печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі: слідчого судді Печерського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0001149 від 16.10.2024,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001149 від 16.10.2024, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході проведення 24.10.2024 обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- 1 пакунок на загальну суму 10 000 доларів США (100 банкнот номіналом по 100);

- 1 пакунок на загальну суму 10 000 доларів США (98 банкнот номіналом по 100 та 4 банкноти по 50);

- 1 пакунок на загальну суму 4 350 доларів США (43 банкноти номіналом по 100 та 1 банкнота номіналом 50);

- 1 пакунок на загальну суму 7 500 грн.;

- 1 пакунок номіналом 1 000 швейцарський франків (CHF);

- 1 купюра номіналом 500 Євро;

- 1 купюра номіналом 100 доларів США.

- 5 купюр по 200 CHF;

- 5 купюр по 100 CHF;

- 1 купюра по 50 Доларів США;

- 2 купюри по 5 Доларів США;

- 1 купюра по 50 CHF.

Правовою підставою арешту майна у цьому випадку є забезпечення збереження речових доказів, конфіскації та спеціальної конфіскації, відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001149 від 16.10.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 369 КК України, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, та за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше грудня 2024 року, у ОСОБА_5 , який, будучи достовірно обізнаним про порядок регулювання земельних відносин та містобудівних потреб громади, та що вказані питання відносяться до компетенції сесії Чабанівської селищної ради, під час якої депутатами ради здійснюється голосування щодо прийняття рішень про виділення бюджетних грошових коштів на такі потреби, за попередньою домовленістю з невстановленими працівниками ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, виник злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди депутатам Чабанівської селищної ради за позитивне голосування під час вирішення питань розподілу бюджетних коштів для визначених суб`єктів господарської діяльності, які здійснюють свою діяльність на території Фастівського району Київської області.

З цією метою, ОСОБА_5 , якому відомий склад депутатів Чабанівської селищної ради, вирішив реалізувати свій злочинний умисел, шляхом надання службовій особі, яка здійснює функції місцевого самоврядування - депутату Чабанівської селищної ради ОСОБА_6 , неправомірної вигоди за вчинення ним в інтересах третіх осіб дій з використанням його службового становища, одночасно розуміючи що ОСОБА_6 працює тривалий час у вказаному органі місцевого самоврядування, має певний авторитет та повагу серед колег по роботі, що дає йому змогу, шляхом надання рекомендацій або порад впливати на прийняття різного роду рішень.

Реалізовуючи задумане та розуміючи, що питання надання в оренду земельних ділянок в адміністративних межах смт. Чабани Фастівського району Київської області є компетенцією Чабанівської селищної ради, у період з грудня 2024 по березень 2025 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , вступив в злочинну змову з невстановленими особами, які діяли в інтересах ТОВ «УКРАЇНСЬКА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «УКРЖИТЛОІНВЕСТ» (), спрямовану на надання неправомірної вигоди частині депутатів Чабанівської селищної ради, які за грошову винагороду в розмірі 1000 доларів США кожному, з використанням службового становища, проголосують за прийняття рішення в інтересах ТОВ «УКРАЇНСЬКА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «УКРЖИТЛОІНВЕСТ».

03.12.2024 у період з 18 год 30 хв по 20 год 15 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи разом із ОСОБА_6 у закладі «Трактир Застава», що знаходиться за адресою: Київська область, Фастівський район, смт. Чабани, вул. Малинова, 22, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час особистої розмови висловив пропозицію депутату Чабанівської селищної ради ОСОБА_6 про надання неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США йому особисто та кожному депутату за затвердження порядку денного 100-ї позачергової сесії Чабанівської селищної ради та за позитивне голосування за прийняття рішень щодо надання дозволу на укладення додаткової угоди з ТОВ «УКРАЇНСЬКА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «УКРЖИТЛОІНВЕСТ» про продовження терміну дії договору № 22/10-2020 про реалізацію проекту будівництва житла в смт. Чабани Києво-Святошинського району Київської області від 22.10.2020 та щодо надання дозволу на укладення додаткової угоди з вказаним товариством про продовження терміну дії договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію).

