ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/6394/25

Провадження № 11-кп/820/642/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції виділене провадження у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора про продовження дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 30 жовтня 2025 року включно.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що з врахуванням обставин, в тому числі, тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, наявності ризику, зазначеного у п.1 ч.1 ст.177 КПК України, наявні підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просив переглянути рішення суду першої інстанції, а саме ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року.

Уважав, що дана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Зауважував, що суд першої інстанції не врахував стан його здоров`я та ту обставину, що він не перебував у розшуку.

Стверджував, що не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 , який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Установлено, що 28 серпня 2025 року з Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000993 від 19 червня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

До початку підготовчого судового засідання прокурор у відповідності до вимог ч.3 ст.315 КПК України подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, мотивуючи це тим, що є достатньо підстав уважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Також існують ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду. На думку прокурора, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде дієвим у даному кримінальному провадженні, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник у суді першої та апеляційної інстанції просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора. В обґрунтування своєї позиції зазначали, що прокурором не надано жодного доказу на підтвердження наявності заявлених у клопотанні ризиків, які були би підставами для застосування щодо обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу. Крім того, ОСОБА_7 хворіє, у зв`язку з чим потребує постійного лікування та нагляду лікарів, а в умовах ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» йому не може бути надана належна медична допомога.

На думку колегії суддів, прокурор довів, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які не зменшилися, що у свою чергу давало підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Так, відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обґрунтовано взято до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винним, конкретні обставини даної справи та обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу.

Як вбачається з обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби (ч.5 ст.407 КК України), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, та вчинений військовослужбовцем під час дії правового режиму воєнного стану, що свідчить про максимальний ступінь суспільної небезпеки як самого діяння, так і особи, що його вчинила.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає характеру та тяжкості вчинених правопорушень, а встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, є доведеними і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження доводи, зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7

Суд першої інстанції врахував обставини, на які зверталася увага в апеляційній скарзі, зокрема, стан здоров`я обвинуваченого.

На переконання колегії суддів апеляційного суду не доведено, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я, в тому числі через наявні в нього хвороби, не може утримуватися в умовах ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», що він потребує медичної допомоги і що йому в умовах тримання під вартою не може бути надана така належна медична допомога.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до усталеної судової практики суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також слід звернути увагу на те, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Ураховуючи наведені ризики, визначені у ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 .

Колегія суддів уважає, що місцевий суд врахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особистість ОСОБА_7 , тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується останній, та обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження строку дії вищевказаного запобіжного заходу.

Обставини, на які обвинувачений посилається у поданій апеляційній скарзі, не можуть бути підставами для зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою.

Більш м`який запобіжний захід, на переконання колегії суддів, не забезпечить та не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_7 .

Судом обґрунтовано не визначено розміру застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, під час дії воєнного стану, що відповідає приписам абз.8 ч.4 ст.183 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, а встановлені при обранні та продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики наразі не відпали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали місцевого суду.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3