Провадження №1-кс/523/8030/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , в присутності підозрюваного, розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Управління Служби Безпеки України в Одеській області ОСОБА_5 , в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000230 від 09.04.2025, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерне Ізмаїльського району Одеської область, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням прокурора, звернувся до Пересипського районного суду міста Одеси з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 мотивуючи, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при застосуванні запобіжного заходу на даній стадії досудового розслідування не відпали.

У клопотанні зазначається, що відносно ОСОБА_6 необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1-4 та п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 , під час судового засідання заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що заявлені ризики є необґрунтованими та належним чином не доведеними. У зв`язку з цим просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, позицію захисника та підозрюваного, вивчивши клопотання про продовження строку тримання під вартою та матеріали, якими воно обґрунтовується, дійшов наступних висновків.

02.10.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.

02.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.

03.10.2025 ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси (справа № 523/13567/25, провадження № 1-кс/523/6442/25 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 30.11.2025.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- відповіддю ГВ КР Управління СБ України в Одеській області на доручення про проведення слідчих (розшукових) дій (в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України) № 65/1/1/4842 від 30.09.2025; повідомленням Ізмаїльського РВ Управління СБ України в Одеській області про кримінальне правопорушення № 65/27/1190 від 01.10.2025 (рапорт уповноваженої особи № 65/27/1189 від 01.10.2025), про обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 01.10.2025, згідно з яким в ході проведення огляду місця події поблизу будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_6 вилучено саморобний вибуховий пристрій, який складався із вищевказаних компонентів;

- долученими до протоколу огляду місця події довідками ВТУ ГУ НП в Одеській області: актом знешкодження вибухових матеріалів або таких, що їх нагадують, № 306 від 01.10.2025; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 778 від 01.10.2025; довідками про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів №№ 444, 445, 446, 447 від 01.10.2025, в яких спеціалістами-вибухотехніками ВТУ ГУ НП в Одеській області докладно описані компоненти і конструкція саморобного вибухового пристрою;

- вилученим в ході огляду місця події мобільним телефоном ОСОБА_6 : марки SAMSUNG, модель SM-A037F/OS, серійний номер S/N: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , в якому наявне листування між ОСОБА_6 і невстановленим представником розвідувального органу Російської Федерації щодо організації, підготовки і вчинення терористичного акту;

- протоколом обшуку від 02.10.2025 за результатами проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого вилучено сировина та інші складові які використовувалися для виготовлення саморобного вибухового пристрою, а також сипучу білу речовину, яка відноситься до 1 категорії небезпечних вибухових речовин;

- показами свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 02.10.2025 про обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення;

- іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 в рамках кримінального провадження закінчується 30.11.2025 року.

Слідчий в клопотанні зазначає, що завершити досудове розслідування до вказаного строку не є можливим внаслідок особливої складності кримінального провадження, в тому числі через тривалість проведення призначених судових експертиз; великого об`єму матеріалів кримінального провадження; запровадження правового режиму воєнного стану на території України та в тому числі на території Одеської області; запровадження графіків відключень електроенергії на території України та в тому числі на території Одеської області, завантаженість експертних установ, що проводять судову експертизу за експертними спеціальностям 5.1 (дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу), 5.2 (дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху); судової експертизи за експертними спеціальностями 5.1 (дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу), 8.11 (дослідження речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин); цитологічної експертизи; судово медичної молекулярно-генетичної експертизи, у зв`язку з чим неможливо отримати інформацію від державних органів та установ у розумні строки.