Відповідно до розпорядження Чабанівської селищної ради від 14.03.2025 № 30-В «Про скликання 100-ої позачергової сесії Чабанівської селищної ради VIII скликання» на порядок денний сесії винесено питання про розгляд заяви ТОВ «УКРАЇНСЬКА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «УКРЖИТЛОІНВЕСТ» щодо надання дозволу на укладення додаткової угоди про продовження терміну дії договору № 22/10-2020 про реалізацію проекту будівництва житла в смт. Чабани Києво-Святошинського району Київської області від 22.10.2020 та заяви ТОВ «УКРАЇНСЬКА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «УКРЖИТЛОІНВЕСТ» щодо надання дозволу на укладення додаткової угоди про продовження терміну дії договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію).

18.03.2025 під час проведення 100-ої позачергової сесії Чабанівської селищної ради VIII скликання на голосування винесено порядок денний, який включав вищевказані заяви ТОВ «УКРАЇНСЬКА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «УКРЖИТЛОІНВЕСТ», за прийняття якого проголосували присутні чотирнадцять депутатів.

Після цього, 18.03.2025 на зазначеній сесії винесено на голосування згадані заяви ТОВ «УКРАЇНСЬКА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «УКРЖИТЛОІНВЕСТ», за результатами розгляду яких надано дозвіл на укладення з ТОВ «УКРАЇНСЬКА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «УКРЖИТЛОІНВЕСТ» додаткової угоди про продовження терміну дії договору № 22/10-2020 про реалізацію проекту будівництва житла в смт. Чабани Києво-Святошинського району Київської області від 22.10.2020 строком на 32 місяці з моменту укладення додаткової угоди, а також надано дозвіл на укладення з вказаним товариством додаткової угоди про продовження терміну дії договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) строком на 32 місяці з моменту укладення додаткової угоди, за які також проголосували присутні чотирнадцять депутатів.

У подальшому, 18.03.2025, близько 13 год 30 хв, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою надання службовій особі неправомірної вигоди, за голосування 18.03.2025 ОСОБА_6 та іншими депутатами Чабанівської селищної ради в інтересах ТОВ «УКРАЇНСЬКА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «УКРЖИТЛОІНВЕСТ» за надання дозволу на укладення додаткової угоди про продовження терміну дії договору № 22/10-2020 про реалізацію проекту будівництва житла в смт. Чабани Києво-Святошинського району Київської області від 22.10.2020 строком на 32 місяці з моменту укладення додаткової угоди, а також за надання дозволу на укладення додаткової угоди про продовження терміну дії договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) строком на 32 місяці з моменту укладення додаткової угоди, перебуваючи в автомобілі Lexus LS, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Хотів, вул. Енергетиків, неподалік електропідстанції, надав ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 8 000 доларів США, що станом на 18.03.2025 згідно курсу Національного банку України становило 331 516 гривень.

Крім того, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , за невстановлених обставин, але не пізніше грудня 2024 року, протиправно вступив у злочинну змову із депутатом Чабанівської селищної ради VIII скликання ОСОБА_4 , повідомивши останньому про свої злочинні наміри, та запропонував спільними, узгодженими діями, реалізовувати свій злочинний умисел, на що ОСОБА_4 надав добровільну згоду.

Водночас, ОСОБА_4 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм законодавства, здійснюючи функції представника місцевого самоврядування, будучи депутатом Чабанівської селищної ради, зобов`язаним діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з корисливих мотивів, вирішив використати вказані обставини у своїх особистих цілях, знехтувавши вимогами законодавства та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, надав згоду на сприяння у наданні ОСОБА_5 неправомірної вигоди депутатам Чабанівської селищної ради за участь у голосуванні за відповідні питання на сесії ради.

З цією метою, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 , якому відомий склад депутатів Чабанівської селищної ради, розуміючи, що ОСОБА_6 працює тривалий час у вказаному органі місцевого самоврядування, має певний авторитет та повагу серед колег по роботі, що дає йому змогу, шляхом надання рекомендацій або порад останнім впливати на прийняття ними різного роду рішень вирішили реалізувати свій злочинний умисел, шляхом надання службовій особі, яка здійснює функції місцевого самоврядування - депутату Чабанівської селищної ради ОСОБА_6 неправомірної вигоди за вчинення ним в інтересах третіх осіб дій з використанням його службового становища.

