Справа № 453/55/22
№ провадження 1-кп/453/17/25
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2025 року Сколівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ;
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
з участю прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4
та потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орів Стрийського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-
ОСОБА_4 , 15.12.2021 приблизно о 17 год. 30 хв., перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_2 , під час вживання алкогольних напоїв, на ґрунті особистих неприязних відносин, вступив у словесну суперечку із сестрою ОСОБА_5 у ході якої у нього виник умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, маючи на меті заподіяти ОСОБА_5 тілесні ушкодження, підійшов та лівою рукою схопив останню за праву руку та викрутив її, внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ліктьової кістки у середній третині, що за ознакою тривалості розладу здоров?я відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 декілька ударів правою ногою у ділянку стегна лівої ноги від чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на задньо-внутрішній поверхні у верхній третині лівого стегна, в ділянці лівої сідниці, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В результаті вказаних умисних дій, ОСОБА_4 заподіявши ОСОБА_5 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке нe є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, як і докази на їх підтвердження, від давання показань не відмовився. На даний час він щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати, зокрема не позбавляти його волі.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
На підставі вищенаведеного, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, як заподіяння ОСОБА_5 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке нe є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.
Пом`якшуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 66 КК України, при обранні йому міри покарання суд не вбачає.
Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, при обранні йому міри покарання суд не вбачає.
Як вбачається із досудової доповіді, виконаної 21.02.2022 Дрогобицьким РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області на обвинуваченого ОСОБА_4 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проходив військову службу у Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, звільнений у зв`язку з досягненням граничного віку, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відсутність обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а тому, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі та звільнивши його від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.
З врахуванням вимог ст.ст. 50,65 КК України таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі строком 1 (одного) року з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя