Провадження № 1-кс/643/6770/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000521 від 19.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 436-2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

Слідчим відділом УСБУ в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000521 від 19.04.2024 , в якому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , будучи уродженцем і мешканцем м. Харкова, після закінчення у 2013 році Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, здобувши вищу освіту магістра по спеціальності «Право» та професійної кваліфікації юриста, замість того, щоб застосувати юридичні знання про право, державу, управління, які дають змогу професійно займатися юридичною діяльністю та працювати в державних установах, приватних компаніях, а також адвокатом, суддею, прокурором, нотаріусом чи слідчим у системі правоохоронних органів, не являючись прихильником української державності, самостійності та незалежності України, перебуваючи під інтелектуальним впливом ідей імперської російської ідеології, після подій 2014 року вирішив покинути територію України та вибув на не підконтрольну Україні територію Донецької області.

Таким чином, він порушивши правовий зв`язок з державою Україна, який до того знаходив свій вияв у взаємних правах та обов`язках, не маючи патріотичних переконань, проігнорував ту обставину, що в умовах 2014 року Україна була змушена докладати необхідних зусиль щодо забезпечення своєї безпеки, а тому й вдалася до внутрішньодержавного заходу, що створило надалі відповідні умови для протистояння загрозам. При цьому введення особливого стану в державі було вимушеною мірою під якою слід розуміти надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень для відвернення загрози та забезпечення безпеки і здоров`я громадян, нормального функціонування національної економіки, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, захисту конституційного ладу.

Крім того, ОСОБА_9 , перебуваючи в умовах політичних подій в Україні з початку 2014 року, був достовірно обізнаним про те, що протягом березня - квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та збройних сил російської федерації (далі рф) представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих рф, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07.04.2014 у м. Донецьку створено терористичну організацію «донецька народна республіка» (далі днр), а 27.04.2014 у м. Луганську терористичну організацію «луганська народна республіка» (далі лнр), у складі яких були утворені незаконні збройні формування.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, стали окупованими рф (під юрисдикцією окупаційної адміністрації рф), починаючи з 07.04.2014, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Відповідно до ст. ст. 2 та 5 Конституції України територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою, а право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Ніхто не може узурпувати державну владу. Відповідно до ст. 69 Конституції України народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум.

Питання про зміну території або конституційного ладу в Україні вирішуються виключно на всеукраїнському референдумі, який може бути назначений тільки Верховною Радою України, при цьому остання не надавала свого дозволу на проведення всеукраїнського референдуму щодо зміни меж території України та конституційного ладу в України.

Відповідно до ст. 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Згідно ст. 2 Конституції України, суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Відповідно до ст. 5 Конституції України, Україна є республікою. Носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні, основні засади якого визначено в розділах І, III, XIII Конституції України, належить виключно народові. Тобто, тільки народ має право безпосередньо, шляхом всеукраїнського референдуму визначати конституційний лад в Україні, який закріплюється Конституцією України, а також змінювати конституційний лад внесенням змін до Основного Закону України в порядку, встановленому його розділом XIII.

Згідно ст. 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Стаття 8 Конституції України зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Однак, 24.02.2022 російською федерацією, державою-агресором, було першою застосовано збройну силу проти України і розпочато вчинення агресії, зумовлену з окупацією території держави Україна.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч збройним формуванням країни-агресора вздовж всієї лінії фронту.

В результаті вчинення військовими формуванням держави-агресора рф дій було тимчасово окуповано частину території України, перелік яких затверджено Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786.

У відповідь на вказані дії держави-агресора 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою рф, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії рф проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти рф).

У свою чергу ОСОБА_9 , після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, у невстановлений органом досудового розслідування період часу, проте не пізніше кінця березня 2022 року, усвідомлюючи, що він є громадянином України, що перебував з 01.07.2008 на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (колишня назва - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), як особа з досвідом проходження військової служби в армії, що придатний до військової служби, не маючи патріотичних переконань, у ситуації, що склалася, та з особистих інтересів і вигоди, оцінивши обстановку в умовах військового стану, за відсутності фізичного чи психологічного впливу з боку представників держави-агресора вирішив стати на шлях протиправної діяльності та вчинив злочини проти основ національної безпеки України, пов`язані з державною зрадою у реальній сукупності з колабораційною діяльністю, а також проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, за наступних обставин.