Реалізовуючи свої протиправні наміри, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою та разом із ОСОБА_5 , переслідуючи спільний злочинний умисел, направлений на надання службовій особі місцевого самоврядування неправомірної вигоди, з метою забезпечення здійснення голосування депутатами Чабанівської селищної ради за прийняття у подальшому вигідних їм та визначених ними суб`єктам господарювання рішень, у період з квітня по травень 2025 року, неодноразово висловлювали ОСОБА_6 , який був залучений до конфіденційного співробітництва, пропозиції щодо необхідності подальшої співпраці та прийняття рішень в інтересах третіх осіб.

Так, ОСОБА_5 , з метою реалізації спільного з ОСОБА_4 умислу направленого на надання службовій особі місцевого самоврядування неправомірної вигоди, за невстановлених обставин, під час телефонної розмови з ОСОБА_6 , призначив останньому зустріч 21.05.2025 в кафе «Шеф» за адресою: м. Київ, вул. Самійла Кішки, 6.

21.05.2025, близько 14 год 00 хв, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою та разом із ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, з метою реалізації спільного злочинного умислу направленого на надання службовій особі неправомірної вигоди, перебуваючи у приміщенні кафе «Шеф» за адресою: м. Київ, вул. Самійла Кішки, 6, передав ОСОБА_4 , для подальшого надання ОСОБА_6 , грошові кошти в розмірі 4500 доларів США, що станом на 21.05.2025 згідно курсу Національного банку України становило 186 682,95 грн, з метою забезпечення ОСОБА_6 у подальшому участі у голосуванні депутатами Чабанівської селищної ради за рішення, які вигідні ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та визначеним ними суб`єктам господарювання.

У цей же день, близько 15 год 30 хв, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_5 злочинного умислу, перебуваючи разом із ОСОБА_6 в автомобілі Lexus LS, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить останньому, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення ОСОБА_6 , як службовою особою, в інтересах третіх осіб дій з використанням свого службового становища, надав ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 4500 доларів США, що станом на 21.05.2025 згідно курсу Національного банку України становило 186 682,95 грн, шляхом поміщення грошових коштів у відділення для зберігання речей, яке розташоване перед переднім пасажирським сидінням автомобіля, чим довів до кінця свій та ОСОБА_5 злочинний умисел.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою та разом із ОСОБА_4 , будучи обізнаними про наявність договірних відносин між Чабанівською селищною радою та суб`єктами господарської діяльності щодо інвестування ресурсів в благоустрій та розвиток об?єктів на території Чабанівської селищної громади, за невстановлених обставин, але не пізніше

19.06.2025, вступили у злочинну змову з невстановленими особами, спрямовану на надання неправомірної вигоди частині депутатів Чабанівської селищної ради, з метою їх голосування на сесії ради та забезпечення прийняття рішення в інтересах третіх осіб.

Так, з метою реалізації спільного із ОСОБА_4 злочинного умислу, за невстановлених обставин, але не пізніше 19.06.2025, ОСОБА_5 висловив пропозицію депутату Чабанівської селищної ради ОСОБА_6 надати йому та іншим депутатам селищної ради неправомірну вигоду у сумі 80 000 гривень за участь та голосування, з метою прийняття на сесії ради рішення щодо затвердження детального плану території земельних ділянок загальною площею 5,8362 га в межах смт. Чабани Фастівського району Київської області для реалізації інвестиційного проекту «Реконструкція з прибудовою торгівельного комплексу за адресою: АДРЕСА_2».

Встановлено, що між Чабанівською селищною радою Фастівського району Київської області та ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» укладено меморандум щодо інвестування ресурсів в благоустрій та розвиток Чабанівської селищної територіальної громади.

Під час роботи 102-ої позачергової сесії Чабанівської селищної ради VIII скликання, відповідно до розпорядження Чабанівської селищної ради від 09.06.2025 № 72-В, на обговорення сесії, винесено питання про розгляд заяви ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» щодо затвердження детального плану території земельних ділянок з кадастровими номерами :04:001:5002, :04:001:5438, :04:001:0030, :04:001:0028, :04:001:0002 (на праві оренди), :04:001:0013, :04:001:0015 загальною площею 5,8362 га в межах смт. Чабани Фастівського району Київської області для реалізації інвестиційного проекту «Реконструкція з прибудовою торгівельного комплексу за адресою: АДРЕСА_2», який розроблений ТОВ «ІНСТИТУТ ТЕРИТОРІАЛЬНОГО ПЛАНУВАННЯ», за затвердження якого 19.06.2025 проголосували присутні п`ятнадцять депутатів.

У подальшому, продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану направленого на надання службовій особі Чабанівської селищної ради неправомірної вигоди, діючи в інтересах невстановлених осіб, ОСОБА_5 , за невстановлених обставин 19.10.2025 передав ОСОБА_4 , для подальшого надання ОСОБА_6 , неправомірну вигоду в розмірі 80 000 грн, за вже проведене позитивне голосування, яке відбулось 19.06.2025, та яким затверджено детальний план території земельних ділянок загальною площею 5,8362 га в межах смт. Чабани Фастівського району Київської області для реалізації інвестиційного проекту «Реконструкція з прибудовою торгівельного комплексу за адресою: АДРЕСА_2».

У свою чергу, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_5 злочинного умислу, 24.10.2025, близько 13 год 45 хв, перебуваючи разом з ОСОБА_6 у приміщенні кафе «Шеф» за адресою: м. Київ, вул. Самійла Кішки, 6, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення ОСОБА_6 , як службовою особою, в інтересах третіх осіб дій з використанням свого службового становища, передав ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 80 000 грн, чим довів до кінця спільний з ОСОБА_5 злочинний умисел.

24.10.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 369 КК України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369 КК України

24.10.2025 року за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , проведено невідкладний обшук, в ході якого виявлено та вилучено предмети, а саме:

- 1 пакунок на загальну суму 10 000 доларів США (100 банкнот номіналом по 100;

- 1 пакунок на загальну суму 10 000 доларів США (98 банкнот номіналом по 100 та 4 банкноти по 50);

- 1 пакунок на загальну суму 4 350 доларів США (43 банкноти номіналом по 100 та 1 банкнота номіналом 50). Зазначений пакунок був перемотаний клаптиком паперу із чорновими записами, а саме: «ОСОБА_13 7 850-3 500-12.10.2025 (та документи по броні; 4 350; 8 000-150 (16.06.25) ліки для ОСОБА_12»;

- 1 пакунок на загальну суму 7 500 грн.;

- 1 пакунок номіналом 1 000 швейцарський франків (CHF);

- 1 купюра номіналом 500 Євро;

- 1 купюра номіналом 100 доларів США.

- 5 купюр по 200 CHF;

- 5 купюр по 100 CHF;

- 1 купюра по 50 Доларів США;

- 2 купюри по 5 Доларів США;

- 1 купюра по 50 CHF.

У ході досудового розслідування встановлено, що є достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти отриманні в результаті протиправної діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у взаємодії з іншими учасниками кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

У зв`язку із викладеним, постановою слідчого від 24.10.2025 вказані грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, є обґрунтована необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Прокурор ОСОБА_3 направила на адресу суду заяву, згідно якої розгляд клопотання просила проводити без її участі. Доводи клопотання підтримує в повному обсязі, на фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала.

Адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 направила на адресу суду письмові заперечення на клопотання, згідно який у задоволенні клопотання просила відмовити, оскільки воно подане до суду з порушенням правил підсудності, зауважила на пропущення строків подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, а також на відсутність доказів, що вилучене майно має будь-яке відношення до вчинення злочину.

