ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
№ провадження 1-кс/646/2882/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового засідання:

прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 ,

слідчий СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова клопотання слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 29.05.2023 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Королівка Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Основ`янського районного суду міста Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 29.05.2023 стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України.

В обгрунтування клопотання слідчий СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 зазначив, що СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000061 від 29.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , який відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 230 від 17 серпня 2022 року зарахований до розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , з позбавленням виплати грошового, продовольчого, речового забезпечення, який виключений зі всіх видів забезпечення з 20 червня 2022 року, вважається таким, що справи та посаду стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

У відповідності до вимог статей 17,65 Конституції України, статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все те, що сталось із ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до пунктів 1), 3) частини третьої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом) занять, чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно із вимогами статті 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України виїзд військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення військового стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20) частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05:30 години 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє і на теперішній час.

Солдат ОСОБА_5 , у порушення вказаних вище нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин самовільно залишив місце служби з пункту тимчасової дислокації у населеному пункті АДРЕСА_2 .

Доводячи свій умисел до кінця, солдат ОСОБА_5 у період часу з 13 лютого 2023 року по теперішній час, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі солдат ОСОБА_5 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до теперішнього часу.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України, тобто, у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Слідчий СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 зазначив, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 ;

-витягом з наказу № 157-ОД від 15 березня 2023 року «Про результати службового розслідування за фактом відсутності ОСОБА_5 »;

-актом службового розслідування від 15 березня 2023 року;

-доповіддю про факт самовільного залишення місця служби (без зброї) військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_5 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який у своїх свідченнях підтвердив факт самовільного залишення місця несення військової служби військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який у своїх свідченнях підтвердив факт самовільного залишення місця несення військової служби військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 ;

-повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення;

-протоколом затримання в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України ОСОБА_5 ;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Про наявність ризику передбаченого пунктом 1) частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України, що у відповідності до приписів статті 12 Кримінального кодексу України, є тяжким злочином. Вказана обставина свідчить про те, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватись від органу досудового розслідування.

Окрім того, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом їх вмовлянь з метою давати показання на свою користь, так як більшість свідків є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 та разом проходили службу в одній військовій частині разом із підозрюваним, що свідчить про існування ризику, передбаченого пунктом 3) частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Ризик, передбачений пунктом 4) частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, на переконання органу досудового розслідування, підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні мдокументи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства.

Ураховуючи викладене вище, слідчий СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 просив застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, а також доводи, якими воно обґрунтоване.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання про обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 підтримала думку свого підзахисного та просила суд при обранні запобіжного заходу встановити мінімальний розмір застави.

Слідча суддя, дослідивши клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та додатки до нього, заслухавши думки учасників судового засідання, дійшла такого висновку.

Під час розгляду клопотання слідчою суддею встановлено, що СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000061 від 29.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України, за фактичних обставин, викладених у клопотанні слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 29 листопада 2025 року, ОСОБА_5 29 листопада 2025 року о 15:00 годині був затриманий уповноваженою особою СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України.

Про відповідну підозру ОСОБА_5 був повідомлений 29 листопада 2025 року.

Слідчою суддею оцінено на предмет обґрунтованості підозри усі надані докази, зокрема, повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 № 468 від 03 травня 2023 року; акт службового розслідування, затверджений 15 березня 2023 року тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ; витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 100 від 14 лютого 2023 року; доповідь командира військової частини НОМЕР_1 від 14 лютого 2023 року про самовільне залишення місця служби (без зброї) військовослужбовцем за мобілізацією солдатом ОСОБА_5 ; протокол допиту свідка ОСОБА_7 ; протокол допиту свідка ОСОБА_8 ; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 29 листопада 2025 року.

Відповідно до статті 177 Кримінального процесуального кодекс України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно із положеннями частини першої та третьої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно із частиною першою статті 194 Кримінального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Слідчою суддею встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України, що у відповідності до положень статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років.

Тому, суд уважає обґрунтованими доводи слідчого, що тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину є вагомим доводом, що збільшує ризик переховування його від органу досудового розслідування. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 року (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Як зазначено у пункті 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Ризик втечі оцінюється судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» § 58).

Ураховуючи тяжкість обвинувачення, слідча суддя доходить висновку, що існує обгрунтований ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду.

Слідча суддя також погоджується з доводами сторони обвинувачення стосовнотого, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки більшість свідків є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 та разом проходили службу в одній військовій частині разом із підозрюваним, що свідчить про існування ризику, передбаченого пунктом 3) частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідча суддя критично оцінює зазначений у клопотанні слідчого ризик, визначений пунктом 4) частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме можливість того, що підозрюваний, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, може навмисно завдати собі тілесних ушкоджень, удавати хворобу, підробити відповідні медичні документи чи вдатися до іншого обману.

Відповідно до частини восьмої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5) частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Позитивні характеризуючі дані підозрюваного ураховуються судом, проте на рішення щодо застосування стосовно нього менш суворого запобіжного заходу не можуть вплинути, оскільки вимоги закону щодо застосування в даному випадку лише запобіжного заходу у виді тримання під вартою є імперативними.

Ураховуючи наведені обставини та зважаючи на те, що слідчим СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1) та 3) частини першої статті 177 КПК України, а також те, що більш м`який запобіжний захід не здатний усунути зазначені ризики, слідча суддя дійшла висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, які повинні рахуватись з моменту його фактичного затримання, тобто з 15:00 години 29 листопада 2025 року.

Відповідно до частини третьої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із частинами першою та пунктом 2) частини п`ятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як зазначено у частині четвертій статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ураховуючи встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також особу підозрюваного, слідча суддя уважає за необхідне встановити йому заставу, у розмірі визначеному пунктом 2) частини п`ятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, а саме, 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120,00 гривень.

Саме такий розмір застави буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, і забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 181, 183, 188, 189, 190, 193 Кримінального процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 29.05.2023 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Королівка Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Королівка Житомирської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб до 27 січня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Королівка Житомирської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , суму застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок, які необхідно внести на депозитний рахунок № UA0006674, банк отримувача ДКСУ м. Київ, код отримувача (ЄДРПОУ) 26281249, код банку отримувача 820172, отримувач коштів Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, призначення платежу: застава згідно із ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2025 року у справі № 646/12322/25 (провадження № 1-кп/646/2882/2025) стосовно ОСОБА_5 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про своє місце проживання та засоби зв`язку;

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими особами з приводу обставин

вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо він порушить покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1