У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/9794/25

№ 1-кп/183/2325/25

28 листопада 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000920 від 04.08.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-12.04.2005 Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

-30.11.2006 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;

-30.07.2010 Алуштинським міським судом Автономної республіки Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

-30.07.2014 Новозаводським районним судом м. Чернігів за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

-24.07.2015 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 186, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;

-16.02.2021 Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 4 місяці;

-07.02.2022 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 3 місяці;

-26.03.2024 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений умовно - достроково у зв?язку з підписанням контракту з ЗСУ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , мотивував свою позицію тим, що, ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на досудовому розслідуванні не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження застосування вказаного запобіжного заходу на етапі судового провадження необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений повідомив, що не бажає висловлювати свою думку.

Вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перед судом прокурором доведено, що на теперішній час продовжують існувати та не зменшились передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, відповідальність за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років, тому існує ризик переховування останнього від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 в подальшому може як у спосіб погроз так і реально незаконного впливати на потерпілу та свідків по даному кримінальному провадженню з метою зміни їх показів, а також відмови від давання будь-яких інших додаткових показів.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 є особою, яка неодноразово судима, останній раз за вчинення корисливого злочину, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обґрунтовано обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину проти власності, а отже є підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд погоджується з аргументами прокурора висловленими на обґрунтування вищезазначених ризиків.

Враховуючи сукупність викладених обставин, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, для запобігання вищевказаним ризикам, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого доцільно продовжити дію застосованого раніше до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Тому, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому.

На підставі викладеного, керуючись ст. 201, 315 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 26 січня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1