Також зазначила, що відповідно до зауважень до протоколу невідкладного обшуку, дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_8 неодноразово повідомляла слідчого, що грошові кошти в сумі 24 350 доларів США, знаходились в сумці тещі ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , які і є власницею цих грошових коштів. Ці грошові кошти вона отримала з продажу квартири, яка перебувала у неї у власності в 2017 році. Решта ж грошей є частиною офіційних доходів подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Клопотання просила повернути з урахуванням того, що воно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а вилучені грошові кошти не є речовими доказами в цьому кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього письмові докази, заперечення на клопотання та письмові докази, якими вони обгрунтовуються, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим суддею за результатами розгляду клопотання встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001149 від 16.10.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 369 КК України, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, та за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

24.10.2025 року за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , проведено невідкладний обшук, в ході якого виявлено та вилучено предмети, а саме:

- 1 пакунок на загальну суму 10 000 доларів США (100 банкнот номіналом по 100;

- 1 пакунок на загальну суму 10 000 доларів США (98 банкнот номіналом по 100 та 4 банкноти по 50);

- 1 пакунок на загальну суму 4 350 доларів США (43 банкноти номіналом по 100 та 1 банкнота номіналом 50). Зазначений пакунок був перемотаний клаптиком паперу із чорновими записами, а саме: «ОСОБА_13 7 850-3 500-12.10.2025 (та документи по броні; 4 350; 8 000-150 (16.06.25) ліки для ОСОБА_12»;

- 1 пакунок на загальну суму 7 500 грн.;

- 1 пакунок номіналом 1 000 швейцарський франків (CHF);

- 1 купюра номіналом 500 Євро;

- 1 купюра номіналом 100 доларів США.

- 5 купюр по 200 CHF;

- 5 купюр по 100 CHF;

- 1 купюра по 50 Доларів США;

- 2 купюри по 5 Доларів США;

- 1 купюра по 50 CHF.

Постановою слідчого від 24.10.2025 вказані грошові кошти визнано речовими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

24.10.2025 року в період часу з 16 год. 44 хвилин до 20 год. 26 хв. за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , проведено невідкладний обшук. 25.10.2025 на виконання вимог ч.3 ст. 233 КПК України до Печерського районного суду м. Києва скеровано клопотання про проведення вказаного обшуку, яке 04.11.2025 розглянуто та задоволено.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Враховуючи вищевикладене, зазначені строки розгляду підлягають поновленню та рахуються з часу постановлення ухвали на дозвіл про проведення обшуку, а тому доводи сторони захисту щодо необхідності повернення клопотання у зв`язку з пропущенням строку для його подачі, слідчий суддя відхиляє.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 24.10.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Крім того, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Під час судового розгляду встановлено, що є достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти отриманні в результаті протиправної діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у взаємодії з іншими учасниками кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

З огляду на зміст ст. 98 КПК України слідчий суддя приходить до висновку, що грошові кошти, що вилучені в ході проведення обшуку ймовірно є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, тобто може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, що є підставою згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України для накладення арешту.

Постановою слідчого від 24.10.2025 вказані грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, з метою збереження речових доказів та заборони розпорядження майном, оскільки існують обставини, які підтверджують, що незастосування заборони призведе до перетворення та передачі цього майна, необхідно накласти арешт.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в цьому випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Позбавлення права розпоряджатися та/або користуватися майном, тобто накладення принаймні однієї із зазначених заборон, є неодмінним юридичним наслідком арешту майна, зумовленим самою правовою природою цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Зазначене узгоджується з вимогами чинних для України міжнародно-правових актів. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 19 Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) (набрала чинності для України 1 березня 2010 року), частини першої статті 31 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції (набрала чинності для України 1 січня 2010 року), частини першої статті 2 Конвенції про відмивання, пошук, арешт та конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом (набрала чинності для України 1 травня 1998 року), кожна сторона цих конвенцій зобов`язується вживати необхідних заходів для забезпечення можливості конфіскації чи вилучення в інший спосіб майна осіб, винних у корупційних та інших злочинах, що охоплюються сферою дії відповідних конвенцій, у тому числі власності, вартість якої відповідає отриманим від злочинів доходам.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, яке розслідуються у межах цього кримінального провадження, доводи слідчого про існування ризиків відчуження, знищення, спотворення вказаного майна є цілком обґрунтованими.

