н/п 1-кс/490/4958/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/1788/25
У Х В А Л А

про продовження строків запобіжного заходу

22 грудня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Піщана, Балтського району, Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України-,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000331 від 31.12.2024, в межах строку досудового розслідування.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 на початку жовтня 2025 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), тимчасово перебуваючи у місті Києві (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), використовуючи власні акаунти в месенджері «Telegram» з іменем користувача та ідентифікаторами: ОСОБА_6 ( НОМЕР_1 , « ІНФОРМАЦІЯ_4 »), ОСОБА_6 ( НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та «Master» ( НОМЕР_3 ), розпочав листування з невстановленим на теперішній час представником спецслужб РФ, що використовує обліковий запис в месенджері «Telegram» з іменем « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) т.зв. «оператором» (далі за текстом - «оператор»).

У подальшому в ході спілкування «оператор» повідомив ОСОБА_6 про види завдань та розмір грошової винагороди за здійснення пошуку окремих елементів (складових) для виготовлення та зведення в дію саморобних вибухових пристроїв (далі за текстом - СВП), фізичного виготовлення СВП, їх транспортування у зазначені «оператором» місця, передачі окремим особам у точно визначені дату та час, виконання роботи щодо підпалів та підривів об`єктів критичної інфраструктури, будівель, автомобілів, фізичного усунення осіб, а також виконання поточних завдань «оператора», що виникатимуть по ходу.

На вказане ОСОБА_6 добровільно погодився та надав згоду на здійснення віднайдення окремих елементів СВП, їх транспортування у зазначені «оператором» місця, а також виготовлення СВП, подальшого переміщення СВП у визначене «оператором» місце, та приведення його в дію, з метою вчинення вибуху, а також виконання інших поточних завдань від «оператора».

Так, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23 год. 30 хв. 22.10.2025, на виконання отриманих «оператора» завдань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер запропонованої «роботи», керуючись корисливим мотивом, переслідуючи умисел, направлений на підготовку до вчинення терористичного акту, з метою вчинення підпалів та вибухів, які мали б створити небезпеку для життя і здоров`я людини, заподіяти значну майнову шкоду, та мали б призвести до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, що мало б призвести до загибелі невизначеної кількості людей, прибув до міста Миколаєва, та оселився у готелі «Нікотель» за адресою: м. Миколаїв, просп. Центральний, 120.

Далі, не пізніше о 14 год. 03 хв. 23.10.2025, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір щодо підготовки до вчинення терористичного акту, діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленим на даний час представником спецслужб РФ «оператором», на виконання вказівок та інструкцій «оператора», прибув за географічними координатами НОМЕР_5 (в межах міста Миколаєва), наданими йому останнім, де відшукав рюкзак з окремими елементами саморобного вибухового пристрою (далі - СВП), та забрав його із собою, для його подальшого використання за інструкціями «оператора».

При цьому, ОСОБА_6 усвідомлював та розумів, що відшукані ним предмети є вибуховим пристроєм.

Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру щодо подальшої активації СВП, можливої зміни місця схову, додаткового обладнання, та закладення в місце майбутнього підриву, діючи умисно, на виконання вказівок «оператора», користуючись послугами таксі марки «Daewoo» моделі «Gentra» з д.н.з. НОМЕР_4 , здійснив його перевезення до будівлі готелю Нікотель» за адресою: м. Миколаїв, просп. Центральний, 120, де перебував до 11 години 24.10.2025, та продовжував зберігання цього СВП у орендованому ним готельному номері.

В подальшому, 24.10.2025 в обідній час (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 орендував квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з цим, 24.10.2025 ОСОБА_6 , на виконання вказівок «оператора», з метою доопрацювання СВП та приведення його в дію, докупив будівельні рукавиці, ізоленту та 2 вогнегасники.

Далі, 24.10.2025 перебуваючи в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний намір щодо підготовки до вчинення терористичного акту, діючи умисно, на виконання вказівок та інструкцій «оператора», перебуваючи на постійному зв`язку з останнім через месенджер «Telegram», ОСОБА_6 вчиняв дії, направлені на підготовку та доопрацювання СВП, зокрема висушування селітри, заряджання мобільних терміналів (для подальшої можливості дистанційної електронної ініціації вибухової речовини в будь-який момент часу через здійснення дзвінка на такі мобільні термінали), підготовка вогнегасників для подальшого поміщення в них вибухових речовин та під`єднання кнопкових мобільних пристроїв «Nomi».

При цьому, з метою дотримання конспірації при роботі з СВП, унеможливлення залишення на предметах біологічних слідів, ОСОБА_6 здійснював вищевказані дії в латексних гумових рукавичках.

У зв`язку з вищевикладеним, встановлено, що ОСОБА_6 вчинив всі дії, які він вважав необхідними для вчинення підпалу і вибуху, які створили б небезпеку для життя і здоров`я людини, заподіяли значну майнову шкоду, та призвели б до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, що мали призвести до загибелі людей, тобто вчинив готування на вчинення терористичного акту, який не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, внаслідок його фактичного затримання співробітниками Служби безпеки України.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав та просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави зважаючи на положення ч.4 ст.183 КПК України. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України для обрання вказаного виду запобіжного заходу. На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому заперечував проти заявленого клопотання про продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0000331 від 31.12.2024 за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258, ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 115 КК України.

25.10.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

25.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

27.10.2025 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва підозрюваному ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком 23.12.2025 включно.

22.12.2025 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, тобто до 25.02.2026 включно.

Вирішуючи заявлене слідчим клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, слідчий суддя виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України слідчим суддею встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України. Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме:протоколом обшуку від 25.10.2025 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (за місцем тимчасового проживання ОСОБА_6 ), за результатом якого вилучено речі та документи, що мають значення для досудового розслідування, у тому числі ті, що використовувались для підготовки і вчинення теракту;протоколом затримання ОСОБА_6 від 25.10.2025;протоколами огляду мобільних телефонів ОСОБА_6 , якими зафіксовано факт спілкування ОСОБА_6 з представником спецслужб рф («оператором»), отримання конкретних завдань з відшукання, транспортування СВП, а також його доопрацювання та приведення в дію;відповіддю оперативного підрозділу на виконання доручення слідчого щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення;протоколом про проведення НСРД - про результати спостереження за особою (річчю або місцем) №64/109-1228т від 25.10.2025; протоколом про проведення НСРД - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту №64/109-1229т від 25.10.2025;протоколом проведення НСРД - про результати спостереження за особою (річчю або місцем) №64/109-12275т від 25.10.2025;протокол огляду, ідентифікації та вручення спеціальних імітаційних засобів від 23.10.2025;протокол огляду спеціального імітаційного засобу для використання під час проведення НСРД від 23.10.2025;протокол про результати аудіо-відео контролю розмов або інших звуків від 25.10.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ОСОБА_6 ризиків, передбачених ч.1,4,5 ст.177 КПК України: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до особливо тяжкого та відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років та у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі. Може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не проведено в повному обсязі всіх необхідних і можливих слідчих дій та не встановлено повне коло осіб, з якими ОСОБА_6 міг діяти, та може здійснювати дії, направлені на знищення відомостей доказового характеру про вчинення ним кримінального правопорушення. Також може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, через свої стійкі зв`язки з представниками РФ, перебуваючи на волі, в умовах збройної агресії проти України та ведення бойових дій, може продовжувати умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, окупаційній адміністрації державі-агресора, шляхом надання інформації про Збройні Сили України.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити про наступне. У відповідності до рекомендацій, наданих Верховним Судом у Листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації слідчий суддя також враховує при вирішенні даної справи.

Продовжуючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке за своєю правовою природою та об`єктом спрямування спрямовані проти основ національної безпеки України, яке належить до категорії особливо тяжких злочинів та за який передбачено покарання на строк від 7 до 12 років позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого його підозрюють. Крім того, слідчий суддя вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та вони доведені прокурором, підозрюваний є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не страждає, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали продовженню підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід на даному етапі досудового розслідування, на думку слідчого судді, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, слідчий суддя вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків, які з часом не зменшилися.

Щодо можливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд з цим положеннями ч.4 ст.183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, слідчий суддя вважає за можливе не визначати підозрюваному розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить починаючи з 22 грудня 2025 року до 19 лютого 2026 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1