Справа № 487/8868/25
Провадження № 1-кс/487/5276/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2025 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному проваджені № 0001469 від 18.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному проваджені № 0001469 від 18.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів із визначенням застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 грн, у разі внесення кої покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися за межі міста Миколаєва, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичних засобів у особливо великих розмірах - канабісу, масою не більше 2 543 гр, тобто у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, підозрюваний, зважаючи на те, що йому загрожує покарання від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскцією майна, можу переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Під загрозою можливого покарання, з урахуванням характеру та обставин, суспільної небезпеки злочину, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може вжити заходи щодо незаконного впливу, як безпосередньо так і опосередковано на свідків, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, схилити їх до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню. Слідчий вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема розголошувати дані досудового розслідування третім особам, що може призвести до втрати або спотворення доказів та обставин кримінального правопорушення. Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів з метою збуту, що передбачає наявність корисливого мотиву в його діях, він може продовжити злочинну діяльність у разі необрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як зникнуть перешкоди для вільного замовлення наркотичних засобів для їх подальшого збуту. Застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В судовому засдіанні прокурор ОСОБА_3 підтримв клопотання слідчого, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що він не займається збутом наркотичних засобів, а лише близько 6 років курить коноплю, яку вирощує на своєму подвір`ї. У вересні 2025 з чотирьох кущів коноплі він зібрав врожай канабісу та зберігав його вдома для власного вживання, помістивши до трьохлітрових банок. Під час обшуку у нього вдома він добровільно видав канабіс, пристрій для вживання коноплі. Просив обрати йому інший, більш м`який запобіжний захід, оскільки він має сім`ю, працює, планує пройти лікування від наркотичної залежності.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на необґрунтованість підозри за ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки відсутні докази, зокрема показання свідків, дані негласних слідчих (розшукових) дій, які підтверджують мету збуту. На його думку, дані про особу підозрюваного, який працює, позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину, дозволяють застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що слідчим відділом Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001469 від 18.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», який визначає правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 (із наступними змінами), якою наркотичний засіб - канабіс віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено (список № 1 таблиці № ІІ Постанови), вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Так, ОСОБА_5 , діючи в порушення Закону України № 60/95 - ВР від 15.02.1995 «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів у особливо великих розмірах, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із незаконним збутом наркотичних засобів.

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів у особливо великих розмірах, ОСОБА_5 у невстановлені в ході проведення досудового розслідування місце, дату та час, але не пізніше 27.11.2025, у невстановленої під час досудового розслідування особи, діючи з корисливим мотивом для особистого незаконного збагачення, з метою подальшого незаконного збуту отримав, тобто незаконно придбав, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, масою не більше 2543 грамів, для його розфасування у полімерні згортки з метою подальшого незаконного збуту.

В подальшому ОСОБА_5 , отримавши вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, масою не більше 2543 грамів, приніс його до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав з метою подальшого незаконного збуту до моменту його вилучення працівниками поліції.

Так, 27.11.2024 в період часу з 16:53 до 22:15 , під час проведення санкціонованого обшуку домоволодіння за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено речовину рослинного походження - канабіс, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою не більше 2543 грами.

27.11.2025 ОСОБА_5 було затримано, а 28.11.2025 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьомуслід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження та були досліджені в судовому засіданні, а саме: у протоколі обшуку від 27.11.2025 за місцем проживання ОСОБА_5 , висновку експерта від 28.11.2025 № СЕ-19/115-25/19527-НЗПРАП.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Отже, усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого ч. 5 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі і у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, оскільки за версією органу досудового розслідування займався протиправною діяльністю з метою отримання прибутку, яка була припинена працівниками поліції.

Ризики, передбачені пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи те, як у клопотанні наведено їх обґрунтування (зокрема, не доведено, чим саме підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, відсутність у матеріалах клопотання даних щодо будь-яких свідків), слідчим суддею не встановлені.

При розгляді даного клопотання, крім наявності вищенаведених ризиків, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним криміналього правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, слідчий суддя також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обілку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, але близько 6 років вживає канабіс, мав захворювання -туберкульоз, але на даний час знятий з обліку; підозрюваний одружений, проживає в АДРЕСА_1 разом з дружиною і малолітньою донькою 2018 р.н.; працює в Миколаївському ліцей № 40 на посаді двірника, де позитивно характеризується; відповідно до ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості.

Беручи до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , встановлені обставини кримніального правопорушення, слідчий суддя вважає, що ні слідчий в клопотанні, ні прокурор в судовому засіданні не навели достатніх виняткових підстав, які б свідчили про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, що зможуть мінімізувати наведені ризики.

Отже, у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт, зважаючи на правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії», прирівнюється до позбавлення волі, як і тримання особи під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частина 6 ст. 181 КПК вказує, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Слідчий суддя вважає, що тримання підозрюваного ОСОБА_5 під домашнім арештом із забороною цілодобово залишати місце постійного проживання у даному випадку буде виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В даному випадку слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 пред`явлено підозру у вчиненні злочину у сфері обігу наркотичних засобів, виявлено і вилучено у підозрюваного кількості не більше 2 543 гр, при цьому, за версією органу досудового розслідування, підозрюваний діяв з корисливих мотивів.

Крім того, на підозрюваного ОСОБА_5 слід також покласти обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, до 27 січня 2026 року, заборонивши йому цілодобово залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком звернення за медичною допомогою та на час повітряної тривоги.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, а також виконувати обов`язкі, передбачені пунктами 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, тобто з міста Миколаєва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 29.11.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1