Справа № 565/2657/25
Провадження № 1-кп/565/178/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області кримінальне провадження №0000346 від 04 жовтня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнецовськ, Рівненської області, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Рівненського міського суду від 22 квітня 2022 року, за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з ДУ «Дрогобицька виправна колонія №(40)» 08 липня 2025 року по закінченню терміну відбування покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.1 ст.347 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи звільнений 08 липня 2025 року із місць позбавлення волі, зокрема з ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40», де відбував покарання за вчинення ряду умисних тяжких злочинів, маючи в розумінні ст.89 КК України не зняту та непогашену судимість, 04 жовтня 2025 приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на прилеглій території до багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що на першому поверсі в під`їзді №8 даного будинку, зокрема у квартирі АДРЕСА_3 проживає поліцейський офіцер громади СВГ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_8 , який в минулому, у зв`язку з виконанням службових обов`язків, відносно його товаришів складав адміністративні матеріали, за результатами документування обставин вчиненням ними адміністративних правопорушень, маючи особисту неприязнь до нього у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вирішив вчинити дії, спрямовані на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень та пошкодження його майна.

На виконання свого злочинного наміру, 04 жовтня 2025 року приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_4 , з хуліганських спонукань, перебуваючи на прилеглій території до будинку АДРЕСА_2 нецензурно висловився в адресу ОСОБА_8 , а за тим, не дивлячись на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 його відмовляли та не вчиняли будь-яких протиправних дій, увійшов до приміщення під`їзду №8 даного будинку та зупинився поряд передпокою, який веде до квартири АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_8 спільно зі своєю дружиною та малолітньою дитиною.

Далі, ОСОБА_4 , переконавшись в тому, що вхідні двері, які ведуть до передпокою квартири АДРЕСА_4 , перебувають у зачиненому стані, діючи умисно, з хуліганських спонукань, взутими ногами, з метою пошкодження майна працівника правоохоронного органу, завдав не менше двох ударів по площині вказаних дверей, тим самим здійснивши їх механічне пошкодження, чим заподіяв ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 2 800,00 грн.

Таким чином, своїми діями, які виразилися в умисному пошкодженні майна, що належить працівнику правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням службових обов`язків працівником правоохоронного органу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.347 КК України.

Крім цього, 04 жовтня 2025 року приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в передпокої біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , де проживає поліцейський офіцер громади СВГ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_8 , який є працівником правоохоронного органу, скориставшись тим, що останній вийшов з приміщення вказаної квартири та перебував поряд нього у дезорієнтованому стані, реалізовуючи свій вищезазначений злочинний умисел, на ґрунті неприязного відношення та зневажливого ставлення до працівників правоохоронних органів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання негативних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, висловив для ОСОБА_8 словесну погрозу, а за тим з метою її реалізації, умисно кулаком правої руки завдав йому один удар в ділянку грудної клітки зліва, внаслідок чого останній втративши координацію впав на підлогу у під`їзді.

Вказаними умисними діями ОСОБА_4 для ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці грудної стінки, припухлості в ділянці лівого колінного суглобу, садна лівого передпліччя та лівої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми діями, які виразилися в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини вчинення правопорушень, які викладені у обвинувальному акті, вказав, що усвідомив протиправність своїх дій, просив його суворо не карати.

Показання обвинуваченого щодо фактичних обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень відповідають даним, наведеним у обвинувальному акті.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд обмежити обсяг дослідження доказів по справі, а саме: просив не досліджувати докази по доказуванню події кримінальних правопорушень, його винуватості, оскільки винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнає повністю, визнає час, місце та спосіб вчинення кримінальних правопорушень.ОСОБА_4 вказав, що він розуміє, що в разі визнання судом недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Прокурор та захисник проти обмеження обсягу дослідження доказів по справі не заперечували.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності.

Враховуючи відсутність заперечень учасників судового розгляду, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, так як вони ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що учасники судового провадження вірно розуміють зміст цих обставин. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового розгляду у суду немає.

На підставі наведеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в умисному пошкодженні майна, що належить працівнику правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням службових обов`язків працівником правоохоронного органу та в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, та дійшов висновку, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.345, ч.1 ст.347 КК України.

При визначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно із ст.12 КК України, є нетяжкими злочинами, дані про особу обвинуваченого, який на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, поліцейським офіцером громади характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, має незняту та непогашену судимість.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

Потерпілий у заяві від 04 листопада 2025 року вказав, що примирився з ОСОБА_4 , ніяких претензій майнового, морального чи матеріального характеру до нього не має, майнова шкода, завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 усунута та відшкодована в повному обсязі, він вибачився та щиро розкаявся. Потерпілий просить прийняти рішення під час судового розгляду про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з випробуванням та встановленням іспитового строку.

У досудовій доповіді органу пробації щодо ОСОБА_4 зазначено, що у разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до ч.3 ст.76 КК України :виконати заходи, передбачені пробаційною програмою; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З урахуванням зазначеного суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статей закону, що передбачають кримінальну відповідальність, у виді обмеження волі та у виді позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання слід шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Водночас, зважаючи на те, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, враховуючи, позицію потерпілого та те, що обвинувачений вину визнав повністю та у вчиненому щиро розкаявся, шкоду потерпілому відшкодував, наявність обставин, що пом`якшують покарання,суд дійшов висновку що вказані обставини дають підстави для звільнення від відбування покарання обвинуваченого з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На думку суду, таке покарання є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 грудня 2025 року.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, згідно з ст.377 КПК України ОСОБА_4 слід негайно звільнити з-під варти, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 349, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.1 ст.347 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років,

- за ч.1ст.347 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Вараський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1