Справа № 627/1045/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2026с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області кримінальне провадження № 0000506 від 03.10.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, українця, що має базову середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця - солдата резерву 64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_4 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст.1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_4 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою ставитися до інших військовослужбовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги зазначених нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності з наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , солдат військової частини НОМЕР_1 , начальник відділення, виконуючи бойове завдання у зоні проведення бойових дій, та в 2025 році, у невстановлені дату та час, знайшов ручну осколкову гранату Ф1, ручну осколкову гранату М52, ручну осколково-фугасну гранату М/54, бойові проміжні патрони калібру 5,45х39 АК в кількості 90 штук, які в подальшому ОСОБА_4 незаконно, не маючи на те відповідного дозволу, передбаченого п.2, п.9, п.10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 року №576 (зі змінами), п.2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року №622 (зі змінами), перевіз за місцем свого мешкання до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де поклав вказані предмети до гаражу та незаконно, не маючи на те відповідного дозволу, зберігав в шафі гаражу для власних потреб, без мети збуту.

03.10.2025 під час огляду місця події, а саме території домоволодіння буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 добровільно видала предмет №1 запал, на якому мається напис «UZRGM 16/752 ТК»; предмет №2, ззовні схожий на гранату, циліндричної форми з ребрами прямокутної форми, на дні якого мається маркування «24/74 Т 3/52», без важеля взводу та запалу; предмет №3 ззовні схожий на гранату, металевий, зеленого кольору, циліндричної форми, на якому мається важіль взводу, шплінт в запломбованому стані, на якому мається кільце, на самому предметі мається маркування з фарби жовтого кольору «БР, М52ПЗ РЗК 8730, Р», на важелі взводу на верхній частині мається маркування «8731»; предмет №4, ззовні схожий на гранату, металевий, циліндричної форми, зеленого кольору, на якому мається важіль взводу, сплінт якого в зафіксованому положенні, на кінці якого мається кільце та на самому предметі мається маркування з фарби жовтого кольору «HANDGRANAT M/54 AMM LOT : 01-АМА 95»; 1 паперовий згорток, в якому мається 30 патронів калібром 5,45х39 з маркуванням «27082» кожен; 1 паперовий згорток, в якому мається 30 патронів калібром 5,45х39 з маркуванням «27082» кожен; 1 паперовий згорток, в якому мається 30 патронів калібром 5,45х39 з маркуванням «27082» кожен.

Згідно висновка експерта №СЕ-19/121-25/25506 від 17.10.2025 у своїй сукупності (при штатному з`єднанні) корпус ручної осколкової гранати Ф1 з підривачем типу УЗРГМ утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового способу виготовлення військового призначення бойових припасів; у своїй сукупності (при штатному з`єднанні) корпус ручної осколкової гранати М52 з уніфікованим підривачем утворюють ручну осколкову гранату М52, яка відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового способу виготовлення військового призначення бойових припасів; у своїй сукупності (при штатному з`єднанні) корпус ручної осколково-фугасної гранати М/54 з підривачем утворюють ручну осколково-фугасну гранату М/54, яка відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового способу виготовлення військового призначення бойових припасів.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/121-25/25380-БЛ від 09.10.2025 надані на дослідження 90 предметів є боєприпасами - бойовими проміжними патронами калібру 5,45x39 АК, що призначені для здійснення пострілів зі зброї системи Калашникова, а також з іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорює та в скоєному щиро розкаявся.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у придбанні, перевезенні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжкого злочину та особу обвинуваченого, який являється військовослужбовцем - солдат резерву 64 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.08.2025, №226, за місцем несення служби характеризується посередньо, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 09 жовтня 2024 року, приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 06.09.2024, за місцем реєстрації характеризується позитивно, в силу ст. 89 КК України раніше судимого, на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, перебуває на консультативному обліку в психіатричному кабінеті КНП «Краснокутська ЦРЛ» з діагнозом «легка розумова відсталість», згідно висновку судово-психіатричного експерта №670 від 24.10.2025 ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу на те, що призначаючи покарання, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі №682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, повне визнання обвинуваченим вини та щире каяття у скоєному, суд дійшов висновку призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 263 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, судом також враховано і позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченого, а саме, усвідомлення протиправності своєї злочинної поведінки та намір в подальшому суворо дотримуватись закону, а також стійке бажання в подальшому проходити службу в лавах Збройних Сил України, що на думку суду, також істотно знижує ступінь тяжкості, вчиненого ним злочину.

Враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, даних про особу винного, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання і застосовує ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку та покладенням на нього на цей строк обов`язків, передбачених ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України з урахуванням клопотання прокурора про передачу вогнепальної зброї на забезпечення потреб в/ч НОМЕР_1 в умовах воєнного стану, збройної агресії та проведення бойових дій на території України, необхідності забезпечення потреб ЗСУ, що в свою чергу забезпечить досягнення завдань Кримінального Кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не застосовувалась.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 369, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення вибухо-технічної експертизи №КСЕ-19/121-25/25506 від 17.10.2025 в розмірі 10696,80 грн., за проведення судово балістичної експертизи №СЕ-19/121-25/25380-БЛ від 09.10.2025 в розмірі 1782,80 грн, а всього в сумі 12479 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн 60 коп, які перерахувати за наступними реквізитами: стягувач: Держава, код доходів: 24060300, отримувач платежу: ГУК Харків обл/МТГ Харків/24060300, п/р: UA0020649, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.

Речові докази по справі, а саме: предмет №1 запал, на якому мається напис «UZRGM 16/752 ТК»; предмет №2, ззовні схожий на гранату, циліндричної форми з ребрами прямокутної форми, на дні якого мається маркування «24/74 Т 3/52», без важеля взводу та запалу; предмет №3 ззовні схожий на гранату, металевий, зеленого кольору, циліндричної форми, на якому мається важіль взводу, шплінт в запломбованому стані, на якому мається кільце, на самому предметі мається маркування з фарби жовтого кольору «БР, М52ПЗ РЗК 8730, Р», на важелі взводу на верхній частині мається маркування «8731»; предмет №4, ззовні схожий на гранату, металевий, циліндричної форми, зеленого кольору, на якому мається важіль взводу, сплінт якого в зафіксованому положенні, на кінці якого мається кільце та на самому предметі мається маркування з фарби жовтого кольору «HANDGRANAT M/54 AMM LOT : 01-АМА 95»; 1 паперовий згорток, в якому мається 30 патронів калібром 5,45х39 з маркуванням «27082» кожен; 1 паперовий згорток, в якому мається 30 патронів калібром 5,45х39 з маркуванням «27082» кожен; 1 паперовий згорток, в якому мається 30 патронів калібром 5,45х39 з маркуванням «27082» кожен, які перебувають на зберіганні в сейфі кримінальної зброї СПД №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області (вул. Миру, 170, с-ще Краснокутськ, Богодухівський район, Харківська область), після набрання вироком законної сили передати до в/ч НОМЕР_1 для потреб Збройних Сил України відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26 лютого 2022 року №186-р «Про передачу майна для потреб Збройних Сил».

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1