Справа № 751/7620/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/781/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» - ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено подання Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_8 .

Замінено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 березня 2021 року, строк невідбутої частини основного покарання на більш м`яке покарання у вигляді обмеження волі на 2 роки

8 місяців 16 днів, строк якого обчислювати з 11 вересня 2025 року.

Роз`яснено, що якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить нове кримінальне правопорушення, суд до покарання за знову вчинене кримінальне правопорушення приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбаченими у статтях 71 і 72 цього Кодексу.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що ОСОБА_8 на час розгляду клопотання відбув більше половини призначеного судом покарання, шкодує про вчинене, характеризується позитивно, під час відбування покарання у виді позбавлення волі заходи стягнень не застосовувались, працевлаштований, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має десять заохочень, а отже довів, що став на шлях виправлення.

Не погодившись з рішенням суду, засуджений звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні подання відмовити. Зазначає, що подання він не підтримує, про що зазначав в судовому засіданні та не має бажання, щоб до нього було застосовано ст. 82 КК України у виді обмеження волі, оскільки його батьки мешкають в м. Чернігові, вони постійно приходять до нього на побачення, передають йому передачі, ліки, підтримують його. Звертає увагу, що має намір звільнитися від відбування покарання достроково, не хоче вибувати до виправного центру, бо це погіршить його зв`язок з сім`єю.

Заслухавши доповідача, думку засудженого, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, представника ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», прокурора, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із матеріалів справи, вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 березня 2021 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки

6 місяців;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років

6 місяців з конфіскацією належного йому майна за виключенням житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_8 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією належного йому майна, за виключенням житла.

Вирок набрав законної сили 30 вересня 2022 року.

Початок строку 28 листопада 2022 року, кінець строку 11 травня

2028 року.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від

12 листопада 2024 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_8 звільнено від покарання, призначеного за вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 березня 2021 року за

ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами вчинених ним крадіжок 08 січня

2019 року на суму 1161 гривня 67 копійок та 27 лютого 2019 року на суму 1691 гривня 32 копійки, караність якого законом усунена. Постановлено вважати ОСОБА_8 засудженим вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 березня 2021 року за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185,

ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією належного йому майна за виключенням житла.

Фактично відбутий строк покарання станом на 11 вересня 2025 року становить 2 роки 9 місяців 14 днів.

Згідно матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_8 , засуджений в слідчому ізоляторі проявляє активну участь у роботі. На даний час в установі працевлаштований в господарчу обслугу на посаду підсобного робітника. Соціальні зв`язки підтримуються. Відновив стосунки з рідними та близькими, які позитивно впливають на засудженого. За час відбування покарання характеризується здебільшого з позитивного боку. Заходи стягнень не застосовувались. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має десять заохочень. Бере активну участь у програмах/заходах, має бажання змінити своє життя та підтверджує це активними вчинками. Відсутній інтерес до азартних ігор. У колективі засуджений підтримує дружні стосунки із засудженими. Позитивні плани на майбутнє є, активно їх впроваджує в своєму житті. Приймає участь у програмах ДВВ, а саме «духовне відродження». Має бажання звільнитися умовно-достроково, також має позитивні плани на майбутнє. Зі слів засудженого хоче вести добропорядний спосіб життя та влаштуватися на роботу. До суспільно-корисної праці ставиться сумлінно та відповідально. Своє робоче та спальне місце утримує в чистоті, дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До представників адміністрації ставиться добре, законні вимоги виконує. На заходи виховного впливу реагує позитивно. У колективі засуджених підтримує вигідні для себе доброзичливі взаємовідносини з іншими засудженими, не конфліктний, лідерства не прагне, рівень розвитку соціального інтелекту відповідає його віку.

Згідно з ч. ч. 1 та 3 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно роз`яснень п. 2 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3ст. 82 КК).

За змістом закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті у більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

При цьому, за період відбування покарання ОСОБА_8 дійсно в цілому зарекомендував себе з позитивного боку, має заохочення, дотримується норм, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконує, стягнень не має, працевлаштований, що у сукупності свідчить про наявність у поведінці засудженого позитивних тенденцій.

Разом з тим, призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого та представників органу, який відає виконанням покарання.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що судом першої інстанції не була врахована думка засудженого ОСОБА_8 , який заперечував проти заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, так як це погіршить його становище, бо його батьки мешкають в м. Чернігові, постійно приходять до нього на побачення, передають йому передачі, а тому, як наслідок, вибування його до виправного центру погіршить його зв`язок з сім`єю.

І хоча для цієї категорії справ думка засудженого не є вирішальною, проте повинна бути врахована та зазначена в рішенні суду, однак судом першої інстанції в ухвалі наголошено, що засуджений не заперечує проти задоволення подання державної установи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції безпідставно замінив засудженому ОСОБА_8 невідбуту частину покарання на обмеження волі, чим неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність, а тому доводи засудженого, викладені в апеляційній скарзі є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 413, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2025 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні подання ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_8 .

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4