1Справа № 335/8089/25 1-кс/335/3947/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області підполковника поліції ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000145, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2025 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, офіційно непрацевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145 від 13 серпня 2025 року, досудове розслідування у якому здійснюється СУ ГУНП України в Запорізькій області, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше серпня 2025 року (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось за можливе) у ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_9 .

Далі, під час підготовки до реалізації свого злочинного умислу, не маючи можливості самостійно втілити свій злочинний план у життя, враховуючи складність та підвищений ризик одноособового скоєння злочину, ОСОБА_8 вирішив підшукати необхідну для досягнення своєї злочинної мети кількість учасників злочину, а саме умисного вбивства ОСОБА_9 , яке запланував здійснити з використанням вогнепальної зброї, шляхом здійснення пострілів у потерпілого.

Так, із вказаною метою ОСОБА_8 вирішив залучити раніше знайомих йому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

Далі, діючи на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_8 повідомив про свій намір скоїти умисне вбивство ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , запропонувавши їм при цьому прийняти безпосередню участь у його вчиненні, на що останні погодились.

В подальшому, заручившись підтримкою ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , ОСОБА_8 вступив з ними у злочинну змову, розробивши при цьому план вчинення злочину відносно ОСОБА_9 , а також розподіливши між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 їх обов`язки, та обов`язки інших невстановлених досудовим розслідування осіб під час підготовки та безпосереднього вчинення злочину.

Так, відповідно до розробленого злочинного плану, ОСОБА_8 мав керувати підготовкою до вчинення злочину та його безпосереднім вчиненням, а також забезпечувати безпосередніх виконавців злочину всім необхідним знаряддям для його вчинення.

При цьому, ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , у свою чергу, будучи співвиконавцями запланованого злочину відносно ОСОБА_9 , відповідно до заздалегідь розробленого ОСОБА_8 злочинного плану, мали виконували конкретні дії, спрямовані на досягнення спільної злочинної мети, а саме: встановлення місця проживання потерпілого, маршрутів його пересування, розпорядку дня та стеження за ним, а також безпосереднього виконання умисного вбивства ОСОБА_9 з використанням вогнепальної зброї.

Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, досягли домовленостей стосовно усіх обставин запланованого ними вбивства ОСОБА_9 .

Далі, встановивши місце мешкання потерпілого, його хронометраж дня, транспортний засіб, на якому він пересувається, а також маршрути його пересування, місцем вчинення запланованого умисного вбивства, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, обрали територію домоволодіння, в якому проживає ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, діючи з метою конспірації та запобіганню бути заздалегідь викритими потерпілим, ОСОБА_8 , діючи разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами вирішили використовувати автомобіль «ЗАЗ DAEWOO LANOS» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , змінивши на ньому номерні знаки на д.н.з. НОМЕР_2 .

Так, при підготовці до вчинення вказаного злочину, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, у невстановлений час, але не пізніше 13 серпня 2025 року (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), за невстановлених обставин та у невстановленому місці, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбали вогнепальну зброю та боєприпаси, які в подальшому зберігали за місцем мешкання ОСОБА_15 .

Крім того, з метою особистого маскування під час вчинення злочину та уникнення можливості бути викритими в подальшому, ОСОБА_8 , діючи разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, підготували балаклави, перчатки та одяг, які заздалегідь придбали та зберігали у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 із застосуванням вогнепальної зброї, 13 серпня 2025 року, приблизно о 09:00 год., ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , діючи за вказівкою ОСОБА_8 , на автомобілі «ЗАЗ DAEWOO LANOS» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , які були замінені на д.н.з. НОМЕР_2 , прибули до домоволодіння потерпілого за адресою: АДРЕСА_1 , де маючи при собі заздалегідь придбану вогнепальну зброю з боєприпасами до неї, влаштували засідку у вищевказаному автомобілі та очікували моменту виходу потерпілого ОСОБА_9 із зазначеного будинку, з метою його подальшого вбивства.

В подальшому, 13 серпня 2025 року, приблизно об 11:10 год., коли потерпілий ОСОБА_9 вийшов з вищевказаного будинку на вулицю, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вийшли з автомобіля «ЗАЗ DAEWOO LANOS» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , які були замінені на д.н.з. НОМЕР_2 , після чого ОСОБА_14 , знаходячись біля передніх пасажирських дверей зазначеного автомобіля, із заздалегідь придбаної вогнепальної зброї з боєприпасами до неї, здійснив численні постріли, не менше 22, у бік потерпілого, який в цей момент знаходився біля паркану поруч з будинком за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шкільна, буд. 52, а ОСОБА_10 у цей час, в свою чергу, із заздалегідь придбаної вогнепальної зброї з боєприпасами до неї, також здійснив постріли, не менше 7, у бік потерпілого, тим самим спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального осколкового наскрізного поранення ділянки правого плеча.

Таким чином, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами під керівництвом ОСОБА_8 , вчинили усі дії, які вважали необхідними для вбивства ОСОБА_9 , однак смерть потерпілого не настала з причин, які не залежали від їх волі.

Після цього, ОСОБА_10 , діючи відповідно до заздалегідь розробленого ОСОБА_8 злочинного плану, разом з ОСОБА_14 та іншими особами на автомобілі «ЗАЗ DAEWOO LANOS» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , які були замінені на д.н.з. НОМЕР_2 , покинули місце вчинення кримінального правопорушення.

В рамках даного кримінального провадження 14.08.2025 ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 15.08.2025 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.10.2025 включно, без визначення розміру застави, який було продовжено ухвалою слідчого судді від 10.10.2025 року строком до 08.12.2025 року.