Так, він на початку повномасштабного вторгнення збройних сил рф на територію України не пізніше кінця березня 2022 року, перебуваючи на непідконтрольній території України у Донецькій області, прийняв рішення про вступ до складу незаконного збройного формування, так званого інтернаціонального батальйону «Пятнашка», створеного на тимчасово окупованій території, з метою надання такому формуванню допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до Законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

ОСОБА_9 , з метою реалізації злочинного умислу, у зазначений вище період часу добровільно долучився до лав так званого інтернаціонального батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що входить до складу НОМЕР_1 мотострілецької бригади збройних сил рф та отримав позивний « ОСОБА_10 ».

Надалі, ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, проявляючи відкрито свою політичну асоціальність, нехтуючи нормами моралі, розпочав виконувати в інтересах ворога дії на шкоду інтересам України, приймаючи активну участь у бойових діях в населених пунктах Харківської області у складі вище зазначеного незаконного збройного формування, який у період тимчасової окупації Куп`янського району Харківської області до 10 вересня 2022 року приймав активну участь у бойових діях у взаємодії з іншими підрозділами збройних сил рф, після чого підтримував діяльність окупаційної адміністрації та приймав участь у фільтраційних заходах збройних сил рф.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто добровільна участь громадянина України в збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Крім того, ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що він є громадянином України, але, не маючи патріотичного наміру вступити до лав Збройних сил України в цілях захисту держави, виявив бажання перейти на бік ворога в умовах воєнного стану, переслідуючи при цьому мету надання представникам держави-агресора будь-якої допомоги в проведенні підривної діяльності проти України і заподіяння шкоди її національній безпеці, переслідуючи антидержавницькі мотиви на шкоду інтересам своєї держави, оцінивши обстановку, що склалася, за відсутності фізичного чи психологічного впливу з боку сторонніх осіб, одночасно з вчиненням колабораційної діяльності вчинив державну зраду.

Так, ОСОБА_9 наприкінці березня 2022 року, вступивши до лав так званого інтернаціонального батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який входить до складу НОМЕР_1 мотострілецької бригади збройних сил рф, де отримав позивний « ОСОБА_10 » і як учасник незаконного збройного формування, створеного на тимчасово окупованій території в супереч інтересам держави Україна, розпочав здійснювати участь у веденні бойових дій у складі зазначеного військового підрозділу.

Втілюючи в життя свій злочинний задум проти національної безпеки України, ОСОБА_9 , перебуваючи у складі незаконного збройного формування так званого інтернаціонального батальйону «Пятнашка», під час окупації збройними силами рф Куп`янського району Харківської області з кінця березня 2022 року по 10.09.2022 був залучений до виконання завдань окупаційної військової адміністрації та приймав участь у фільтраційних заходах репресійного характеру по відношенню до місцевих жителів тимчасово окупованої території, зокрема виконував функцію конвоювання та охорони затриманих громадян України, а також приймав безпосередню участь у бойових діях на Куп`янському напрямку проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені та самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

При цьому, ОСОБА_9 не вчинив жодних дій, направлених на ухилення від проходження служби в незаконному збройному формуванні, або на добровільну здачу в полон Збройним Силам України.

Крім того, ОСОБА_9 , продовжуючи свою зрадницьку діяльність проти національної безпеки України, маючи тверду політико-ідеологічну мотивацію, не приховуючи свою лояльність та бажання прислужити державі-агресору, проявляючи відкрито свою політичну асоціальність, нехтуючи норми моралі, перебуваючи у лавах так званого інтернаціонального батальйону «Пятнашка» у складі НОМЕР_1 мотострілецької бригади збройних сил рф, неодноразово брав участь у політично-пропагандистських заходах країни-агресора, а саме у відео-зйомках пропагандистських сюжетів, які були опубліковані в соціальній мережі (російською мовою) «Вконтакте» на відкритій сторінці російського пропагандиста ОСОБА_11 » ( ОСОБА_12 ) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , 04.08.2023, 03.11.2023 та 23.07.2024.

У зазначених сюжетах він, ідентифікуючи себе як харків`янина, який завдяки вторгненню зс рф в Україну, прагне повернутися до міста, позиціонує себе ярим борцем з укрофашизмом, описуючи свою діяльність як члена військового підрозділу, що веде розвідку й коригування артилерійських ударів за допомогою БПЛА, визнаючи при цьому ураження техніки та позицій військових підрозділів ЗСУ.

