єдиний унікальний номер справи 546/129/25
номер провадження 1-кп/546/42/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисниці ОСОБА_4 та секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2024 року за № 0000418 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця смт. Решетилівка Решетилівського району Полтавської області, який проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, офіційно не працює, не депутат, не є особою з інвалідністю, не є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС, не має статусу учасника бойових дій, військовозобов`язаний, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України,

установив:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним

29 жовтня 2024 року близько 00 годин 10 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , почув як його дружина ОСОБА_8 збирає речі після їхньої сварки з метою переїзду від нього до батьків. Вирішивши з`ясувати в чому причина такої поведінки дружини, ОСОБА_3 вийшов із будинку, де на межі подвір`я домогосподарства побачив рідного брата його дружини ОСОБА_9 , матір дружини ОСОБА_10 та її сестру ОСОБА_11 , а також автомобіль ЗАЗ DAEWOO, н.з. НОМЕР_2 , яким останні приїхали.

У подальшому ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вступив у конфлікт із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , під час якого, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, руками, стиснутими в кулак, наніс ОСОБА_9 не менше одного удару по голові та двох ударів по тулубу, у результаті чого спричинив йому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку та садна лобної ділянки, кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; двох синців в ділянці грудної клітини зліва, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Своїми протиправними діями, що виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діяв на момент вчинення протиправних дій.

29 жовтня 2024 року у період часу із 00 годин 10 хвилин до 00 годин 30 хвилин ОСОБА_3 після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї домогосподарства за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , знайшов дерев`яну палицю, якою зі злості пошкодив автомобіль ЗАЗ DAEWOO, н.з. НОМЕР_2 , яким приїхали ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , щоб забрати його дружину ОСОБА_8 , при цьому розбив скло на автомобілі та деформував передні ліві двері. У подальшому ОСОБА_3 шляхом відкривання передніх лівих дверей сів до салону автомобіля та завів двигун, при цьому не мав на меті незаконно ним заволодіти. Перебуваючи у салоні автомобіля, він виявив між передніми сидіннями барсетку (сумку), яка належить потерпілому ОСОБА_9 та яку він вирішив таємно викрасти.

У подальшому ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна під час введеного в Україні особливого правового режиму воєнного стану, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись у відсутності поряд сторонніх осіб, таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_9 барсетку (сумку), вартістю згідно висновку експерта 390,00 грн, у якій знаходилися: два жетони з мийки самообслуговування «ICW», три жетони з маркуванням «GETONE TOKEN» та «ADRIATEH CLEANING TECHNOLOGY», діодна лампочка, брелок від сигналізації «PANTERA», які вартості для потерпілого не становлять; гроші в сумі 26186,00 грн, чек № 000507673 від 24 жовтня 2024 року з магазину «PYRAMIDA» про придбання ручки дверної «КЕДР»; чохол із жетоном працівника поліції із особистим номером № 0192643.

Таким чином ОСОБА_3 завдав своїми протиправними діями потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 26576,00 грн.

Своїми протиправними умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім того ОСОБА_3 у барсетці (сумці), якою попередньо заволодів, серед зазначених вище речей, виявив особисті документи на ім`я ОСОБА_9 , після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння паспортом громадянина України, службовим посвідченням працівника Національної поліції України та карткою платника податків, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які є особистими важливими документами ОСОБА_9 , при цьому розуміючи, що вказані документи засвідчують важливі факти і події в житті людини і втрата яких суттєво утруднює реалізацію її прав, свобод і законних інтересів.

Так, ОСОБА_3 29 жовтня 2024 року у період часу із 00 годин 10 хвилин до 00 годин 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї домогосподарства за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом крадіжки заволодів: паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_3 , виданий 21 січня 2015 року Решетилівським РС УДМС України в Полтавській області; посвідченням працівника поліції серії ПТП № 017991, видане 25 вересня 2024 року на ім`я ОСОБА_9 , який перебуває на посаді поліцейського штурмового батальйону № 2 УПОП № 3 Департаменту поліції особливого призначення «ОШБ НПУ «ЛЮТЬ»; карткою платника податків на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із номером ; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль CHEVROLET NIVA, н.з. НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_12 ; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль ЗАЗ DAEWOO, н.з. НОМЕР_2 , серії НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_13 . Зазначені документи є універсальними документами, що посвідчують особу власника та підтверджують як громадянство України так і належність особи до Національної поліції, її повноваження встановлені законодавством України, картка платника податків необхідна для обліку в фіскальних органах, а також свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які посвідчують право власності на транспортні засоби із зазначенням реєстраційного номеру, дати першої реєстрації, власника транспортного засобу та отримані в порядку, визначеному законодавством.

Після крадіжки ОСОБА_9 барсетку (сумку) та банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_7 викинув, а гроші та інші речі, у тому числі і документи на ім`я ОСОБА_9 та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів сховав у дровнику на подвір`ї домогосподарства за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином розпорядившись викраденими речами на власний розсуд.

Своїми протиправними умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні шляхом крадіжки паспортом та іншими важливими особистими документами, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України.

Крім цього, 29 жовтня 2024 року близько 00 годин 30 хвилин ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, наніс тілесні ушкодження своїй дружині ОСОБА_8 за наступних обставин.

29 жовтня 2024 року близько 00 годин 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на території Малобакайського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Решетилівської міської ради Полтавської області, яка розташована за адресою: вул. Кооперативна, 5, с. Малий Бакай Полтавського району Полтавської області, зустрів свою дружину ОСОБА_8 та її матір ОСОБА_10 , з якими вступив у сварку, в ході якої у нього виник прямий умисел на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій кримінально протиправний намір, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у процесі сварки штовхнув рукою ОСОБА_10 та умисно наніс ОСОБА_8 один удар рукою в область голови, а саме: ділянку носа, у результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді садна спинки носа, синців носа та навколо носової ділянки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII ОСОБА_3 вчинив стосовно дружини ОСОБА_8 , з якою він спільно проживає однією сім`єю та має спільних малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством.

Своїми протиправними діями, що виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Позиція учасників кримінального провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 уважала, що у судовому засіданні достеменно установлено, що інкриміновані ОСОБА_3 кримінальні правопорушення вчинені останнім, тому просить суд визнати його винуватим та, ураховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, просила призначити ОСОБА_3 покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 100 годин; за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк один рік; за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк два роки; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України просила призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю два роки. Окрім того відповідно до статті 91-1 України покласти на обвинуваченого обов`язок по проходженню програми для кривдників.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України, визнав повністю та зазначив, що всі обставини, які викладені у обвинувальному акті, дійсно мали місце. Так, 29 жовтня 2024 року він прокинувся вночі та побачив як його дружина збирає речі. Потім він вийшов на вулицю, де побачив матір дружини, брата та тітку. Він попросив їх покинути його двір, на що останні не реагували. Через це він наніс один удар рукою потерпілому ОСОБА_9 в голову та два удари по корпусу, після чого вищевказані особи втекли з його домоволодіння. Після цього він розбив скло на автомобілі, на якому приїхали ОСОБА_9 , мати його дружини та тітка, пошкодив двері та проник у середину. У салоні автомобіля він побачив барсетку. У подальшому указану барсетку він розірвав та побачив там грошові кошти, паспорт та інші документи, які хотів повернути потерпілому. При цьому на території школи він побачив дружину з її матір`ю, де в ході сварки наніс їй один удар рукою в голову. У подальшому, побачивши автомобіль поліції, він пішов до себе додому, де сховав викрадені речі у дровнику за місцем свого проживання. У вчиненому правопорушенні щиро кається та просить суворо не карати. Зазначив, що із потерпілими він примирився.

Захисниця ОСОБА_4 також просила врахувати обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого такі, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Крім того звертала увагу, що із потерпілою ОСОБА_8 обвинувачений примирився, після всіх цих подій влаштувався неофіційно на роботу для забезпечення всім необхідним своїх дітей. Просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання із встановленням іспитового строку.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися. Учасники судового провадження вважали за можливе проводити судове засідання за відсутності потерпілих.

Потерпіла ОСОБА_8 , дружина обвинуваченого, 08 вересня 2025 року подала до суду клопотання, в якому зазначила, що претензій майнового чи немайнового характеру не має, просить обвинуваченого суворо не карати та не застосовувати реальну міру покарання (а. п. 118) та письмові пояснення, у яких вона, зокрема зазначила, що всі її права та інтереси у зв`язку з подіями, які сталися 29.10.2024, ОСОБА_3 повністю задоволено. Наразі вони проживають з чоловіком разом. У них хороші гармонійні стосунки, вони разом виховують двох спільних малолітніх дітей. Після вказаної ситуації стосунки в їх родині змінилися, вони почали ремонт у домівці, а чоловік влаштувався на роботу. Також її чоловік неодноразово вибачався перед її мамою та братом за указану ситуацію. При обранні міри покарання просить суворо не карати та не застосувати до ОСОБА_3 покарання у виді реального позбавлення волі з огляду на утримання ОСОБА_3 двох неповнолітніх дітей та неповнолітніх рідних брата та сестру (а. п. 119 121).

