У Х В А Л А

Справа № 149/3581/25

Провадження №1-кс/149/643/25

03.11.2025 р. м. Хмільник

Слідчий суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , дослідивши матеріали клопотання ОСОБА_2 про зняття орієнтування з транспортного засобу,

ВСТАНОВИВ:

03.11.2025 слідчому судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_2 про зняття орієнтування з транспортного засобу. Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді скасовано арешт автомобіля Jeep Liberty, д.н.з. НОМЕР_1 накладений постановою слідчого в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000565 від 22.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України. Однак при зверненні до ІНФОРМАЦІЯ_1 йому було роз`яснено, що у них відсутня правова підстава для зняття орієнтування з транспортного засобу, оскільки ухвалою суду вказне питання не порушувалось.

Дослідивши клопотання, слідча суддя дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження, з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження охоплює досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п.10 ч.1 ст.3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Статтею 132 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 131 КПК України визначено вичерпний перелік заходів забезпечення кримінального провадження, а саме: 1) виклик слідчим, дізнавачем, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 4-1) тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що встановлення чи скасування орієнтування на автомобіль не є заходом забезпечення кримінального провадження, а тому у слідчого судді відсутні, визначені КПК, повноваження вирішувати вказане питання.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції

Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді від 22.03.2023 скасовано арешт на майно, а саме транспортний засіб Jeep Liberty, д.н.з. НОМЕР_1 .

Системне тлумачення приписів ст. 304 КПК України у взаємозв`язку зі ст. 26 КПК України вказує, що слідчий суддя після надходження у його провадження скарги повинен встановити, чи скарга відповідає вимогам процесуального закону. Для цього необхідно встановити, чи: 1) скарга була подана особою, що має право подавати скаргу, 2) скарга підлягає розгляду слідчим суддею цього суду; 3) подана в строк, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК, а також 4) оскаржується рішення, дія чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, яка підлягає оскарженню (тобто, належить до зазначених у ч. 1ст. 303 КПК).

Положеннями КПК України не врегульовано питання щодо наслідків подання клопотання, що не передбачено нормами КПК України, зокрема про визнання недопустими доказів слідчому судді на стадії досудового розслідування. Разом з тим, згідно з ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; недоторканність права власності; диспозитивність (ст. 7 КПК України).

Змагальність кримінального процесу передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 4 ст.304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню. На даний час питання щодо зняття арешту майна у кримінальному провадженні вирішено на підтсаві ухвали слідчого судді, що набрала законної сили, і заявником не порушується.

Враховуючи викладене, виходячи із сутнісного критерію, закладеного законодавцем при визначенні загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини у кримінальному провадженні, з урахуванням приписів ст. 2 КПК України, а також вимог ч. 7 ст. 304 КПК України, слідча суддя вважає, що наявні правові підстави саме для відмови у відкритті провадження за поданим клопотанням.

Керуючись ст. ст.2, 3, 9, 24, 26, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 про зняття орієнтування з транспортного засобу.

Ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1