Тим самим, ОСОБА_9 , поділяючи і підтримуючи нинішні принципи офіційної ідеології російської федерації, підтвердив надання державі-агресору та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто відверту, не приховану активну участь у веденні бойових дій у складі незаконного збройного формування так званого інтернаціонального батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у складі НОМЕР_1 мотострілецької бригади збройних сил рф.

Таким чином, ОСОБА_9 у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії, пов`язані з державною зрадою, вчиненою в умовах воєнного стану, основними складовими взаємозв`язаними мотивами та ознаками якого є:

- спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України, та анархічно-індивідуалістичний мотив;

- мета - заподіяння шкоди національній безпеці України;

- перехід на бік ворога та здійснення ним підривної діяльності проти України у вигляді участі в бойових діях на боці ворога у лавах так званого інтернаціонального батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у складі НОМЕР_1 мотострілецької бригади збройних сил рф, у зв`язку з добровільним вступом до лав вказаного іррегулярного незаконного збройного формування, підпорядкованого збройним силам рф, що є проявом однієї із форм надання іноземній державі, її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України;

- добровільний характер його протиправної злочинної діяльності, здійснений з власного бажання, без фізичного та психічного примусу;

- відкритий прояв політичної асоціальності, нехтування нормами моралі, пов`язаними з недотриманням в умовах воєнного стану принципів законності, патріотизму, політичної неупередженості;

- умисні протиправні дії з метою спричинити шкоду державі Україна, її патріотам та союзникам, спрямованість всіх його дій, пов`язаних з переходом на бік ворога та наданням допомоги представникам держави-агресора в проведенні підривної діяльності проти України, і не приховане бажання цього, характеризують його усвідомленість того, що він вчинив державну зраду в умовах воєнного стану.

Своїми умисними і протиправними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України в умовах воєнного стану на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом переходу на бік ворога та надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Одночасно з вчиненням правопорушень - злочинів проти основ національної безпеки України, пов`язаною з колабораційною діяльністю та державною зрадою, ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що він є громадянином України, але, перебуваючи під інтелектуальним впливом в дусі великодержавницьких ідей та імперської російської ідеології, за відсутності патріотичних переконань, у ситуації, що склалася, не маючи наміру на припинення розпочатої ним злочинної діяльності, та, бажаючи нав`язати невизначеному колу осіб певну думку щодо виправдовування збройної агресії рф проти України, продовжив свої протиправні дії.

При цьому ОСОБА_9 , не сприймаючи очевидного факту розв`язаної 24.02.2022 військово-політичним керівництвом рф агресивної війни проти нашої країни та окупації частини територій, коли цей факт встановлено та визнано на рівні держави та міжнародною спільнотою, визначив для себе в якості усвідомленого фактору підтримки інформаційної війни росії проти України шляхом здійснення протиправної діяльності спрямованої на нівелювання зовнішніх підстав для відбиття збройної агресії країни-терориста, а також недопущення гуртування суспільства навколо національної стратегії єднання задля відсічі загрозам національній державності, територіальній цілісності і недоторканності України.

Також він був достовірно обізнанимпро те, що після розпочатого вчинення агресії, зумовленого з окупацією території держави Україна, у відповідь на вказані дії Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку.

У свою чергу ним було проігноровано ту обставину, що міжнародними документами Генеральної Асамблеї ООН закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.

Згідно зі ст. ст. 1-2, 73, 132-134 Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України. Територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади.

Однак, 24.02.2022 президент рф оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України і розпочато вчинення агресії, зумовлену з окупацією території держави Україна на порушення вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ).

З того дня сили оборони України здійснюють збройну відсіч збройним формуванням країни-агресора вздовж всієї лінії фронту.

Згідно з розділом 1 Доктрини інформаційної безпеки України, затвердженої Указом Президента України від 25 лютого 2017 року № 47/2017, застосування рф технологій гібридної війни проти України перетворило інформаційну сферу на ключову арену протиборства. Саме проти України рф використовує найновіші інформаційні технології впливу на свідомість громадян, спрямовані на розпалювання національної і релігійної ворожнечі, пропаганду агресивної війни, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом або порушення суверенітету і територіальної цілісності України. Згідно з п.п. 2, 3 п. 2 розділу 3 Доктрини життєво важливими інтересами суспільства і держави є захист українського суспільства від агресивного впливу деструктивної пропаганди, передусім з боку рф та захист українського суспільства від агресивного інформаційного впливу рф, спрямованого на пропаганду війни, розпалювання національної і релігійної ворожнечі, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом або порушення суверенітету і територіальної цілісності України.

