Справа № 573/1785/25
Провадження №1-кп/573/288/25
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2025 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 09 серпня 2025 за № 0000372 по обвинуваченню

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 10 січня 2025 року №3/573/3/25, яка набрала законної сили 23 січня 2025 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 та ст. 124 КУпАП. та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на 3 (три) роки.

В той же час ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконання, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними, юридичними особами та їх об`єднаннями по всій території України, 10 січня 2025 року о 09 год 01 хв, будучи особою, позбавленою права керування, повторно протягом року по вулиці Б. Хмельницького в м. Білопіллі Сумської області керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ- 2018» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що був зупинений працівниками відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, які, в свою чергу, склали відносно ОСОБА_4 протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а також ч. 5 ст. 126 КУпАП. тобто повторне протягом року вчинення правопорушень, передбачених ч.ч. 2-4 ст. 126 КУпАП.

Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 17.01.2025 адміністративні матеріали відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП, об`єднані в одне провадження на підставі ст. 36 КУпАП справа №3/573/38/23, яка набрала законної сили 28 січня 2025 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченню ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП. та його піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Також ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконання, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»- відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними, юридичними особами та їх об`єднаннями по всій території України, 08 серпня 2025 року о 14 год. 30 хв. по провулку Слобідський в м. Ворожба Сумського району Сумської області, будучи особою позбавленою права керування, не маючи права керувати транспортними засобами, повторно протягом року керував транспортним засобом - мотоциклом «Спарк» SP125C-2XWQ,, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Цього ж дня був зупинений працівниками, відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області за порушення правил дорожнього руху.

Виконуючи вказані дії ОСОБА_4 усвідомлював їх суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно - небезпечних наслідків від цих дій, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, зокрема пояснив, що знаючи про наявність постанов суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами та будучи ознайомленим з ними, 08 серпня 2025 року о 14 год. 30 хв., будучи позбавленим права керування, та не маючи права керувати транспортними засобами, керував по провулку Слобідський в м. Ворожба мотоциклом «Спарк» реєстраційний номер НОМЕР_2 , та був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху. У вчиненому розкаюється.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працюючий не офіційно, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судимий.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, у суді не встановлено.

Таким чином, беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов висновку, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, необхідно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу на користь держави.

Призначення обвинуваченому зазначеного покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

В ході досудового розслідування процесуальні витрати на залучення експертів відсутні. Кримінальним правопорушенням шкода не заподіяна.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази:

- двосторонній оптичний DVD - R диску, який запакований до паперового конверту №1, - залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження. №0000372 від 09.08.2025.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя