Справа №766/8733/23
н/п 1-кп/766/1565/26
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу

22.01.2026 року м.Херсон

Колегія суддів Херсонського міського суду Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

встановила:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 від 18.10.2023 року, призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою від 25.10.2023 року строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено до 23.12.2023 року включно.

Ухвалою від 22.11.2023 року справу призначено до судового розгляду.

Останній раз строк дії запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 , продовжено ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.12.2025 року до 06.02.2026 року включно.

В судовому засіданні прокурор подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки такий закінчується 06.02.2026 року. Клопотання обґрунтовує тим, що судовий розгляд у даній справі не завершено, ризики, які стали підставою для обрання та продовження обвинуваченій такого запобіжного заходу існують, а тому просить клопотання задовольнити та продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_6 мотиви клопотання заперечили.

Колегія суддів, заслухавши обґрунтування прокурора в підтримку заявленого клопотання, заперечення захисника та обвинуваченої, приходить до висновку, що обраний обвинуваченій ОСОБА_7 , запобіжний захід необхідно продовжити з наступних мотивів.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Клопотання прокурора подано в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, відтак жодних порушень при внесенні клопотання прокурором немає.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 , обвинувачуються у вчиненні, злочину, передбаченого:

ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме: Добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільна участь громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, - караються позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

У клопотанні прокурором заявлено ризики зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні.

Під час розгляду зазначеного клопотання про обрання запобіжного заходу, встановлено що заявлені прокурором ризики які виправдовують продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу мають місце.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачена може переховуватись від суду. Тобто суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні зазначеного ризику прокурором. Окрім того, остання на теперішній час офіційно не працевлаштована, немає міцних соціальних зав`язків, які б могли її стримувати від спроб переховуватися, що також дає обґрунтовані підстави наявності ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи можливість обвинуваченої ОСОБА_7 впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачена, не будучи обмежена у спілкуванні із особами, яким відомі обставини вчинення злочину, у яких вона обвинувачується, може здійснювати на них вплив, зокрема, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно наявність ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд бере до уваги, що існування обґрунтованої підозри чи обґрунтованого обвинувачення передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване» залежить від усіх обставин справи. Факти, які дають підставу для підозри і висунення обвинувачення не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи. У цьому випадку достатніми є докази, які об`єктивно зв`язують обвинуваченого з певним злочином і не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми для висунення звинувачення.

З огляду на положення ч. 3 ст. 199 КПК України, вирішуючи вказане питання, суд враховує обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд бере до уваги у сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У справі відсутні дані про те, що стан здоров`я обвинуваченої перешкоджає перебуванню останньою у місці попереднього ув`язнення.

Наданий захисником висновок від 13.05.2024 року про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та сомообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі на ім`я ОСОБА_8 яка є матір`ю обвинуваченої суд не бере до уваги, так як даний висновок є неналежним доказом, оскільки строк його дії скінчився 13.05.2025 року та сама по собі наявність такого Висновку без підтвердження іншими медичними документами не може бути беззаперечною підставою для встановлення факту здійснення постійного догляду. Даний Висновок не містить вичерпних відомостей про фактичну нездатність особи до самообслуговування на момент розгляду справи.

Доводи сторони захисту та обвинуваченої не спростовують доводів прокурора, не перевищують суспільного інтересу у справі, який також полягає і у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, встановленні істини у справі, забезпеченні виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, наведених прокурором.

Суд вважає, що ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою хоча і зменшилися, проте підстав вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої може забезпечити більш м`який запобіжний захід, судом не встановлено.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є тримання під вартою.

Визначаючи підстави для виняткового виду запобіжного заходу суд враховує обставини, визначені в ст.178 КПК України, а також тяжкість обвинувачення, а також враховує, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З огляду на наведене, оцінивши у сукупності наведені обставини, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу на менш суворий і з метою забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків, а також запобігання її спробам будь - яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, вважає доцільним, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, продовжити його застосування в межах строку, визначеного законом - до 22.03.2026 року включно.

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176-178, 199, 331, 376 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України - строком до 22.03.2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченою, її захисником, прокурором, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченою - протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій, захиснику до відома та направити начальнику ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" для виконання.

Повний текст ухвали, буде складено та проголошено 23.01.2026 року о 08 год 20 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3