КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5305/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року про арешт майна,

за участю:

представника підозрюваного ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 рокузадоволено клопотання старшого слідчого 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Департаменту нагляду за додержанням законів органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000813, яке 24.06.2025 року виділено в окреме кримінальне провадження № 0000755.

Накладено арешт на майно, яке вилучене під час проведення обшуку 13.06.2025 року за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1) wifi-адаптер марки «ALFA», S/n 2481AXML20950;

2) ноутбук марки «ASER», S/n NHQN8AA07600;

3) з`ємний накопичувач «Samsung», S/n E01J108800430;

4) ноутбук «Lenovo» з зарядним пристроєм imei НОМЕР_34;

5) планшет «Lenovo», S/n HA0JPZTL(80);

6) ЖМД «SOLID STATE DRIVE», s/n 858S100RT8LW;

7) GPS-трекер чорного кольору без маркування;

8) індикатор поля селективний марки «RAKSA»;

9) wi-fi modem, Mac: 6C9308C12372 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_1 ;

10) wi-fi modem 4g «LTE USB Dongie WiFi», IMEI: НОМЕР_2 ;

11) флеш носій «MediaRange» обємом 64Gb;

12) флеш носій «Apacer» чорного кольору без маркувань;

13) флеш носій «Toshiba» обємом 32Gb;

14) флеш носій «Apacer» білого кольору;

15) мобільний телефон «Nokia» imei НОМЕР_3 з мобільною карткою оператора «Lifecell» № НОМЕР_4 та картою пам`яті «Sandisk» на 512мб;

16) мобільний телефон «TECNO» Imei 1 НОМЕР_5 Imei 2 НОМЕР_6 з сім-картою «Lifecell» № НОМЕР_7 та сім-картою «Vodafone» № НОМЕР_8 ;

17) мобільний телефон «Xiaomi Redmi» s/n НОМЕР_9 з сім-картою «Lifecell» № НОМЕР_10 ;

18) мобільний телефон «SHUGUO» з сім-картою «Lifecell» № НОМЕР_11 ;

19) мобільний телефон «Samsung» imei НОМЕР_12 , s/n НОМЕР_13 без елементу живлення з сім-картою «Vodafone» № НОМЕР_14 ;

20) мобільний телефон «iPhone X» s/n НОМЕР_15 з абонентським номером НОМЕР_16 (з паролем до нього НОМЕР_17 та до телеграма НОМЕР_17 )

21) мобільний телефон «Samsung» s/n НОМЕР_18 ;

22) мобільний телефон «VERTU» IMEI: НОМЕР_19 без елемента живлення;

23) мобільний телефон «LG» s/n НОМЕР_20 з сім-картою «MTC» та сім-картою «truemove» № НОМЕР_21 ;

24) пакування стартового пакету «Lifecell» на номери мобільних телефонів:

НОМЕР_22 ; НОМЕР_23 ; НОМЕР_24 ; НОМЕР_25 ; НОМЕР_26 ; НОМЕР_27 ;

25) пакування стартового пакету «Vodafone» на номери мобільних телефонів: НОМЕР_28 ; НОМЕР_29 ;

26) сім-карту «Vodafone» № НОМЕР_30 ;

27) сім-карту Lifecell № НОМЕР_31 ;

28) сім-карту Lifecell l № НОМЕР_32 ;

29) сім-карту Lifecell № НОМЕР_33 ;

30) пристрій для зміни голосу чорного кольору;

31) грошові кошти в сумі 89 тисяч 900 доларів США та 10 тисяч Євро.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, представник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року про накладення арешту на майно та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, яке вилучене під час проведення обшуку 13.06.2025 року за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Обгрунтовуючи скаргу, апелянт посилається на те, що слідчий суддя виніс необґрунтоване, незаконне рішення з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого безпідставно та всупереч ст. 170 КПК України накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки власником грошових коштів є члени сім`ї ОСОБА_6 , які не являються ні підозрюваними, ні обвинуваченими у кримінальному провадженні, а також не відносяться до осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи. Вилучені грошові кошти є особистими заощадженнями сім`ї та ніякого відношення до кримінального провадження не мають.

Вказує, що кримінальне правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_6 було вчинено у 2023 році, а факт можливої причетності ОСОБА_6 до злочину встановлено в жовтні 2024 року.

За час досудового розслідування кримінального провадження, який до моменту повідомлення про підозру ОСОБА_6 склав вісім місяців, жодних доказів неправомірності набуття у власність членами сім`ї ОСОБА_6 грошових коштів, стороною обвинувачення зібрано не було, відповідно матеріали клопотання таких доказів не містять.