Посилаючись на особливу складність кримінального провадження, необхідність проведення великого обсягу слідчих (розшукових) та процесуальних дій для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, аналізу великого об`єму інформації, а також проведення у ході досудового розслідування ряду судових експертиз, які у сукупності потребують значного часу та є визначальними для прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні, ту обставину, що виконання всіх необхідних слідчих і процесуальних дій неможливо до закінчення строку дії ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також, зазначаючи, що, виходячи з повідомленої підозри і тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється останній, не зменшилися ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, слідчий просить продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Наполягав, що з огляду на обставини і тяжкість кримінального правопорушення та з урахуванням даних про особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органу досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків; продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється, оскільки його не доведено до кінця. Вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити належну поведінку підозрюваного. Зазначив, що у даному кримінальному провадженні досудове розслідування триває, проводяться судові експертизи, які планується завершити до спливу строку досудового розслідування.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні проти клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_12 підозри, вважає його дії органом досудового розслідування кваліфіковані невірно. Крім того, вважає недоведеними ризики, про які зазначено у клопотанні та наведено прокурором у судовому засіданні, та наполягав, що належна поведінка підозрюваного може бути забезпечена шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або встановити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_14 у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, підтримав позицію захисника, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145 від 13 серпня 2025 року, у якому 14.08.2025 року ОСОБА_16 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 15.08.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.10.2025 року включно, якою розмір застави не визначався, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 10.10.2025 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 08.12.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні досудове розслідування не завершено, ухвалою слідчого судді від 10.10.2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000145 продовжено до п`яти місяців. Вбачається, що строк досудового розслідування спливає 14.01.2026 року.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність наведених у клопотанні і підтверджених матеріалами кримінального провадження обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обставини кримінального правопорушення, згідно повідомленої підозри, яка на час розгляду даного клопотання не змінилася, його тяжкість та ступінь участі останнього у його вчиненні.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри слідчий суддя не бере до уваги, оскільки на даній стадії слідчий суддя не вирішує питання, які вирішуються судом під час судового розгляду, а матеріали клопотання містять достатньо даних для висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Крім того, обґрунтованість підозри перевірялася слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Також, слідчий суддя враховує встановлені дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не засуджений, має місце проживання, непрацевлаштований, неодружений, та враховує його вік і стан здоров`я, який, згідно наданих довідок, є задовільним.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що застосований відносно підозрюваного запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає його особі, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується.

З огляду на винятковість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя при вирішенні даного клопотання, виходить із сукупності обставин, встановлених в ході досудового розслідування, які характеризують високий ступінь суспільної небезпеки дій ОСОБА_5 в межах інкримінованого кримінального правопорушення, об`єкту його посягання, яким було життя іншої людини, яке є найвищою соціальною цінністю, відповідно до норм Конституції України.

Стороною обвинувачення надано достатньо доказів про те, що у даному кримінальному провадженні, у якому досудове розслідування триває, слідством проводяться відповідні слідчі дії, про які зазначено у клопотанні, з метою повного та всебічного встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також заходи, спрямовані на збирання всіх доказів.

З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, а також доказів та обставин, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним наявність на даний час ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначив прокурор у судовому засіданні та які були враховані слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_15 .

Ризики перешкоджання кримінальному провадженню, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, визначені як вірогідність вчинення певних дій або настання обставини, які можуть ускладнити або унеможливити розслідування, судовий розгляд, та характеризуються як можлива небезпека, якої слід уникати. Вони можуть проявлятися у конкретних небажаних для кримінального провадження наслідків поведінки підозрюваного, і які слід трактувати як ризики, що заважають виконанню завдань кримінального провадження. Метою оцінки ризиків є виключно запобігання перешкоджанню кримінальному правопорушенню, а не обвинувачення підозрюваного у вчиненні певних дій заздалегідь.

Стороною захисту в ході розгляду даного клопотання не спростовано існування на даний час вищезазначених ризиків, а також не наведено обставин, які б свідчили про їх зменшення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України» крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_12 кримінального правопорушення, шкідливість його неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.

Доводи сторони захисту щодо застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя вважає недостатніми та непереконливими. Обґрунтованого клопотання про зміну запобіжного заходу стороною захисту не подавалося.

На підставі досліджених матеріалів клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наведені у судовому засіданні дані про особу підозрюваного не доводять, що більш м`який запобіжний захід здатен запобігти наявним ризикам і зможе гарантувати його належну поведінку та виконання процесуальних обов`язків під час досудового розслідування.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді подальшого тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи останнього, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не наведено, обґрунтованих даних щодо неможливості утримання підозрюваного в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я матеріали справи не містять та в судовому засіданні не наведено.

Беручи до уваги, що під час розгляду клопотання встановлені обставини, що перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку дії ухвали слідчого судді про тримання підозрюваного під вартою, не зменшилися ризики, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, і відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім того, стороною захисту не наведено обґрунтованих даних, які б давали підстави дійти висновку про можливість визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_12 , тому, виходячи з мети застосування запобіжного заходу, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 на умовах, визначених ухвалою слідчого судді про його застосування, тобто без визначення розміру застави, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Виходячи з вимог ст. ст. 197, 219 КПК України, слідчий суддя визначає строк дії даної ухвали в межах строку досудового розслідування до 14.01.2026 року включно.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183,197,199, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, до 14.01.2026 року включно, без визначення розміру застави.

Встановити строк дії даної ухвали до 14.01.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1