Таким чином, у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

- отримати відповідь на доручення з протоколами огляду вилученої під час огляду місця події 01.10.2025 та обшуку 02.10.2025 мобільної техніки;

- отримати висновок комплексної судової експертизи за експертними спеціальностям 5.1 (дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу), 5.2 (дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху), відносно вилучених в ході огляду місця події 01.10.2025 предметів;

- отримати висновок комплексної судової експертизи за експертними спеціальностями 5.1 (дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу), 8.11 (дослідження речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин), відносно вилучених в ході обшуку 02.10.2025 предметів;

- отримати висновки цитологічних експертиз;

- здійснити відбір біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_6 ;

- призначити судово медичну молекулярно-генетичну експертизу та отримати її висновок;

- встановити співучасників або додаткових свідків дій, у вчиненні яких підозрюються ОСОБА_6 ;

- отримати характеризуючі дані відносно підозрюваних від органів державної влади та державних установ;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України;

- виконати вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а саме скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відомості, які будуть отримані в результаті перелічених слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, мають значення доказів у кримінальному провадженні, оскільки підтвердять або спростують причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення за обставинами кримінального провадження та інших кримінальних правопорушень, про підозру у вчиненні яких йому не повідомлялось. Крім того, дотримання положень ст. 290 КПК України щодо відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту надасть суду право для допущення відомостей, що містяться у них, як доказів.

Зі змісту клопотання слідчого вбачається, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які враховувались під час застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились, оскільки, перебуваючи на свободі підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на території інших держав, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру; його зв`язком з представниками країни-агресора - російської федерації; проживанням в Одеському районі Одеської області - прикордонному регіоні поблизу державного кордону України з Республікою Молдовою; відсутністю в нього постійної роботи і засобів існування;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії; тим, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлені; тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не встановлені; тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі на осіб, обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, але на даний час не встановлених, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру; тим, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлені; тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не встановлені і не допитані;

-вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується його зв`язком з представниками країни-агресора - російської федерації.

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо, зважаючи на вище перелічені ризики.

Зазначені ризики не зменшилися, що, згідно ст. 177 та ст. 199 КПК України, є підставою для продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5§ 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, §57).

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.

Юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК). Відповідне судове рішення, як передбачено частиною другою статті 371 зазначеного Кодексу, ухвалюється в нарадчій кімнаті. До цього часу висловлювати власну позицію по суті справи, а також вчиняти будь-які дії, що є прямим або опосередкованим проявом такої позиції, суд не вправі, оскільки це може викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991).

За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики є належно обґрунтованими.

Прокурор довів, що продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_6 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, пов`язане з існуванням ризиків, які були підставами для застосування такого запобіжного заходу, про які йдеться в ухвалі слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси від 03.10.2025 року.

Відомості, які міститься у матеріалах доданих до клопотання, у своїй сукупності доводять не лише обґрунтованість підозри, але й свідчать про те, що ризики, передбачені п.1-4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати і на даний час не зменшилися.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту щодо зменшення обсягу заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні.

При цьому слідчий суддя зауважує, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Щодо доводів сторони захисту з приводу можливості зміни підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, то слідчий суддя бере до уваги характер вчинених кримінальних правопорушень, покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України, які як встановлено на даний час не зменшились та продовжують існувати.

З огляду на наведені обставини підозри, покарання, яке загрожує ОСОБА_6 в разі визнання його винним, переконливість наявних ризиків, які не зменшились та продовжують існувати, в сукупності з відомостями про особу підозрюваного, характер вчинення кримінальних правопорушень та його роль у їх вчиненні, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним вище ризикам, а тому вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

Обставин, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_6 під вартою не встановлено.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Згідно ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

03.10.2025 ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси (справа № 523/13567/25, провадження № 1-кс/523/6442/25 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 30.11.2025.

На думку слідчого судді, слідчим у клопотанні, а прокурором у судовому засіданні доведено, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо внаслідок особливої складності кримінального провадження, оскільки органу досудового розслідування необхідно ще провести додаткові слідчі дії.

У зв`язку із наведеним, клопотання слідчого СВ Управління Служби Безпеки України в Одеській області ОСОБА_5 , в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000230 від 09.04.2025, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слід задовольнити, продовживши ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, в межах строку досудового розслідування.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, слідчий суддя, відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, не вважає за доцільне визначати останньому заставу.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого та продовжити відносно підозрюваного строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку проведення досудового розслідування без визначення розміри застави.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Управління Служби Безпеки України в Одеській області ОСОБА_5 , в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за №0000230 від 09.04.2025, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 25.01.2026 року включно, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1