Згідно з розділом 1 Стратегії кібербезпеки України, затвердженої Указом Президента України від 26 серпня 2021 року № 447/2021, рф залишається одним з основних джерел загроз національній та міжнародній кібербезпеці, активно реалізує концепцію інформаційного протиборства, базовану на поєднанні деструктивних дій у кіберпросторі та інформаційно-психологічних операцій, механізми якої активно застосовуються у гібридній війні проти України. Згідно з розділом 3 Стратегії загрозами кібербезпеці України є гібридна агресія рф проти України у кіберпросторі. Кібератаки також активно використовуються державою-агресором як елемент спеціальних інформаційних операцій з метою маніпулятивного впливу на населення, втручання у виборчі процеси та дискредитації української державності.

Продовжуючи гібридну агресію проти України, рф з метою нанесення шкоди життєво-важливим інтересам суспільства України та дискредитації української державності, пропаганди війни та порушення суверенітету і територіальної цілісності України, використовує власні засоби масової інформації (ЗМІ), що прямо або опосередковано контролюються російською державою та підконтрольні їм телевізійні канали, веб-сайти, а також офіційні сторінки у месенджері «Telegram», які створені з метою висвітлення діяльності представників незаконних окупаційних органів.

При цьому ОСОБА_9 , перебуваючи у лавах інтернаціонального батальйону «Пятнашка» у складі НОМЕР_1 мотострілецької бригади збройних сил рф, не пізніше 23.07.2024, за відсутності патріотичних переконань, у ситуації, що склалася та з особистих інтересів і вигоди, оцінивши обстановку в умовах воєнного стану, за відсутності будь-якого фізичного чи психологічного впливу з боку представників держави-агресора, байдуже ставлячись до наслідків агресивної війни, яку рф розв`язала і веде проти України та українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людяності, вирішив вчинити злочин, кваліфікуючою ознакою якого мало стати виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та прийняти участь у пропагандистському проекті російського пропагандиста ОСОБА_11 » ( ОСОБА_12 ) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При цьому, ОСОБА_9 , переслідуючи принизливу мету прислужити і догодити державі-агресору та її представникам, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і бажав діяти саме таким чином.

Крім того, він був достовірно обізнаним про те, що саме вказаний пропагандист, наряду з іншими аналогічними російськими пропагандистами, базується на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_7 », що мімікріє в рубриці (російською мовою) «Человек на войне», тобто, він є засобом інформації в соціальній «Інтернет» мережі.

З метою реалізації протиправного умислу ОСОБА_9 , надавши добровільно згоду на знімання у зазначеному проекті, діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись політико-ідеологічними мотивами для підтримки держави-агресора на шкоду державним інтересам України, з метою заподіяння шкоди державним інтересам та дестабілізації суспільних настроїв прийняв участь у відео зйомці вказаного проекту.

Бажаючи нав`язати невизначеному колу осіб певну думку щодо виправдовування збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, ОСОБА_9 під час відеозапису дав інтерв`ю в сюжеті тривалістю близько 3-х хвилинросійському пропагандисту, наступного змісту російською мовою:

«Четырнадцатый год был, я еще был в «антимайдане» в Харькове, начинали бороться с фашизмом еще тогда, потом началась война и…пошел в ополчение…». (Фрагмент з 00:03 хв).

«Ну, просто приехал, как сейчас помню, на границу, сказал: «Ребята, я к вам, меня там должны харьковчане забрать». Ну и все началось». (Фрагмент з 00:18 хв)

«В случае, если сейчас найдем какие-то цели, то сразу же по ним отрабатываем, ну стандартная работа «птичника», разведка, на выявление целей, ну и, соответственно, с применением артиллерии мы их уничтожаем. Никакого графика нет, мы стараемся летать в разное время, хотя, как правило. У нас мониторинг 24/7 происходит, но есть определенные моменты. Которые мы выполняем это мы уже стараемся делать в разное время, чтобы, так сказать, нас не ждали, а то бывает, сидят с «дронобойками», ждут, потом вот это вот, «птиц» глушат, не нравится нам это». (Фрагмент з 00:35 хв)

