Справа № 738/2214/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/519/25
Категорія - тримання під вартою Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

15 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відеоконференцій з Менським районним судом та Сосницьким районним судом Чернігівської області, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, розлученого, раніше не судимого, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 листопада 2025 року, з визначенням розміру застави в сумі 181 680 гривень та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, способу вчинення злочину та початкової стадії досудового розслідування, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Як альтернативний вид запобіжного заходу слідчий суддя визначив розмір застави, вказавши на те, що саме така сума у разі її внесення буде здатна забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою змінити, клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його постійного проживання в АДРЕСА_1 .

Не зважаючи на вимоги резолютивної частини апеляційної скарги, в її мотивувальній частині захисник ухвалу суду вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що свідки в даному кримінальному провадженні вже встановлені та допитані, попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, при цьому є друзями потерпілого, які приймали участь у побитті ОСОБА_8 під час його затримання, що свідчить про їх негативну позицію стосовно її підзахисного і вони в подальшому не змінять на його користь.

Вважає, що ризик можливості ОСОБА_8 переховуватися не був доведений слідчим та стороною обвинувачення, оскільки її підзахисний раніше не судимий, жодного разу не переховувався від органів досудового розслідування та суду та не перебував у розшуку. Ризик продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення також на думку захисника не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки ОСОБА_8 повідомлено про підозру тільки щодо одного кримінального правопорушення, підозрюваним у вчиненні інших кримінальних правопорушень він не являється.

Вказує на те, що всупереч вимогам ст. 178 КПК України суд взагалі не врахував деякі обставини, а саме те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки матір і батька, з якими постійно проживає, має на утриманні неповнолітню дитину.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. З клопотання про застосування запобіжного заходу вбачається, що ОСОБА_8 мав умисел на таємне викрадення чужого майна та прибув на березі річки Десн, поблизу с. Бутівка, де шляхом перерізання мотузки, яка кріпила тент на човні, відкрив доступ до човна, звідки умисно, в умовах воєнного стану, таємно заволодів коробкою Flagman Tacle Box. Отже, з даного формулювання убачається інший склад кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, що свідчить про необгрунтованість оголошеної підозри та необгрунтованість ухвали суду.

Заслухавши доповідача, захисника підозрюваного, яка просила застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з огляду на необгрунтованість підозри та недоведеність заявлених стороною обвинувачення ризиків, прокурора, яий заперечував проти аргументів захисника, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження слідчим відділенням відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303 від 28 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що 28 вересня 2025 року, близько 05 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, прибув на берег річки Десна, поблизу села Бутівка Корюківського району, де шляхом перерізання мотузки, яка кріпила тент на човні, відкрив доступ до човна, звідки умисно, в умовах воєнного стану, таємно заволодів коробкою, в якій містилися воблери в асортименті, на загальну суму 22 033 грн., після чого був викритий потерпілим ОСОБА_9 , та розуміючи, що його дії набули відкритого характеру, а його злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, утримуючи викрадене майно при собі, негайно покинув місце вчинення злочину, але був затриманий неподалік потерпілим.

О 13 годині 28 вересня 2025 року ОСОБА_8 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення у порядку ст. 208 КПК України.

Наступного дня, 29 вересня 2025 року, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення. На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Виклавши в апеляційній скарзі лише першу частину підозри, яку було оголошено ОСОБА_8 , захисник зробила акцент на тому, що її підзахисний діяв з метою таємного викрадення майна, а тому підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, вважала необґрунтованою. Разом з тим, захисник повністю проігнорувала другу частину цієї ж підозри, де чітко та обґрунтовано вказано про те, що розуміючи, що його таємні дії було викрито, дії ОСОБА_8 набули відкритого характеру, при цьому, підозрюваний не залишив те майно, яке таємно намагався викрасти, а тримаючи його при собі, намагався покинути місце злочину але був затриманий потерпілим.

Таким чином, перебіг подій 28 вересня 2025 року за участі ОСОБА_8 , повністю відображений у повідомленні про підозру, на яку посилається сторона захисту, як на таку, зміст якої вказує на наявність в діях ОСОБА_8 ознак іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Долучені до клопотання матеріали кримінального провадження свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що на даній стадії досудового розслідування є підставою для розгляду клопотання про вирішення питання щодо обрання підозрюваній особі запобіжного заходу, а не для визнання підозрюваного винним, як безпідставно вважає захисник.

Отже, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного корисливого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може ухилитися від явки до слідчого та суду.

Той факт, що підозрюваний має постійне місце проживання в м. Борзна, де мешкає разом з батьками, не є тією вагомою обставиною, яка б могла виключити можливість настання заявленого ризику, адже ОСОБА_8 дорослий чоловік працездатного віку, разом з тим, ніде не працює, військову службу не проходить, не має родини (не одружений, дітей не має), а тому цілком обґрунтованим є високий ступінь настання такого ризику, як переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, перебуваючи на волі підозрюваний може впливати на свідків або потерпілого, з метою зміни ними показань на свою користь.

Той факт, що свідки були допитані під час досудового розслідування та попереджались про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, не свідчить про відсутність заявленого ризику, адже ступінь цього ризику залишається високим не тільки на стадії досудового розслідування, як безпідставно вважає захисник, але й зберігається до моменту допиту цих осіб під час судового розгляду, оскільки судом приймаються до уваги виключно ті показання, які були надані учасниками кримінального провадження, в тому числі й свідками, під час судового розгляду, а не під час досудового розслідування.

При застосуванні більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки матеріали провадження не містять доказів того, що ОСОБА_8 працює неофіційно або отримує прибуток від незареєстрованого виду діяльності, має намір працевлаштуватися, з метою забезпечити свої побутові потреби. В той же час, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, що вказує на обґрунтованість заявленого ризику про можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Фактично, стороною захисту не наведено тих об`єктивних підстав або ж відомостей про особу підозрюваного, які б давали можливість розглянути питання про обрання більш м`якого виду запобіжного заходу, як про це йдеться в апеляційній скарзі, тим більше, що досудове розслідування тільки розпочате, а характер та обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про зухвалість підозрюваного, який усвідомивши, що його таємні наміри викрито, не припинив вчинення злочину, а навпаки продовжив його вчинення відкрито намагаючись заволодіти майном потерпілого, що підвищує рівень суспільної небезпеки ОСОБА_8 та свідчить про обґрунтованість заявлених ризиків його можливої неналежної процесуальної поведінки.

Усі заявлені стороною обвинувачення ризики були перевірені та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, при цьому, стороною захисту в апеляційній скарзі та під час апеляційного перегляду вони не були спростовані.

Вказані захисником відомості про особу підозрюваного були враховані слідчим суддею, але вони не нівелюють тих встановлених обставин, які ставлять під сумнів виконання ОСОБА_8 всіх покладених на нього процесуальних обов`язків при обранні більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, як слідчим у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності усі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід, особливо з врахуванням особи ОСОБА_8 та його процесуальної поведінки, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Тим більше, судом прийнято рішення про визначення суми застави, сплативши яку ОСОБА_8 буде звільнений з під варти, а визначена слідчим суддею сума буде здатна гарантувати виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та дотримання ним належної процесуальної поведінки.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12