Отже, в матеріалах провадження відсутні відомості, які б давали розумні підстави та підозри вважати, що вилучені під час обшуку грошові кошти, що належать членам сім`ї ОСОБА_6 , були набуті кримінально протиправним шляхом або є матеріальним об`єктом, що містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Адвокат стверджує, що вилучені грошові кошти в сумі 89 900 доларів США та 10 000 Євро не належать підозрюваному ОСОБА_6 .

Кошти у розмірі 39 900 доларів США та 10 000 Євро належать його дружині - ОСОБА_10 , а кошти у розмірі 50 000 доларів США належать тестю ОСОБА_6 - ОСОБА_11 . Вказані кошти є особистими заощадженнями ОСОБА_10 та її батька ОСОБА_11 , а кошти сім`я збирала для купівлі ОСОБА_11 окремого житла, оскільки ОСОБА_11 є переселенцем. Населений пункт, в якому він проживав, перебуває в окупації.

Також апелянт зазначає, що 25.03.2016 року ОСОБА_10 продала належну їй чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Продаж квартири за домовленістю сторін склав 149 600 грн. (п.7 Договору купівлі продажу квартири).

20.09.2018 року члени сім`ї ОСОБА_6 , а саме син - ОСОБА_12 , донька - ОСОБА_13 та дружина - ОСОБА_10 зняли у відділенні №17 ПриватБанку кошти, які були розміщені у серпні-вересні 2016 року як депозитний вклад, що підтверджується відповідними Договорами вкладу «Депозит Плюс». Загальна сума знятих коштів склала 2 694 607 грн.

17.09.2018 року ОСОБА_10 уклала з ТОВ «Інвестиційний капітал Україна» Договір на брокерське обслуговування №3121/2018-50, а 20.09.2018 року раніше зняті з депозиту кошти та кошти, отримані від продажу квартири на виконання умов договору на брокерське обслуговування, внесла на рахунок ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», що підтверджується квитанцією № 0.0..1.

У 2020 році ОСОБА_10 відповідно до п.2.4.5 Договору про обслуговування рахунку в цінних паперах №Д-248/09-18-Ф від 17.09.2018 отримала на особистий банківський рахунок грошові кошти, що надійшли за результатами проведення корпоративних операцій емітента у сумі 528 965,35 грн., а також основну суму вкладу у розмірі 108 000 доларів США, що підтверджується дублікатами чеків за 17 липня 2020 року. Крім того, за отримані кошти в подальшому ОСОБА_10 придбала Євро на загальну суму 10 000 Євро, які почала зберігати за місцем мешкання, а саме за місцем проведення обшуку.

Таким чином, вилучені кошти у сумі 39 900 доларів США та 10 000 Євро є особистими коштами ОСОБА_10 .

Крім того, 03 вересня 2018 року ОСОБА_14 («Позикодавець») уклала договір позики із ОСОБА_10 («Позичальник»), відповідно до якого Позичальник отримав від Позикодавця, а Позикодавець передав у власність Позичальникові гроші у сумі 1 385 000 грн., що на день передачі грошей відповідало еквівалентові суми 50 000 доларів США.

Відповідно до умов Договору, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 03.09.2024 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 померла, а тому повернуті грошові кошти у сумі 50 000 доларів США знаходились у її чоловіка - ОСОБА_11 , за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем проведення обшуку.

Апелянт наголошує, що в матеріалах, доданих до клопотання, відсутній жодний доказ того, що належні членам сім`ї ОСОБА_6 грошові кошти, можуть бути речовим доказом у кримінальному провадженні у відповідності до критеріїв, зазначених у ст. 98 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат також посилається на те, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження №00000813 зареєстровано 13 вересня 2024 року, на підставі матеріалів правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, які надійшли 09 вересня 2024 року.

Апелянт стверджує, що дані факти цілком узгоджуються з іншими матеріалами клопотання, зокрема повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення від 05 вересня 2024 року та листом т.в.о. начальника Департаменту контррозвідки СБ України від 16 вересня 2024 року, відповідно до якого було встановлено, що до вчинення злочину причетний громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, факт можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення злочину органом досудового розслідування виявлено ще 16 вересня 2024 року.

Останні слідчі дії у кримінальному провадженні, які передували обшуку, проводились 24 квітня 2025 року. Будь-які інші слідчі (розшукові) дії у кримінальному провадженні не проводилися.

Згідно повідомлення про підозру ОСОБА_6 , злочинні дії були вчинені останнім у період з травня по серпень 2023 року.

Зважаючи на те, що злочин, у якому підозрюється ОСОБА_6 , є злочином минулих років, факти можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення злочину органом досудового розслідування були встановлені ще у вересні 2024 року, сторона захисту вважає, що у органу досудового розслідування були відсутні підстави для проникнення до житла ОСОБА_6 без ухвали слідчого судді, а відповідно обшук є незаконним.

На підставі вищевикладених обставин, які на думку представника свідчать про однобічність, неповноту та необ`єктивність судового розгляду, апелянт вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000813 від 13.09.2024 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, за підозрою ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України та за підозрою ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 та ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку від 13.06.2025 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України (невідкладний випадок, пов`язаний із врятуванням майна) проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено майно, на яке слідчий просив накласти арешт.

Постановою старшого слідчого 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 від 13.06.2025 року майно, яке вилучене під час проведення обшуку 13.06.2025 року за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

13.06.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України за попередньою змовою групою осіб на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: наданні іноземній державі, іноземній організації, її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненій в умовах воєнного стану.

14.06.2025 року старший слідчий 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , за погодження з прокурором першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Департаменту нагляду за додержанням законів органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000813, яке 24.06.2025 року виділено в окреме кримінальне провадження № 0000755.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000813 від 13.09.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, за підозрою ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України та за підозрою ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 та ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

За версією органу досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи громадянином України, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності та державній безпеці України, вступив у попередню змову з ОСОБА_17 та погодився надавати представникам іноземної організації фсб рф допомогу в проведенні підривної діяльності проти України шляхом збору та подальшої передачі їм інформації про переміщення, рух та розташування військового складу, техніки та озброєння Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10.05.2023 року ОСОБА_6 , на виконання спільного злочинного умислу, направленого на надання допомоги представнику іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, у зазначений вище спосіб надіслав ОСОБА_17 архів з назвою файлу «2.», у якому міститься інформація щодо проведення ОСОБА_6 вербувальних зустрічей з кандидатами в інтересах російської федерації.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу з ОСОБА_17 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10.05.2023 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, надіслав йому у вищезазначений спосіб фото, у якому міститься таблиця з анкетними даними кандидатів на вербування, зокрема військовослужбовців ЗСУ та СБУ, а також списком посадових осіб, які є секретоносіями та працюють в АТ «Укрзалізниця».

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.05.2023 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи на виконання спільного злочинного умислу з ОСОБА_17 , надіслав йому ж у зазначений вище спосіб фото документу з написом «Аэропорт Жулианы» та координатами, написом «Министерство Обороны Украины» з координатами.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.06.2023 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виконуючи спільний злочинний умисел, у вищевказаний спосіб надіслав ОСОБА_17 скріншот картографічного веб-сервісу «Google Maps» з координатами, де розташовуються підрозділи Сил оборони України у м. Київ, а саме додаткове місце дислокації Міністерства оборони України в умовах воєнного стану. Окрім того, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_17 відомості щодо захисту м. Київ 4-ма одиницями ППО.

Продовжуючи виконання спільного злочинного умислу з ОСОБА_17 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22.06.2023 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у зазначений вище спосіб надіслав ОСОБА_17 скрін-шот екрану мобільного телефону, на якому містяться відомості щодо розташування цеху по виготовленню ударних БПЛА «UJ-22 Airborne» НВП «Укрджет» за координатами.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01.08.2023 року, ОСОБА_6 , на виконання спільного злочинного умислу, направленого на сприяння представнику іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно, у вищевказаний спосіб надіслав ОСОБА_17 два архіви з назвою «Desktop.zip» та «M.zip», у яких міститься файл формату «Блокнот» з відомостями щодо розташування боєприпасів та ремонту техніки.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08.08.2023 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, надіслав ОСОБА_17 архів з назвою «333.zip», у якому міститься файл формату «pdf» із скріншотом картографічного веб-сервісу «Google Maps» з відомостями щодо розташування воєнного аеродрому у АДРЕСА_3 з координатами та розміщення на них військової техніки ЗС України.

Слідчий зазначив, що передача представникам іноземної спецслужби інформації про місця розташування вказаних вище військових об`єктів, підрозділів Міністерства оборони України та підприємств, що виробляють озброєння, може бути використана при проведенні підривної діяльності проти України шляхом планування та проведення бойових чи диверсійних дій проти України, зменшення її потенціалу у сфері оборони, у тому числі шляхом проведення ударів по відповідних об`єктах та може нанести шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України.

Таким чином, слідчий вказав, що ОСОБА_6 підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: наданні іноземній державі, іноземній організації, її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненій в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

13.06.2025 року у кримінальному провадженні № 0000813 від 13.09.2024 року з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, у період часу з 07 год. 25 хв. по 09 год. 45 хв. проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у якій проживає ОСОБА_6 , під час якого виявлено та вилучено таке майно:

1) wifi-адаптер марки «ALFA», S/n 2481AXML20950;

2) ноутбук марки «ASER», S/n NHQN8AA07600;

3) з`ємний накопичувач «Samsung», S/n E01J108800430;

4) ноутбук «Lenovo» з зарядним пристроєм imei НОМЕР_34;

5) планшет «Lenovo», S/n HA0JPZTL(80);

6) ЖМД «SOLID STATE DRIVE», s/n 858S100RT8LW;

7) GPS-трекер чорного кольору без маркування;

8) індикатор поля селективний марки «RAKSA»;

9) wi-Fi modem, Mac: 6C9308C12372 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_1 ;

10) wi-fi modem 4g «LTE USB Dongie WiFi», IMEI: НОМЕР_2 ;

11) флеш носій «MediaRange» обємом 64Gb;

12) флеш носій «Apacer» чорного кольору без маркувань;

13) флеш носій «Toshiba» обємом 32Gb;

14) флеш носій «Apacer» білого кольору;

15) мобільний телефон «Nokia» imei НОМЕР_3 з мобільною карткою оператора «Lifecell» № НОМЕР_4 та картою пам`яті «Sandisk» на 512мб;

16) мобільний телефон «TECNO» Imei 1 НОМЕР_5 Imei 2 НОМЕР_6 з сім-картою «Lifecell» № НОМЕР_7 та сім-картою «Vodafone» № НОМЕР_8 ;

17) мобільний телефон «Xiaomi Redmi» s/n НОМЕР_9 з сім-картою «Lifecell» № НОМЕР_10 ;

18) мобільний телефон «SHUGUO» з сім-картою «Lifecell» № НОМЕР_11 ;

19) мобільний телефон «Samsung» imei НОМЕР_12 , s/n НОМЕР_13 без елементу живлення з сім-картою «Vodafone» № НОМЕР_14 ;

20) мобільний телефон «iPhone X» s/n НОМЕР_15 з абонентським номером НОМЕР_16 (з паролем до нього НОМЕР_17 та до телеграма НОМЕР_17 )

21) мобільний телефон «Samsung» s/n НОМЕР_18 ;

22) мобільний телефон «VERTU» IMEI: НОМЕР_19 без елемента живлення;

23) мобільний телефон «LG» s/n НОМЕР_20 з сім-картою «MTC» та сім-картою «truemove» № НОМЕР_21 ;

24) пакування стартового пакету «Lifecell» на номери мобільних телефонів:

НОМЕР_22 ; НОМЕР_23 ; НОМЕР_24 ; НОМЕР_25 ; НОМЕР_26 ; НОМЕР_27 ;

25) пакування стартового пакету «Vodafone» на номери мобільних телефонів:

НОМЕР_28 ; НОМЕР_29 ;

26) сім-карту «Vodafone» № НОМЕР_30 ;

27) сім-карту Lifecell № НОМЕР_31 ;

28) сім-карту Lifecell l № НОМЕР_32 ;

29) сім-карту Lifecell № НОМЕР_33 ;

30) пристрій для зміни голосу чорного кольору;

31) грошові кошти в сумі 89 тисяч 900 доларів США та 10 тисяч Євро.

Орган досудового розслідування вказав, що з урахуванням наявних інших матеріалів кримінального провадження, а також результатів уже проведених слідчих дій є достатні підстави вважати, що вилучені під час вказаних обшуків матеріальні об`єкти є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий у клопотанні зазначив, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, слідчим винесено постанову про визнання даних предметів речовими доказами у кримінальному провадженні, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України мають бути збережені шляхом накладення арешту.

У зв`язку викладеним, з метою збереження вилученого майна, запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях Департаменту нагляду за додержанням законів органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000813, яке 24.06.2025 року виділено в окреме кримінальне провадження № 0000755.

