Провадження № 1-кс/369/3529/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , що полягає у невиконанні ухвали слідчого судді від 04.12.2025 року, провадження № 1-кс/369/3372/25 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000030 від 24.03.2025 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора ОСОБА_4 , що полягає у невиконанні ухвали слідчого судді від 04.12.2025 р., провадження 1-кс/369/3372/25, якою слідча суддя ОСОБА_5 зобов`язала повторно прокурора ОСОБА_4 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 26.11.2025 року та виконати процесуальні дії у кримінальному провадженні № 0000030 від 24.03.2025.

В обґрунтування скарги вказує, що 17.04.2025 року скаржнику ОСОБА_3 надійшов офіційний лист органу прокуратури за № 55-2401 вих. 25 за підписом першого заступника керівника окружної прокуратури ОСОБА_6 , яким було направлено витяг з ЄРДР та повідомлено електронну адресу для листування «». Куруючись цією офіційною інформацією, 04.12.2025 року вона звернулась до прокурора Чарушиної із заявою про виконання ухвали суду. Ухвала судді ОСОБА_5 прокурором ОСОБА_4 не виконана, відповіді не надано, що свідчить про триваючу бездіяльність. Вказує, що невиконання ухвали слідчого судді є грубим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та підриває авторитет правосуддя. Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на суд було б ілюзорним, якщо остаточні та обов`язкові судові рішення залишались би невиконаними (зокрема, рішення у справах «Рисовський проти України», «Бурдов проти Росії»). Держава не має права отримувати вигоду з власної бездіяльності або неналежної організації роботи своїх органів. Таким чином, тривале невиконання ухвали слідчого судді прокурором є самостійною підставою для судового реагування. В зв`язку з викладеним просить визнати бездіяльність прокурора ОСОБА_4 протиправною, зобов`язати прокурора ОСОБА_4 виконати ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 від 04.12.2025 р.

Скаржниця ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала клопотання, згідно якого вказала, що повістку про виклик у судове засідання, призначене на 26.12.2025 р. на 11 год. 30 хв. вона отримала через систему «Електронний суд». Просить розглянути скаргу за її відсутності за станом здоров`я, що погіршився, так як їй 77 рік, до того ж вона є інвалідом 2-ої групи, задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.

Прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, клопотань про розгляд скарги без її участі не подала.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, слідчим суддею прийнято рішення про розгляд скарги за відсутності прокурора.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшла такого висновку.

Статтею 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини гарантується.

При розгляді питання про можливість оскарження бездіяльності слідчого під час досудового розслідування слідча суддя враховує також положення міжнародно-правових норм, які є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання про його права та обов`язки або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Одним з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до суду.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний спосіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим кодексом.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Так, забезпечуючи принцип доступу до правосуддя, в порядку ст.21 КПК України та ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, слідчим суддею 24.12.2025 року відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду з метою з`ясування фактичних обставин скарги безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін.

Судом достовірно встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Києво- Святошинського районного суду Київської області від 04.12.2025 року слідчим суддею зазначено, що 26 листопада 2025 року ОСОБА_3 подала до прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , втретє клопотання про процесуальні дії у кримінальному провадженні №0000030 від 24.03.2025 року. Проте станом на день подання скарги клопотання не розглянуто та відповіді заявнику не надходило. А тому слідчий суддя вважав, що уповноваженою особою, на яку покладено обов`язки досудового розслідування, допущено бездіяльність щодо не розгляду клопотання заявника, а тому скарга ОСОБА_3 була задоволена частково, прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 зобов`язано розглянути клопотання ОСОБА_3 від 26.11.2025 року про процесуальні дії у кримінальному провадженні №0000030 від 24.03.2025 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Скаржник вказує, що ухвала слідчого судді Києво- Святошинського районного суду Київської області від 04.12.2025 року не виконана, відповіді ОСОБА_3 не надано.

За таких обставин, а також ураховуючи, що розгляд скарги у відповідності до положень ст.22 КПК України відбувається на засадах змагальності, оскільки заявник представив слідчому судді належні докази щодо бездіяльності прокурора, а прокурор не надала жодних доказів для спростування доводів скаржника, вважаю, що наявні обґрунтовані підстави для визнання бездіяльності прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , що полягає у невиконанні ухвали слідчого судді від 04.12.2025 року, провадження № 1-кс/369/3372/25 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000030 від 24.03.2025 року, протиправною.

Щодо вимог скарги про зобов`язання прокурора ОСОБА_4 виконати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.12.2025 р. слідчий суддя вказує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Разом з тим, згідно з п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення. Частиною 2 ст. 129-1 Конституції України визначено позитивний обов`язок держави забезпечити виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п.9 ч.2 ст.129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

З аналізу таких норм вбачається, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (принцип згадується у рішенні Великої Палати Європейського суду з прав людини у справі Brumarescu проти Румунії від 28 жовтня 1999 року, заява № 28342/95, параграф 61). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто «остаточності» рішення суду.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню (ч. 2 ст. 534 КПК України). Невиконання судового акту - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Втім, кримінальний процесуальний закон не наділяє слідчих суддів повноваженнями зобов`язувати органи досудового розслідування виконувати судові рішення інших слідчих суддів.

В зв`язку з викладеним, слідчий суддя вважає, що в задоволенні скарги в частині зобов`язання прокурора ОСОБА_4 виконати ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 від 04.12.2025 р. слід відмовити, оскільки ст.303 КПК України не передбачено можливості розгляду вимог про зобов`язання виконати ухвалу слідчого судді. Невиконання судового рішення має наслідком встановлену законом відповідальність, а тому не може розглядатися в межах розгляду скарг за статтею 303 КПК України. Такі дії виходять за межі повноважень слідчого судді, що визначені у КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити частково та визнати протиправною бездіяльність прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , що полягає у невиконанні ухвали слідчого судді від 04.12.2025 року, провадження № 1-кс/369/3372/25 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000030 від 24.03.2025 року. Разом з цим додаткове зобов`язання прокурора виконати ухвалу суду не є належним способом захисту при розгляді даної скарги, оскільки такий обов`язок передбачений нормами чинного законодавства України.

У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України зазначено перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303-304, 307, 309, 376 КПК України, слідча суддя,

постановила:

скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , що полягає у невиконанні ухвали слідчого судді від 04.12.2025 року, провадження № 1-кс/369/3372/25 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000030 від 24.03.2025 року, - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , що полягає у невиконанні ухвали слідчого судді від 04.12.2025 року, провадження № 1-кс/369/3372/25 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000030 від 24.03.2025 року, протиправною.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя - ОСОБА_1