№ 1-кс/183/2000/25

У Х В А Л А
в с т а н о в и л а:
21 листопада 2025 року до канцелярії Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла скарга представника потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_2 , у якій він просить:
-визнати бездіяльність групи слідчих СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за процесуального керівництва прокурорів Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області;
-викликати у встановленому порядку представника потерпілих та представника;
-скасувати постанову заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 05.07.2024 року, визначивши підслідність і проведення досудового розслідування за органом, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, а саме СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області;
Вивчивши подану заяву, вважаю за необхідне провернути скаргу заявникові, виходячи з наступного.
Так, відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження можуть бути оскаржені - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Частиною 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Пунктом 3 ч.2 ст. 304 КПК України передбачено можливість повернення скарги, поданої після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, якщо слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Представник потерпілих оскаржує постанову про закриття кримінального провадження, винесену слідчим СВ Савмарівського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 ще 11.10.2025 року.
Скарга на постанову подана представником потерпілих 21 листопада 2025 року.
До матеріалів скарги надано копію розписки ОСОБА_4 , подану слідчому 12.11.2025 року про отримання копії постанови про закриття кримінального провадження, доказів отримання оскаржуваної постанови іншим потерпілим чи представником потерпілих, слідчому судді не надано.
Таким чином, належних та допустимих доказів отримання оскаржуваної постанови у спосіб, передбачений нормами КПК України, заявником не подано, заяви про поновлення строків на оскарження постанови також не подано, а тому слідча суддя приходить до переконання про повернення скарги в цій частині заявникові.
Вирішуючи питання про відкриття провадження по скарзі в частині визнання бездіяльності групи слідчих СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за процесуального керівництва прокурорів Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області, слідча суддя звертає увагу на наступне.
Згідно зі ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.
Згідно з ч. 4 ст. 304 Кримінального процесуального кодексу (КПК) України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та визначено суб`єктів оскарження рішень.
Так, відповідно до частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.
Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Згідно зі ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 303 КПК України, під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Законодавець передбачив вичерпний перелік випадків, які утворюють процесуальні підстави відповідно до норм ст. 303 КПК України, для звернення з певною скаргою і передбачив можливість оскарження не будь-якого рішення слідчого, дізнавача або прокурора, а лише певних їх видів, перелік яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.
Наведена вище бездіяльність, що охарактеризована скаржником як неналежне виконання обов`язків та бездіяльність працівників прокуратури не підлягають оскарженню у порядку визначеному ч. 1 ст. 303 КПК України до слідчого судді на стадії досудового розслідування.
При вирішенні питання щодо відкриття провадження по скарзі в частині скасування постанови заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 05.07.2024 року та визначення підслідності і проведення досудового розслідування за органом, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, а саме СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, слідча суддя також керується наведеними вище нормами процесуального закону та звертає увагу на наступне.
Відповідно до ст.36 КПК прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, він, серед іншого, уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав; мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених КПК, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування тощо.
Передумовою реалізації прокурором передбачених ч.5 ст.36 КПК повноважень має бути здійснення відповідним органом, визначеним уст.216 КПК, досудового розслідування у кримінальному провадженні та встановлення за наслідками такого розслідування його неефективності.
Зміна прокурором підслідності у кримінальному провадженні може мати місце лише у випадку, коли орган, визначений уст.216 КПК, фактично здійснював досудове розслідування, однак воно визнано неефективним. Якщо з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР досудове розслідування у цьому провадженні здійснювалося неуповноваженим на те органом, а уповноважений орган будь-яке досудове розслідування, яке б можна було визнати неефективним, не здійснював, то постанова прокурора про визначення підслідності є немотивованою, а всі докази, здобуті у ході досудового розслідування,недопустимими. На цьому наголосив Верховний Суд у справі №725/5014/18.
До матеріалів скарги представником потерпілого не подано копію постанови, яку він просить скасувати, як і не подано клопотання про поновлення строків на оскарження такої постанови, а тому слідча суддя, з підстав визначених пунктом 3 ч.2 ст. 304 КПК України, вважає за необхідне повернути скаргу заявнику.
Керуючись ст.ст. 9, 26, 303, 304 КПК України, слідча суддя, -
п о с т а н о в и в:
Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала про повернення скарги може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів із дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1 .