«Самые «рыбные» дни это если заступила новая ротация [у противника], то есть, которая еще не была на этих позициях. Вот тут уже, да, если ты одну ротацию вражескую держишь в напряжении 2-3 недели, то уже не гуляют в течении дня между позициями. А когда новая ротация, они начинают днем передвигаться перед позициями, а для нас это, ну… ух ты, как так?. И, соответственно сразу наносим огневое поражение. И где-то дня через 3-4 ты уже лежишь, и тебе приходится часа 3-4 вот так вот высматривать, чтобы найти там, может, кто решил за водой сходить, вот такое вот, поэтому вот, чаще всего, днем они прячутся в свои блиндажи и не вылазят даже, ночью еще что-то пытаются, потому как ночью тяжелее вести наблюдение и передвижения, в основном, ночью происходят. Ну, вот несколько раз они пытались на машинах днем заехать, машины уничтожили…». (Фрагмент з 01:21 хв)

«Зачетная цель это удачный штурм, захват вражеских позиций. Главное это взятие вражеских позиций и постепенное отвоёвывание наших территорий». (Фрагмент 02:36)

«Я харьковчанин, я вот, в Харьков хочу. Харьков меня тянет, на самом деле, потому как я там родился, вырос, у меня там прошли студенческие годы. С вот этой георгиевской лентой, я как сейчас помню, это был январь 14-того года, это еще в Харькове, когда у нас там «евромайдановцы» приезжали, мы их гоняли по городу и вот тогда я еще был вот с этой ленточкой. С ней же я еще до Харькова дойду. Хочется, там, где, так сказать, я ее повесил себе, там же хочется и зайти с ней в город». (Фрагмент з 02:50 хв)

23.07.2024 о 10 год 09 хв зазначений пропагандистський відеопроект було опубліковано - був розміщений в соціальній мережі «Вконтакте» на відкритій сторінці російського пропагандиста ОСОБА_11 « ОСОБА_13 » ( ОСОБА_12 ) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 із відеопублікацією під назвою «Самые рыбные дни…» (із відеорепортажем «Позывной «Пуштун» в рубрике «Человек на войне» канала « ІНФОРМАЦІЯ_8 »), у виготовленні для подальшого розповсюдження якого ОСОБА_9 безпосередньо прийняв участь, здійснивши використання цитат і висловів, які визначають форму скоєного ним злочину, а саме: «…начали бороться с фашизмом еще тогда…», «…постепенное отвоевывание наших территорий…», «Зачетная цель это удачный штурм, захват вражеских позиций»; «…сразу наносим огневое поражение… с применением артилерии мы их уничтожаем», «…стандартная работа «птичника»…мониторинг 24/7…».

Тим самим у його висловлюваннях міститься інформація щодо виправдовування збройної агресії рф проти України через представлення її як боротьби з фашизмом, визволення, відвоювання, позитивну оцінку наступальних дій і професіоналізацію насильства.

Зміст вказаних висловлювань містить лінгвістичні ознаки заперечення збройної агресії рф проти України. Установлена інформація виражена у формі фактичних тверджень і оцінних суджень та має публічний характер, який передбачає її розповсюдження, а також у ній містяться психологічно значимі фактори, що потенційно можуть впливати на формування соціальних установок у осіб, які з нею ознайомились.

Зазначене потенційно може вплинути на сприймання цієї інформації особами, які з нею ознайомились, з метою зміни їх свідомості, системи цінностей, емоційного стану, світогляду та соціальних стереотипів.

Вказані підсумки підтверджено висновком експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ за результатами проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № СЕ25-109/Л/3/2 від 30.09.2025.

Таким чином, ОСОБА_9 у зазначений період часу вчинив кримінально карані дії, пов`язані з виправдовуванням збройної агресії рф проти України, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є:

- спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України та політико-ідеологічний мотив;

- мета - заподіяння шкоди державним інтересам та дестабілізація суспільних настроїв;

- виправдовування, тобто доведення нібито правоти щодо збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, це комунікативна стратегія, спрямована на легітимізацію агресивних дій, їх обґрунтування або пом`якшення негативного сприйняття як на внутрішньому, так і на міжнародному рівнях;

- усвідомлення того, озвучена ним та записана іншою особою (особами) на відео інформація, розрахована на сприйняття її певною особою (особами), а також є основною підставою того, що такі дії вчинені у формі виправдовування збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, спрямована на нівелювання зовнішніх підстав для відбиття збройної агресії країни-терориста, а також недопущення гуртування суспільства навколо національної стратегії єднання задля відсічі загрозам національній державності, територіальній цілісності і недоторканності України;

- виготовлення матеріалів, що містили злочинний зміст, тобто їх первинне створення для розповсюдження;

- поширення матеріалів розповсюдження відповідної інформації зі злочинним змістом;

