Справа №585/4550/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/113/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2025 року, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2025 року, на задоволення клопотання слідчого СВ Роменського РВП ГУ НП в Сумській області, до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, але не довше строку досудового розслідування.

Визначено підозрюваному заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн., з покладенням на останнього, у разі її внесення наступних обов`язків: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду; утриматись від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2025 року, постанови нову ухвалу, якою змінити його підзахисному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за адресою проживання.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що при розгляді клопотання слідчого поза увагою слідчого судді залишилось те, що дотримання права ОСОБА_7 на юридичну допомогу взагалі не здійснювалось, розгляд даного клопотання відбувся без участі його захисника.

Крім того, слідчим суддею не було враховано і того, що ризики, на які вказував слідчий у клопотанні, фактично, жодним не доведені, оскільки доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 може сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, має намір переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків чи іншим чином перешкоджати правосуддю, надано не було, а було лише посилання на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватості, однак, таке обґрунтування є недостатнім для обрання найсуворішого запобіжного заходу і не може слугувати підставою для висновку про те, що особа буде ухилятись від правосуддя. При цьому, поза увагою слідчого судді залишилось і те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, а пред`явлена йому підозра за вказаною статтею є необґрунтованою, і у даному випадку неможливість застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, ніж просив слідчий у клопотання, також, доведена не була.

З врахуванням вищезазначеного, апелянт вважає, що за результатом розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею було постановлено рішення, яке вважати законним та обґрунтованим підстави відсутні.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення слідчого судді та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційних доводів та вимог, прокурора, який вважав судове рішенні законним та обґрунтованим, просив залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, слідчим відділом Роменського РВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000669 від 09 вересня 2025 року, в якому 27 листопада 2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Звертаючись до слідчого судді, в рамках вказаного кримінального провадження з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий зазначав про те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів та що існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею було встановлено, що доводами клопотання та доданими до нього доказами підтверджується те, що підозра, повідомлена ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, є обґрунтованою та визнав доведеними ризики, на які посилався слідчий.

Так, висновку про існування ризику того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя дійшов з врахуванням суворості покарання, яке загрожує останньому у разі доведеності його винуватості, ризик незаконно впливу на свідків був встановлений з огляду на те, що даній стадії досудового розслідування вказані особи ще не допитані, а ризик того, що підозрюваний може винити інше кримінальне правопорушення встановлений з врахуванням того, що він офіційно не працевлаштований та легального доходу не має.

Саме з врахуванням зазначеного, слідчий суддя і визнав доцільним застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням останньому застави у розмірі 60 560 грн. 00 коп., задовольнивши у такий спосіб клопотання слідчого.

З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

При цьому, на спростування доводів апелянта про те, що повідомлена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, колегія суддів зауважує на практику, визначену у рішеннях ЄСПЛ, відповідно до яких термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення, тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

На даній стадії досудового розслідування, доказів, доданих до клопотання, достатньо для висновку про те, що повідомлена ОСОБА_7 підозра за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України є обґрунтованою.

Що стосується доводів захисника про те, що розглянувши клопотання слідчого без участі захисника, слідчим суддею було порушено право ОСОБА_7 на юридичну допомогу, то вони є безпідставними, оскільки в матеріалах даного провадження відсутні докази на підтвердження того, що останній звертався з таким клопотанням, а у його задоволенні було відмовлено.

Крім того, колегія суддів зауважує, що у даному випадку ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, а обов`язкова участь захисника, якого забезпечує чи орган досудового розслідування чи суд, як визначено діючим КПК України, передбачена лише тоді, коли особа підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Що стосується доводів апелянта про те, що при встановленні ризиків, слідчий суддя, фактично, врахував лише тяжкість покарання, то колегія суддів звертає увагу на те, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, доводами апеляційної скарги правильність висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі, жодним чином не спростовано, оскільки захисником не наведено обставин, які не були предметом розгляду слідчого судді, та за яких клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою не підлягало б до задоволення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим суддею, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, підозрюваному ОСОБА_7 було визначено заставу, у разі внесення якої останній буде звільнений з-під варти та перебуватиме на волі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2025 року, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4