Єдиний унікальний номер 448/2256/25
Провадження № 1-кп/448/230/25
В И Р О К

Іменем України

23.12.2025 місто Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000248 від 01.10.2025 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Судова Вишня, Мостиського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, військовослужбоця, перебуває на посаді стрільця стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

1. ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, керуючись прямим умислом спрямованим на незаконне поводження з вогнепальною зброєю та бойовими припасами, без передбаченого законом дозволу, умисно, протиправно придбав за невстановлених органом досудового розслідування обставин та в невстановлений час, але не пізніше 30.09.2025 споряджений корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, промислового виготовлення в комплексі з модернізованим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні до здійснення вибуху, які в подальшому, зберігав без передбаченого законом дозволу, у транспортному засобі марки «MERCEDES-BENZ» 200 D, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 01.09.2025 року.

2. Так, 01.10.2025 в період часу з 15 год. 02 хв. по 18 год. 42 хв. працівниками відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області на території майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ВнП №1 Яворівського РВПГУНП у Львівській області, що за адресою: м. Мостиська, вул. Будиновського, 6, Яворівського району, Львівської області, на підставі ухвал Мостиського районного суду №448/1962/25 від 01.10.2025, проведений обшук транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ» 200 D, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , в ході якого було виявлено та вилучено споряджений корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, промислового виготовлення в комплексі з модернізованим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні до здійснення вибуху, які ОСОБА_7 протиправно зберігав у власному транспортному засобі марки «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без передбаченого законом дозволу.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення:

3. ДіїОСОБА_3 кваліфіковані як придбання, носіння, зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого

4. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини, що наведені у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, просив не застосовувати суворої міри покарання. Згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без дослідження доказів, якими підтверджуються встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також згідний із встановленими обмеженнями оскарження вироку за результатами розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні.

5. Доповнив, що на час розгляду даної справи проходить військову службу у складі військової частини.

ІІІ. Оцінка Суду

6. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не оспорює обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку обвинуваченого, та, роз`яснивши йому положення КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме: про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого, як особу.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального проступку, добровільності та істинності його позиції.

7. Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

8. Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення.

9. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

10. Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 263 КК, як придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу

11. Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі поза розумним сумнівом.

ІV. Призначення покарання

12. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

13. Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

14. Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

15. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

16. Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

17. Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

18. Обираючи покарання ОСОБА_3 , судом враховується предмет посягання, характер діянь, способу, місця, часу та тяжкості злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, мотиви та мету злочину, що обвинувачений є військовослужбовцем, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та праці, щиро розкаявся у вчиненому, висловив жаль з приводу вчиненого діяння, вказав, що зробив для себе відповідні висновки і готовий нести призначене покарання, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, яке виражається в тому, що винний добровільно у будь-якій формі своїми активними діями надав допомогу органам досудового розслідування та суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного розкриття, вчиненого ним кримінального правопорушення, враховуючи його стан здоров`я на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, є одруженим, дружина вагітна, має на утриманні одну малолітню дитину, роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину. Суд враховує, що обставини, які обтяжують покарання відсутні, у даному кримінальному провадженні відсутній потерпілий, вчиненим злочином завдана шкода лише державним та суспільним інтересам.

19. З огляду на викладене, та, враховуючи позицію прокурора, який просив призначати покарання для обвинуваченого у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а водночас запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами, буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

20. Враховуючи встановлені обставини справи та особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, Суд приходить до переконання, що його виправлення можливе без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто допустимо звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

21. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

Вирішуючи питання встановлення іспитового строку та покладення обов`язків із числа регламентованих ст.76 КК України, слід зазначити, що статтею 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

У кримінальних провадженнях № 205/7091/16-к у постанові від 17 жовтня 2019 року, № 206/5073/15-к у постанові від 12 вересня 2018 року, Верховний Суд наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

З огляду на наведене, з урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю в 1 рік, із покладенням на нього обов`язків, регламентованих ст.76 КК України, із врахуванням того, що він є військовослужбовцем військової частини та вимог ч. 4 ст. 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

22. Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст.69 КК України, суд не вбачає.

23. Суд приходить до переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

24. Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

Вирішення питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

25. Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

26. Ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 02.10.2025 накладено арешт на речові докази у даному кримінальному провадженні, Суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту з вищезазначеного майна, оскільки на даний час обставини, які були підставою накладення арешту на вказане майно відсутні.

Вирішення питання долі речових доказів

27. Долю інших речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Вирішення питання щодо процесуальних витрат

28. Під час проведення досудового розслідування був залучений судовий експерт, витрати на залучення якого склали в загальній сумі 12 479 , 60 грн.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведених експертиз.

Щодо цивільного позову

29. Цивільний позов по справі не заявлявся.

Вирішення питання щодо запобіжного заходу

30. Суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження щодо ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у вигляді застави, який діє до теперішнього часу.

31. Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.

32. 03.10.2025 на підставі ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області №448/1962/25 за обвинуваченого була внесена застава заставодавець ОСОБА_8 в розмірі 60 560,00 грн. відповідно квитанції АКБ «Львів» за № ПН1796289 від 03.10.2025, згідно якої, отримувач платежу: Територіальне управління ДСА у Львівській області, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ (МФО банку 820172, ЗКПО 26306742).

33. Відповідно до положень ч.8 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або порушив інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

34. За змістом ст.182 ч.11 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

35. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року №15, «Про затвердження Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу», кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахункаготівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.

36. Враховуючи наведені норми та прийняте судом рішення в даному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги ту обставину, що протягом досудового слідства та судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 не порушував покладені на нього зобов`язання при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, у зв`язку з наведеним суд вважає за можливе повернути внесені кошти заставодавцю.

37. При цьому, запобіжний захід у вигляді застави обраний щодо ОСОБА_3 суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили залишити без змін.

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

у х в а л и в:

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

2. Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

3. Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 4 ст.76 КК України нагляд за ОСОБА_3 покласти на командира військової частини, де ОСОБА_3 проходитиме військову службу, а у випадку звільнення засудженого з військової служби - на відповідний орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

4. Іспитовий строк ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку.

5. Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

6. Заходи забезпечення у виді арешту, накладені на підставі ухвал слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 02.10.2025 року скасувати.

7. Речові докази у кримінальному провадженні:

7.1. транспортний засіб марки «Mercedes-Benz». реєстр. номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_4 , власником та користувачем якого є ОСОБА_3 повернути власнику ОСОБА_3 ;

7.2 корпус бойової гранати Ф-1, підривач типу УЗРГМ знищити;

7.3 предмет схожий на пневматичну гвинтівку повернути ОСОБА_3 ;

7.4 чотири компакт-диски «FIESTA DVD-R 4,7 GB 16X speed» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

8. Процесуальні витрати в розмірі 12 479 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн. 60 коп., а саме: 3565,60 гривень за проведення експертизи зброї, 4457,00 грн. за проведення судової вибухово-технічної експертизи, 4457,00 грн. за проведення судової вибухово-технічної експертизи - стягнути з ОСОБА_3 в користь держави.

9. Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді застави, після набрання вироком законної сили припиняє свою дію, а внесену суму застави у розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп. відповідно квитанції АКБ «Львів» за № ПН1796289 від 03.10.2025, згідно якої, отримувач платежу: Територіальне управління ДСА у Львівській області, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ (МФО банку 820172, ЗКПО 26306742) повернути після набрання вироком законної сили заставодавцю ОСОБА_8 , призначення: застава за ОСОБА_3 .

10. Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

11. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Мостиський районний суд Львівської області..

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

12. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду виготовлений та підписаний в нарадчій кімнаті 23.12.2025.

Суддя ОСОБА_9