- вчинення злочину з використанням умов воєнного стану;

- спеціальна повторність, тобто вчинення двох або більше злочинів, передбачених однією і тією ж самою статтею КК України;

- діяння характеризується прямим умислом і явним бажанням нав`язати певному колу осіб певну думку, вчинене з принизливою метою прислужити та догодити державі-агресору та її представникам.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України, тобто виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

13.11.2025 слідчим за погодженням з прокурором Харківської обласної прокуратури, в порядку ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_9 , повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора (13.11.2025) та в газеті «Урядовий кур`єр» №232 (8157) від 13.11.2025, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

15, 16 та 17 листопада 2025 року ОСОБА_9 , в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, викликаний на 10:00 для проведення процесуальних дій вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, допиту як підозрюваного.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_9 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

18.11.2025 підозрюваного ОСОБА_9 оголошено в розшук. Здійснення розшуку підозрюваного доручено співробітникам 1 відділу ГВ КІБ Управління СБ України в Харківській області.

Обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_9 злочинів передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 436-2 КК України, повністю підтверджується належними та допустимими доказами отриманими в ході проведення досудового розслідування, а саме:

- протоколами допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ;

- протоколами пред`явлення для впізнання свідкам ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ;

- висновком експерта № СЕ-19/121-25/12084-ФП від 08.07.2025 за результатами проведення судової портретної експертизи;

- висновком експерта № СЕ-25-109/Л/3/2 від 30.09.2025 за результатами проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи;

- інформацією отриманою від ГВ КІБ УСБУ в Харківській області на виконання доручення слідчого від 28.08.2024, 03.10.2025, 10.10.2025, 05.11.2025, 21.11.2025;

- протоколами оглядів від 01.07.2024, 05.07.2024, 30.07.2024, 31.07.2024, 12.08.2024, 06.08.2025, 25.09.2025, 04.11.2025.

Таким чином, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у добровільній участі громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора та надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 111 КК України, а також у виготовленні та поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Повідомлення про підозру та повістки про виклик були також вручені захиснику.

Таким чином, стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_9 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Слідчий, посилаючись на обґрунтовану підозру ОСОБА_9 , та існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - у органу досудового розслідування виникла необхідність у обранні підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Згідно частини 6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Таким чином на підставі сукупності ризиків, що можуть виникнути в ході досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді, в органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного не може бути застосовано інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задоволити з підстав, у ньому наведених.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила, пояснила, що на даний час не мала конфіденційного спілкування зі своїм підзахисним, вважає, що її підзахисний на даний час не отримав підозру, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, просить слідчого суддю відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши учасників розгляду матеріалів клопотання, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутністю підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Під час ознайомлення із матеріалами клопотання слідчим суддею встановлено, що станом на день розгляду вищевказаного клопотання ОСОБА_8 оголошений у міжнародний розшук.

Мохаммад ОСОБА_18 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Надані стороною обвинувачення докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 436-2КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

На даний час органом досудового розслідування ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 436-2КК України.

Отже, враховуючи те, що останній покинув територію України та станом на даний час перебуває у розшуку, свідчить про те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду після встановлення його місця знаходження. Характер вчинення кримінального правопорушення та встановлені в ході розслідування обставини вказують на те, що перебуваючи на волі підозрювана може вчинити інший злочин, а також сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому вважає за доцільне задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід - тримання під вартою.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Нормою ч. 1 ст. 23 КПК України визначено, що суд досліджує докази безпосередньо. У матеріалах клопотання не знайдено доказів на підтвердження можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам. Також таких доказів не надано стороною захисту ні до початку судового засідання, ні під час виступу з промовою у судовому засіданні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п.«с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Таким чином на підставі сукупності ризиків, що є наявні на момент розгляду клопотання та можуть виникнути в ході досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді, виходячи із загальних засад кримінального провадження, з метою виконання його завдань слідчий та застосування належної правової процедури, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано. Тому застосована до підозрюваного процедура буде належною, базованою на загальних засадах кримінального провадження та зможе забезпечити досягнення його завдань.

Керуючись ст.ст. Керуючись ст.ст. 2, 7, 22, 23, 177, 183, 193, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Обрати Мохаммаду ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_8 , не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, останній має бути доставлений до слідчого судді для розгляду за участі підозрюваного питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміни на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним ОСОБА_8 , 02.03.1991 - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 04.12.2025 о 10:40.

Слідчий суддя ОСОБА_1