарання, яке загрожує їм у разі визнання їх винуватими, існує реальний ризик того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні.

Щодо посилань захисника ОСОБА_5 про те, що обвинувачена ОСОБА_10 є заміжньою, має малолітню дитину, слід зазначити, що вказані обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки.

Щодо посилань захисника ОСОБА_5 про те, що можливо застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суд вважає, що вони не заслуговують на увагу, оскільки обвинуваченій інкримінується вчинення злочину із погрозою застосування насильства, що виключає призначення застави.

Щодо посилань захисника ОСОБА_8 , що клопотання необґрунтоване та не озвучене належним чином, суд зазначає, що всі доводи та обґрунтування клопотання викладені в них прокурором та не потребують згідно закону їх цитування дослівно під час судового засідання, щодо доводів захисника про необґрунтованості та недоведеність ризиків, висновки суду викладені вище в ухвалі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , подовжити до 27.12.2025 року до 22.00 годин.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення або з дати отримання її копії обвинуваченими.

Головуючий у кримінальному провадженні,

суддя ОСОБА_1