У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Виноградів, Виноградівського району, Закарпатської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , незаміжньої, менеджера з логістики ТОВ «БІОПЕЛ», раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000446, відомості про яке 17.10.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановив:

19.01.2026 до провадження слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000446, відомості про яке 17.10.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 0000446 від 17 жовтня 2025 року, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Виноградів, Виноградівського району, Закарпатської області, зареєстрованої АДРЕСА_1 , фактично проживаючої АДРЕСА_2 , громадянки України, раніше не судимої, у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що вона 16 жовтня 2025 року близько 16 годині 52 хвилини, керуючи власним технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Jetta» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Баб`яка в населеному пункті м. Ужгород, Закарпатської області, зі сторони вул. Загорська у напрямку вул. Капушанська, наближаючись до дорожнього інформаційно-вказівного знаку 5.38.1-5.38.2 «Пішохідний перехід» з наявною дорожньою горизонтальною розміткою 1.14.1 «Зебра», які розміщені поблизу торгового центру «Епіцентр», що по вулиці Баб`яка, 7/1, діючи всупереч вимог п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «дорожня обстановка», «небезпека для руху», «перевага» та «пішохідний перехід», п.п. б), д) п. 2.3., п.п. а) п. 4.16., та п. 18.1. «Правил дорожнього руху», нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, проявила неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни та допустила наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в той час, маючи перевагу в русі переходила проїзну частину вулиці Баб`яка, по дорожній горизонтальній розмітці «Зебра», нерегульованого пішохідного переходу, з ліва на право по ходу руху водія ОСОБА_4 .

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної краніо-скелетної травми; внутрішньо-черепно мозкової травми, забій головного мозку ІІ ст.; травматичний субарахноїдальний крововилиів справа; перелом тіла основної кістки черепа з поширенням губчасту кістку справа; перелом скроневої кістки зліва; закритої травми грудної клітки; перелом І ребра справа, ІХ-ХІ ребер зліва; забій обох легень, закритий багатоуламковий перелом латерального виростку правої великогомілкової кістки та голівки малогомілкової кістки із зміщенням; закритий імпресійний багато уламковий внутрісуглобний перелом медіального виростку лівої стегнової кістки із зміщенням; посттравматичний розрив барабанної перетинки зліва, ліквореая; постративматичної анемія легкого ступеню. Комплекс вказаних тілесних ушкоджень в момент їх заподіяння були небезпечними для життя, і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3. (б, г) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, водій ОСОБА_4 , порушила вимоги п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «дорожня обстановка», «небезпека для руху», «перевага» та «пішохідний перехід», п.п. б), д) п. 2.3., п.п. а) п. 4.16., п.п. в) п. 14.6. та п. 18.1. Правил дорожнього руху України, якими визначено:

п.1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

п. 1.10. Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

«дорожня обстановка» - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

«небезпека для руху» - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

«перевага» - право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху;

«пішохідний перехід» - ділянка проїзної частини, острівця безпеки чи розділювальної смуги або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.38.1-5.41.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

п.п. б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

п.п. д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

п. 4.16. Пішохід має право:

а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушені водієм ОСОБА_4 зазначених Правил дорожнього руху безпосередньо перебувають у прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням пішоходом ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

16.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Клопотання мотивує тим, що необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 викликана метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання її спробам переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З огляду на що слідчий просить задовольнити подане клопотання

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив таке задовольнити.

Захисник заперечував проти задоволення поданого клопотання, зазначив, що ризики, вказані в клопотанні, не доведені, з моменту вручення підозри підозрювана жодних порушень процесуальних обов`язків не допускала. Також вказав, що якщо слідчий суддя дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу, просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрювана підтримала свого захисника. Зазначила, що сприяє слідству у повноиу обсязі. Бере участь у відшкодуванні витрат на лікування потерпілої особи. Просила не застосовувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки їй необхідно працювати для відшкодування шкоди, завданої потерпілому вказаним кримінальним правопорушенням.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено слідчим суддею, слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000446 від 17.10.2025 за ознаками у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

16.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Обгрунтованість підозри підтверджується наданими матеріалами, а саме витягом з ЄРДР №0000446 від 17.10.2025, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.10.2025, довідка травматологічного пункту КНП «Центральна міська клінічна лікарня «Ужгородської міської ради №10016/585 від 16.10.2025, інформацією щодо транспортного засобу VOLKSWAGEN JETTA д.н.з. НОМЕР_2 , заявою про залучення до провадження як потерпілого, протоколом допиту потерпілого, висновком експерта №370, висновком експерта за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 4931-Е від 03.11.2025, висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу № 4930-Е від 30.10.2025, протоколом огляду (оптичного диску) відеозапису від 27.10.2025, протоколом допиту свідка від 28.10.2025, протоколом допиту свідка від 21.10.2025, протоколом проведення слідчого експеременту 03.11.2025, висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи по дослідженню обставин та механізму ДТП №5440-Е від 08.12.2025, повідомленням про підозру від 16.01.2026, протоколом допиту підозрюваного від 16.01.2026 та іншими матеріалами справи.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваною ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04), рішення від 21.04.2011) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Водночас, слідчий суддя зазначає, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні слідчий суддя виходить з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, вік та стан здоров`я підозрюваної, міцність соціальних зв`язків у місці її постійного проживання, яка незаміжня, наявність у підозрюваної постійного місця роботи (працює у ТОВ "Біопел" на посаді менеджера з логістики) та місця проживання, репутацію підозрюваної, який за місцем роботи характеризується виключно із позитивної сторони, майновий стан підозрюваної та відсутність у неї судимостей.

Слідчий суддя також бере до уваги ту обставину, що підозрювана затриманою у порядку, визначеному ст. 208 КПК України, не була, а сам злочин, у вчиненні якого вона підозрюється, відноситься до необережних.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється з 17.10.2025, при цьому матеріали клопотання не містять жодних даних, що ОСОБА_4 переховувалася від органу досудового розслідування, якимось чином перешкоджала досудовому розслідуванню, здійснювала тиск на потерпілу, свідків чи експертів, іншим чином перешкоджав досудовому розслідуванню.

З клопотання вбачається, що на даний час у рамках даного кримінального провадження проведено ряд експертиз, а також слідчий експеримент.

Беручи до уваги вищенаведене та вивчені матеріали клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеним під час розгляду клопотання наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує їй у разі визнання її винуватою, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваної.

Доводи сторони обвинувачення про існування інших ризиків, зазначених у клопотанні, належним чином не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із чим ці ризики не враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, характер діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що матеріали клопотання містять достатньо даних, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи, чим домашній арешт, можуть бути недостатніми для запобігання вищезазначеному та встановленому слідчим суддею ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Вирішуючи питання про застосування домашнього арешту у частині заборони підозрюваній залишати житло цілодобово або у певний період доби, слідчий суддя врахує встановлені вище обставини та виходить із забезпечення конституційного права підозрюваної на працю, встановленого ст. 43 Конституції України, згідно з якою передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та вважає, що відносно ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім і зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею на даному етапі досудового розслідування не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.

За наведених обставин, клопотання сторони обвинувачення підлягає до часткового задоволення.

При обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 186, 194, 196, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання прокурора задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, строком на два місяці - до 19 березня 2026 року включно, заборонивши останній залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора та суду, за першою їх вимогою;

2)повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

3)не залишати місце свого фактичного проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби;

4) здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали до 19 березня 2026 року включно.

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 27.01.2026 (через перебування слідчого судді на лікарняному).

Слідчий суддя ОСОБА_1