Викладене в клопотанні прокурора переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження в частині накладення арешту на грошові кошти, що вилучені під час проведення обшуку, у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати (ч. 2 ст. 173 КПК України):

- правову підставу для арешту майна;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Частиною 4 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Так, згідно ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.

Однак, щодо необхідності арешту вилучених грошових коштів з метою забезпечення подальшої конфіскації майна та забезпечення спеціальної конфіскації слід зазначити, що прокурором у клопотанні та під час судового розгляду не доведено та чітко не визначено, які саме грошові кошти є власністю підозрюваного та чи є вони власністю саме ОСОБА_4 .

Так, з оглянутого слідчим суддею відеозапису проведення обшуку від 24.10.2025 зазначено, що до початку проведення обшуку особи, які були присутні під час проведення слідчої дії (дружина та теща підозрюваного) повідомили слідчому про наявність у них грошових коштів у сумі 20 000 доларів США, гривень та франків. Вилучення грошових коштів ( 1 пакунок на загальну суму 10 000 доларів США (100 банкнот номіналом по 100); 1 пакунок на загальну суму 10 000 доларів США (98 банкнот номіналом по 100 та 4 банкноти по 50); 1 пакунок на загальну суму 4 350 доларів США (43 банкноти номіналом по 100 та 1 банкнота номіналом 50). Зазначений пакунок був перемотаний клаптиком паперу із чорновими записами, а саме: «ОСОБА_13 7 850-3 500-12.10.2025 (та документи по броні; 4 350; 8 000-150 (16.06.25) ліки для ОСОБА_12», відбувалось із сумки, яка зі слів учасників слідчої дії ( ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ), належить саме ОСОБА_9 .

Своєю чергою прокурор у клопотанні вказує на необхідність арешту грошових коштів, не вказуючи при цьому які докази підтверджують право власності на вказані грошові кошти.

Матеріали клопотання підтверджують, що впродовж часу, що минув з моменту вилучення грошових коштів, органом досудового розслідування не було здобуто доказів, що вказували б на те, що підозрюваний є власником такого майна, проте доводи сторони захисту щодо належності грошових коштів саме ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не є переконливими.

Хоча слідчий суддя приймає наведені обставини до уваги та вважає їх слушними, проте вони не є такими, що мають вирішальний вплив на вирішення питання про арешт майна, оскільки такі доводи мають бути перевірені в ході безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, а на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості.

Таким чином, слідчий суддя не погоджується з доводами прокурора щодо необхідності накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання, оскільки доказів щодо набуття грошових кримінально-протиправним шляхом або отримання їх внаслідок вчинення кримінального правопорушення, стороною обвинувачення не надано, як і не було здобуто доказів, що вказували б на те, що виключно підозрюваний є власником такого майна.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту у кримінальному провадженні № 0001149 від 16.10.2024, з метою збереження речових доказів, на тимчасово вилучене в ході проведення 24.10.2024 обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , майно, оскільки таке майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0001149 від 16.10.2024 - задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0001149 від 16.10.2024, з метою збереження речових доказів, на тимчасово вилучене в ході проведення 24.10.2024 обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- 1 пакунок на загальну суму 10 000 доларів США (100 банкнот номіналом по 100);

- 1 пакунок на загальну суму 10 000 доларів США (98 банкнот номіналом по 100 та 4 банкноти по 50);

- 1 пакунок на загальну суму 4 350 доларів США (43 банкноти номіналом по 100 та 1 банкнота номіналом 50);

- 1 пакунок на загальну суму 7 500 грн.;

- 1 пакунок номіналом 1 000 швейцарський франків (CHF);

- 1 купюра номіналом 500 Євро;

- 1 купюра номіналом 100 доларів США.

- 5 купюр по 200 CHF;

- 5 купюр по 100 CHF;

- 1 купюра по 50 Доларів США;

- 2 купюри по 5 Доларів США;

- 1 купюра по 50 CHF..

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1