Накладено арешт на майно, яке вилучене під час проведення обшуку 13.06.2025 року за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1) wifi-адаптер марки «ALFA», S/n 2481AXML20950;

2) ноутбук марки «ASER», S/n NHQN8AA07600;

3) з`ємний накопичувач «Samsung», S/n E01J108800430;

4) ноутбук «Lenovo» з зарядним пристроєм imei НОМЕР_34;

5) планшет «Lenovo», S/n HA0JPZTL(80);

6) ЖМД «SOLID STATE DRIVE», s/n 858S100RT8LW;

7) GPS-трекер чорного кольору без маркування;

8) індикатор поля селективний марки «RAKSA»;

9) wi-fi modem, Mac: 6C9308C12372 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_1 ;

10) wi-fi modem 4g «LTE USB Dongie WiFi», IMEI: НОМЕР_2 ;

11) флеш носій «MediaRange» обємом 64Gb;

12) флеш носій «Apacer» чорного кольору без маркувань;

13) флеш носій «Toshiba» обємом 32Gb;

14) флеш носій «Apacer» білого кольору;

15) мобільний телефон «Nokia» imei НОМЕР_3 з мобільною карткою оператора «Lifecell» № НОМЕР_4 та картою пам`яті «Sandisk» на 512мб;

16) мобільний телефон «TECNO» Imei 1 НОМЕР_5 Imei 2 НОМЕР_6 з сім-картою «Lifecell» № НОМЕР_7 та сім-картою «Vodafone» № НОМЕР_8 ;

17) мобільний телефон «Xiaomi Redmi» s/n НОМЕР_9 з сім-картою «Lifecell» № НОМЕР_10 ;

18) мобільний телефон «SHUGUO» з сім-картою «Lifecell» № НОМЕР_11 ;

19) мобільний телефон «Samsung» imei НОМЕР_12 , s/n НОМЕР_13 без елементу живлення з сім-картою «Vodafone» № НОМЕР_14 ;

20) мобільний телефон «iPhone X» s/n НОМЕР_15 з абонентським номером НОМЕР_16 (з паролем до нього НОМЕР_17 та до телеграма НОМЕР_17 )

21) мобільний телефон «Samsung» s/n НОМЕР_18 ;

22) мобільний телефон «VERTU» IMEI: НОМЕР_19 без елемента живлення;

23) мобільний телефон «LG» s/n НОМЕР_20 з сім-картою «MTC» та сім-картою «truemove» № НОМЕР_21 ;

24) пакування стартового пакету «Lifecell» на номери мобільних телефонів:

НОМЕР_22 ; НОМЕР_23 ; НОМЕР_24 ; НОМЕР_25 ; НОМЕР_26 ; НОМЕР_27 ;

25) пакування стартового пакету «Vodafone» на номери мобільних телефонів: НОМЕР_28 ; НОМЕР_29 ;

26) сім-карту «Vodafone» № НОМЕР_30 ;

27) сім-карту Lifecell № НОМЕР_31 ;

28) сім-карту Lifecell l № НОМЕР_32 ;

29) сім-карту Lifecell № НОМЕР_33 ;

30) пристрій для зміни голосу чорного кольору;

31) грошові кошти в сумі 89 тисяч 900 доларів США та 10 тисяч Євро.

Задовольняючи дане клопотання, подане в межах кримінального провадження № 0000813, яке 24.06.2025 року виділено в окреме кримінальне провадження № 0000755, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів та запобігання його приховуванню, пошкодженню, знищенню, перетворенню, відчуженню.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

На переконання колегії суддів, задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вилучене майно, оскільки вказане майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України та визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 13.06.2025 року.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що судом першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, та враховано, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Тобто, слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Беззаперечних доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізації мету досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

Отже, сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що вилучене майно не відповідає критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучені під час вказаного обшуку матеріальні об`єкти є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже, відповідають ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, при вирішенні питання щодо арешту майна, з підстав визначених ст. 170 КПК України, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що власниками вилучених грошових коштів є члени сім`ї ОСОБА_6 , які не являються ні підозрюваними, ні обвинуваченими у кримінальному провадженні, а також не відносяться до осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, а вилучені грошові кошти є особистими заощадженнями сім`ї та ніякого відношення до кримінального провадження не мають, колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначені обставини можуть бути підтверджені лише шляхом проведення перевірки під час досудового розслідування для спростування або підтвердження даних доводів.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до зазначеного кримінального правопорушення осіб.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на цьому етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, у тому числі грошових коштів.

Посилання апелянта на незаконність обшуку від 13.06.2025 року не свідчить про неправильність висновків, викладених слідчим суддею, оскільки вказані посилання апелянта фактично зведені до оскарження законності проведеного обшуку, що не є предметом даного апеляційного розгляду, натомість оцінка законності проведення такої слідчої (процесуальної) дії, а також належності та допустимості отриманих унаслідок такої слідчої дії відомостей, може бути надана під час розгляду кримінального провадження по суті.

Не спростовують висновків слідчого судді і доводи апелянта про неспівмірність обмеження прав власників майна завданням кримінального провадження, оскільки на переконання колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження, з огляду на встановлені обставини даного кримінального провадження, зважаючи на те, що на час прийняття рішення вони вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту на вищезазначене майно.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 -залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4