Справа № 138/1012/25
Провадження №11-кп/801/1009/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника

у режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

обвинуваченого

у режимі відеоконференції ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2025 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) в кримінальному провадженні № 0000209 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2025, продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) строком на 60 діб, тобто до 17.10.2025.

Своє рішення суддя мотивує тим, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження судом встановлено, що наведені ризики продовжують існувати. Сукупність доказів свідчить про обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених законом. За таких обставин слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, щоб не перешкоджати завданню кримінального провадження щодо забезпечення дієвості процесу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) просить відновити його порушені права, та забезпечити справедливість судового розгляду.

Свої вимоги обвинувачений мотивує тим, що ухвала Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2025 є незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить усім нормам права, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2025 відповідає.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів, передусім бере до уваги, що обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

За обставинами кримінального провадження, ОСОБА_8 , діючи умисно та з корисливих і антидержавних мотивів, вчинив підрив ділянки залізничної колії поблизу селища Кельменці Чернівецької області, що призвело до зупинки руху пасажирських і вантажних потягів та завдало істотної шкоди АТ «Українська залізниця». Унаслідок вибуху було пошкоджено об`єкти транспортної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, що саме по собі створює підвищену суспільну небезпеку та обґрунтовує високу міру відповідальності.

Обґрунтованість пред`явленого обвинувачення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема:

?протоколами огляду місця події та вилучення вибухових пристроїв, частини яких направлені на експертне дослідження;

?висновками експертів Чернівецького та Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України, якими встановлено, що сліди ДНК, виявлені на елементах вибухових пристроїв та акумуляторних батареях, збігаються з біологічними зразками ОСОБА_8 ;

?результатами молекулярно-генетичних досліджень, які підтвердили ідентичність генетичних ознак вилучених об`єктів із зразками підозрюваного;

?даними GPS-трекерів та цифрових носіїв інформації, вилучених у ході слідчих дій, що свідчать про переміщення обвинуваченого у безпосередній близькості до місця вчинення диверсій;

?запитами до Державної прикордонної служби України, які підтверджують факти перетину державного кордону ОСОБА_8 у період, коли готувалися та здійснювалися вибухи.

Таким чином, наведені у клопотанні прокурора обставини свідчать про реальність та доведеність обґрунтованої підозри, що є базовою умовою для продовження тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд встановив, що вони не лише збереглися, а й посилюються в умовах подальшого судового розгляду:

1.Ризик переховування від суду та слідства.

ОСОБА_8 є громадянином Республіки Молдова, має тісні соціальні та побутові зв`язки за межами України, що створює реальні можливості для його втечі з території України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Цей ризик є об`єктивним і не може бути усунутий застосуванням менш суворих запобіжних заходів.

2.Ризик незаконного впливу на свідків та експертів.

У клопотанні прокурора зазначено, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження обвинуваченому стали відомі анкетні дані свідків та їхнє місце проживання. З огляду на характер злочину, схильність до організованих дій та наявність спеціальних знань, існує висока ймовірність спроб тиску чи іншим чином впливати на свідків, експертів або їхні показання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих чи інших учасників кримінального провадження.

При цьому положення ст. 23 КПК України закріплюють принцип безпосередності дослідження доказів у суді, згідно з яким показання свідків повинні бути отримані судом у відкритому судовому засіданні.

Саме тому збереження їхньої процесуальної незалежності та вільного волевиявлення під час допиту є необхідною гарантією дотримання прав сторін та засад справедливого судового розгляду.

З огляду на процесуальний статус зазначених осіб та тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, суд вважає обґрунтованим існування ризику незаконного впливу на свідків, який має бути врахований при визначенні запобіжного заходу та умов його застосування.

3.Ризик продовження злочинної діяльності.

Обвинувачений володіє спеціальними знаннями у сфері вибухотехніки, що дало йому можливість самостійно виготовляти саморобні вибухові пристрої та здійснювати підриви об`єктів залізничної інфраструктури. Фактичні дані свідчать, що він неодноразово намагався реалізувати злочинний умисел на території України та Республіки Молдова. Тому існує реальна небезпека повторного вчинення аналогічних злочинів у разі його звільнення.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 113 КК України, може застосовуватися виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за наявності ризиків.

Наявність таких ризиків у даному випадку підтверджена належними доказами та у повній мірі.

Крім того, абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України дозволяє під час воєнного стану не визначати розмір застави, що є виправданим у даній справі, оскільки застосування застави не здатне запобігти вищезазначеним ризикам.

Колегія суддів звертає увагу, що вчинений злочин належить до категорії найбільш небезпечних для держави і суспільства, оскільки має ознаки диверсії, спрямованої на підрив економічної та оборонної безпеки України.

Підрив залізничної колії в умовах воєнного стану становить особливу загрозу, адже саме залізничний транспорт є ключовим елементом забезпечення Збройних Сил України, евакуації мирного населення та перевезення гуманітарних вантажів. Такі дії створюють реальну можливість настання масових людських жертв серед цивільного населення і військових, спричиняють колосальні матеріальні збитки та дестабілізують роботу стратегічної інфраструктури держави.

Характер злочину свідчить, що він був вчинений не спонтанно, а з високим рівнем підготовки, із застосуванням спеціальних знань у сфері вибухотехніки, що значно підвищує рівень суспільної небезпеки особи обвинуваченого. У сукупності ці обставини вказують, що йдеться не про одиничний злочин побутового характеру, а про свідомий і цілеспрямований акт диверсійної діяльності, наслідки якого виходять за межі конкретного регіону та зачіпають національні інтереси держави.

Суд також бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої обмеження свободи особи може бути виправданим, якщо воно переслідує легітимну мету, ґрунтується на достатніх підставах та є пропорційним суспільному інтересу. Як зазначено у справах «Летельє проти Франції» та «Лайбата проти Італії», обмеження свободи допускається, якщо існує серйозна загроза суспільній безпеці, що перевищує інтереси особистої свободи.

З огляду на характер обвинувачення, його суспільну небезпечність, наявність та незменшення ризиків, а також імперативні норми КПК України, суд приходить до висновку, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 є необхідним, обґрунтованим та пропорційним завданням кримінального провадження

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2025 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) в кримінальному провадженні № 0000209 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4