Потерпілий ОСОБА_9 у письмовій заяві просив розглядати кримінальне провадження за його відсутності та просив винести законне рішення (а. п. 117).

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторін обвинувачення та захисту

Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінований йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку присутніх в судовому засіданні учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З огляду на викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, суд дійшов висновку щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, висновки досудової доповіді

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно статті 66 КК України, суд вважає щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно статті 67 КК України, є вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, щодо подружжя, а саме своєї дружини ОСОБА_8 .

Окрім того відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України судом отримано досудову доповідь з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Відповідно висновків досудової доповіді, складеної представником органу пробації ОСОБА_14 , результати оцінки правопорушника ОСОБА_3 показали середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, а отже, ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення є середньою. Результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. Рівень ризику небезпеки для суспільства середній. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціальної виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням доцільно, крім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства» (а. п. 59-61).

Мотиви призначення покарання

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України).

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог статті 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є відповідність покарання вчиненому злочину, що передбачає призначення відповідного покарання, яке має бути домірним злочину.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При обранні виду і міри покарання суд ураховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться: за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 та ч. 3 ст. 357 КК України до кримінальних проступків; за ч. 4 ст. 185 КК України до тяжкого злочину. Також суд ураховує наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, обставин, які обтяжують покарання: вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, щодо подружжя, та те, що він критично відноситься до своїх дій та зобов`язується у подальшому не вчиняти кримінальних правопорушень. Крім того, судом ураховуються ті обставини, що на утриманні ОСОБА_3 перебуває двоє малолітніх дітей, які потребують утримання. Також суд ураховує стан здоров`я обвинуваченого, який за медичною допомогою до лікаря психіатра та лікаря нарколога не звертався. Також судом ураховується думка прокурора, яка просила призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на строк п`ять років та звільнити від його відбування із установленням іспитового строку. При цьому суд враховує і думку потерпілої ОСОБА_8 , яка була висловлена письмово, в частині обрання обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з реальним позбавлення волі, оскільки вони примирилися. Потерпілий ОСОБА_9 в письмовій заяві також не зазначав про необхідність суворого покарання, покладаючись на розсуд суду.

Крім того, суд приймає до уваги висновки досудової доповіді, складеної представником органу пробації ОСОБА_14 , відповідно до яких застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без ізоляції від суспільства.

Суд також ураховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №302/904/16-к, відповідно до якого загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У справі «Бакланов проти росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Суд зазначає, що санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Санкцією ч. 2 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до одного року, або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Санкцією ч. 3 ст. 357 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

Ураховуючи сукупність зазначених обставин, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк сто годин; за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк один рік; за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк два роки; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Оскільки ОСОБА_3 учинено декілька кримінальних правопорушень, покарання слід остаточно визначити виходячи з положень ч. 1 ст. 70 КК України, а саме за сукупності кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю два роки.

Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також передбачені п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Відповідно до положень частини 1 статті 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців (частина 3 статті 91-1 КК України).

Ураховуючи, що стороною обвинувачення кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, визначено як таке, що вчинене в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тобто вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 стосовно своєї дружини ОСОБА_8 , то даний кримінальний проступок слід вважати таким, що пов`язаний з домашнім насильством.

Тому, з урахуванням викладеного та обставин вчинених кримінальних правопорушень, суд доходить висновку про необхідність застосування до ОСОБА_3 обмежувальний захід, передбачений пунктом 5 частини 1 статті 91-1 КК України, у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на два місяці.

Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся. З урахуванням цього суд вважає за необхідне роз`яснити положення частини 7 статті 128 КПК України про те, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

По даному кримінальному провадженню є процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 3979,50 грн.

Вказані витрати на залучення експерта відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, оскільки обвинувачений визнається винним.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ураховуючи викладене суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 05 листопада 2024 року, на: автомобіль ЗАЗ DAEWOOр.н. НОМЕР_2 із пошкодженнями; предмет, схожий на пістолет, із маркуванням «RETAYPMcal. 9 mmP.A.K.» та « НОМЕР_8 »; 1 (патрон); 4 (патрони); кобуру пістолетну; 2 (два) фрагменти футболки чорного кольору із написом «BLCKFOUR» та нашивкою з написом «BLCK 4»; дерев`яну палицю довжиною 214 см із вм`ятинами та залишками дрібного скла; паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданий 21.01.2015; картку платника податків на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із номером НОМЕР_9 ; чек № 000507673 від 24.10.2024 з магазину «PYRAMIDA» про придбання ручки дверної «КЕДР»; чохол із жетоном працівника поліції із особистим номером № 0192643; посвідчення працівника поліції на ім`я ОСОБА_9 , який перебуває на посаді поліцейського штурмового батальйону № 2 УПОП № 3 Департаменту поліції особливого призначення «ОШБ НПУ «ЛЮТЬ» серії ПТП № 017991; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль CHEVROLET NIVA р.н. НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_12 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль ЗАЗ DAEWOO р.н. НОМЕР_2 , серії НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_13 ; банківська картка «Ощадбанку» № НОМЕР_10 ; гроші в сумі 26186 грн.; два жетони з мийки самообслуговування «ICW»; три жетони з маркуванням «GETONETOKEN» та «ADRIATEHCLEANINGTECHNOLOGY»; діодна лампочка; брелок від сигналізації «PANTERA».

На підставі викладеного, та керуючись статтями 100, 124, 349, 373, 374, 376, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк сто годин;

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк два роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Звільнити ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1, пунктів 2, 4 частини 3 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі частини 2 статті 76, пункту 5 частини 1 та частини 3 статті 91-1 КК України направити ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників строком на два місяці.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до частини 1 статті 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, понесені на залучення експерта в сумі 3979 гривень 50 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 05 листопада 2024 року на автомобіль ЗАЗ DAEWOO, р.н. НОМЕР_2 , із пошкодженнями; предмет, схожий на пістолет, із маркуванням «RETAY PM cal. 9 mm P.A.K.» та « НОМЕР_8 »; 1 (патрон); 4 (патрони); кобуру пістолетну; 2 (два) фрагменти футболки чорного кольору із написом «BLCKFOUR» та нашивкою з написом «BLCK 4»; дерев`яну палицю довжиною 214 см із вм`ятинами та залишками дрібного скла; паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданий 21.01.2015; картку платника податків на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із номером НОМЕР_9 ; чек № 000507673 від 24.10.2024 з магазину «PYRAMIDA» про придбання ручки дверної «КЕДР»; чохол із жетоном працівника поліції із особистим номером № 0192643; посвідчення працівника поліції на ім`я ОСОБА_9 , який перебуває на посаді поліцейського штурмового батальйону № 2 УПОП № 3 Департаменту поліції особливого призначення «ОШБ НПУ «ЛЮТЬ» серії ПТП № 017991; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль CHEVROLET NIVA, р.н. НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_12 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль ЗАЗ DAEWOO, р.н. НОМЕР_2 , серії НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_13 ; банківська картка «Ощадбанку» № НОМЕР_10 ; грошові кошти в сумі 26186 грн; два жетони з мийки самообслуговування «ICW»; три жетони з маркуванням «GETONETOKEN» та «ADRIATEHCLEANINGTECHNOLOGY»; діодна лампочка; брелок від сигналізації «PANTERA».

Речові докази у кримінальному провадженні:

порвану сумку та банківську картку з номером НОМЕР_7 , предмет, схожий на пістолет, із маркуванням «RETAY PM cal. 9 mm P.A.K.» та « НОМЕР_8 »; 1 (патрон); 4 (патрони); кобуру пістолетну; чек № 000507673 від 24.10.2024 з магазину «PYRAMIDA» про придбання ручки дверної «КЕДР», два жетони з мийки самообслуговування «ICW»; три жетони з маркуванням «GETONETOKEN» та «ADRIATEHCLEANINGTECHNOLOGY»; діодна лампочка; брелок від сигналізації «PANTERA», які зберігаються в камері зберігання речових доказів СПД №1 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, повернути власнику ОСОБА_9 ;

автомобіль ЗАЗ DAEWOO, р.н. НОМЕР_2 , із пошкодженнями, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль ЗАЗ DAEWOO, р.н. НОМЕР_2 , серії НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_13 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль CHEVROLET NIVA, р.н. НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_12 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданий 21.01.2015, картку платника податків на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із номером НОМЕР_9 , чохол із жетоном працівника поліції із особистим номером № 0192643, посвідчення працівника поліції на ім`я ОСОБА_9 , який перебуває на посаді поліцейського штурмового батальйону № 2 УПОП № 3 Департаменту поліції особливого призначення «ОШБ НПУ «ЛЮТЬ» серії ПТП № 017991, банківська картка «Ощадбанку» № НОМЕР_10 , грошові кошти в сумі 26186,00 грн, які передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 , залишити у володінні останнього;

оптичний диск з відеозаписом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_3 та оптичний диск з відеозаписом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

2 (два) фрагменти футболки чорного кольору із написом «BLCKFOUR» та нашивкою з написом «BLCK 4»; дерев`яну палицю довжиною 214 см із вм`ятинами та залишками дрібного скла знищити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Відповідно до частини 15 статті 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку.

Суддя ОСОБА_1