Справа № 638/8780/23
Провадження № 1-кс/638/2391/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в якій просив скасувати постанову від 27.05.2025 старшого слідчого СВ ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 25.03.2023 за № 0000767, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України за фактом невиконання рішень суду службовими особами ГУ ПФУ в Харківській області щодо здійснення та нарахування виплат; скасувати постанову від 30.06.2025 старшого слідчого СВ ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 25.03.2023 за № 0000767, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України за фактом невиконання рішень суду службовими особами ГУ ПФУ в Харківській області щодо здійснення та нарахування виплат; зобов`язати старшого слідчого СВ ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 або іншу уповноважену особу визнати ОСОБА_2 потерпілим в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 25.03.2023 за № 0000767, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України за фактом невиконання рішень суду службовими особами ГУ ПФУ в Харківській області щодо здійснення та нарахування виплат.

В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що у провадженні слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000767 від 25.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України за фактом невиконання рішень суду службовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо здійснення та нарахування виплат; що він 26.05.2025 звернувся до начальника ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області з письмовою заявою, зокрема про визнання його потерпілим від кримінального злочину передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України в даному кримінальному провадженні; що 24.06.2025, не отримавши відповіді у встановлений законом термін, він звернувся з аналогічною письмовою заявою до начальника СВ ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області; що 31.08.2025 на його електронну пошту надійшли 3 постанови: постанова про відмову у визнанні потерпілим від 27.05.2025, постанова про відмову у задоволенні клопотання від 30.06.2025, постанова про виправлення описки від 26.07.2025.

Вважаючи вказані постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_2 незаконними та необґрунтованими, скаржник просив їх скасувати.

Водночас подана скарга містить клопотання скаржника розглядати скаргу за його відсутності у зв`язку з терміновою та невідкладною необхідністю від`їзду до Західної України за сімейними обставинами на невизначений термін.

Розглянувши указане клопотання, слідчий суддя відмовляє в його задоволенні, ураховуючи, що ст. 306 КПК України, якою визначений порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, передбачено здійснення розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу.

У призначене для розгляду скарги судове засідання 11.09.2025 слідчий, рішення якої оскаржується, та скаржник не з`явились.

Розглянувши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що вона підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 22, 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених КПК України.

Як визначено ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Системний аналіз указаної норми свідчить про те, що відсутність в судовому засіданні з розгляду скарги особи, яка її подала, чи її захисника, представника перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Стаття 7 КПК України визначає загальні засади кримінального провадження, до яких, зокрема, належить принципи доступу до правосуддя, відповідно до якого кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом; змагальності сторін, за яким кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом; безпосередності дослідження показань, речей і документів, згідно з яким суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно; а також диспозитивності, за яким сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Водночас слідчий суддя вважає, що таке рішення (про залишення скарги без розгляду) не суперечить положенням ч. 2 ст. 307 КПК України, якою визначений вичерпний перелік ухвал слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, позаяк залишаючи скаргу без розгляду, слідчий суддя, не маючи для цього підстав, не переходив до розгляду її по суті.

Аналогічний підхід щодо залишення скарги без розгляду її по суті зазначений в Узагальненні про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ (лист від 12 січня 2017 року): «Такий підхід відповідає вимогам ч. 3 ст. 306 КПК, згідно із якою розгляд скарг на рішення, дії чи без діяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Цієї позиції дотримуються в своїй практиці й апеляційні суди. Отже, у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду. У випадку залишення скарги без розгляду скаржник буде мати право повторно звернутися з такою в суд».

На переконання слідчого судді, у разі відсутності скаржника, який повідомлений про час та місце розгляду справи та який фактично відмовився від участі у розгляді його скарги, заявивши про це відповідне клопотання, задля припинення процесуальної невизначеності у вирішенні даної справи, найбільш сприятливим для скаржника буде прийняття рішення про залишення поданої ним скарги без розгляду.

У такому випадку скаржник буде мати право повторно, у випадку такої необхідності, звернутися з означеною скаргою до слідчого судді.

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

За таких обставин слідчий суддя вважає, що відмова скаржника від участі у судовому засіданні може свідчити про відсутність зацікавленості у ефективному та своєчасному розгляді його скарги або втрату інтересу до предмета оскарження, а також про неналежне ставлення до наданих йому процесуальних прав і покладених на нього обов`язків. Слідчий суддя позбавлений можливості з`ясувати думку скаржника, на момент розгляду скарги, щодо вимог викладених у ній, та щодо інших питань, які виникають при розгляді скарги, відповідно, й слідчий суддя також позбавлений можливості ухвалити будь-яке інше законне рішення за відсутності скаржника, що також прямо заборонено законом.

Тому, враховуючи викладені обставини, слідчий суддя дійшов переконання, що подана ОСОБА_2 скарга має бути залишена без розгляду.

Керуючись ст. 303-304 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про розгляд скарги за його відсутності.

Скаргу ОСОБА_2 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим залишити без розгляду.

Роз`яснити скаржникові, що залишення скарги без розгляду не позбавляє права повторно звернутися до суду з такою скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1