У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у місті Києва ОСОБА_4 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0005864 від 09.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Солом`янського УП ГУНП у місті Києва ОСОБА_4 як слідча групи слідчих у кримінальному провадженні, звернулась до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на нерухоме майно:

реєстраційній номер об`єкта нерухомого майна - 000, тип об`єкта нерухомого майна - квартира, опис об`єкта - загальна площа (кв.м): 91.6, житлова площа (кв.м): 51.6, опис: трикімнатна, адреса: АДРЕСА_1 , право власності: ОСОБА_5 , розмір частки: 1/1,

та рухоме майно:

транспортний засіб марки VOLKSWAGEN моделі TIGUAN сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 з номером кузова НОМЕР_2 номером двигуна НОМЕР_3 свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_4 , право власності: ОСОБА_5 , із забороною відчуження, розпорядження та користування ним.

На обґрунтування клопотання слідча зазначила, що слідчим відділом Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005864 від 09 грудня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на вчинення кримінального правопорушення, у невстановлений слідством час, але не пізніше 16 червня 2020 року, перебуваючи у невстановленому слідством місці, діючи з корисливих спонукань, з метою наживи, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирішили незаконно заволодіти квартирою АДРЕСА_2 , яка на праві власності була зареєстрована за ОСОБА_8 .

Так, 15 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_8 , укладено кредитний договір №08/08/2008/840 К1543, за умовами якого останньому був наданий кредит у розмірі 199 948 доларів США строком повернення до 10 серпня 2028 року.

У забезпечення виконання умов договору 15 серпня 2008 року укладено договір іпотеки та передано в забезпечення виконання умов кредитного договору квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 63,60 квадратних метри, житловою 35,70 квадратних метри.

У подальшому, в січні 2010 року ПАТ «КБ «НАДРА» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_8 та майнового поручителя ОСОБА_9 про стягнення у солідарному порядку заборгованості в зв`язку із несвоєчасним виконанням умов кредитного договору. Заочним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня

2012 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заборгованість у розмірі 237 966,53 доларів США, що в гривневому еквіваленті складало 1 896 117,30 гривень.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2012 року вказане рішення скасовано в частині солідарного стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_9 та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. 30 січня 2014 року ПАТ «КБ «НАДРА» отримав виконавчий лист.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 квітня 2014 року відмовлено ПАТ КБ «НАДРА» в поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року вказана ухвала була скасована.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України №20670/2117-31-23/20.5.1 від 21.02.2023 інформація про звернення стягувача до виконавчої служби або приватного виконавця з метою примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_8 відсутня, відомості про боржника в електронному Державному реєстрі боржників також відсутні.

Вищезазначеним встановлено, що ПАТ «КБ «НАДРА» не звертався до виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження у встановлений трирічний строк, у зв`язку з чим не реалізував та втратив своє право на примусове виконання судового рішення, а отже і стягнення боргу.

29 травня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» в особі ОСОБА_10 та ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» в особі ОСОБА_7 укладений Договір про відступлення права вимоги. Укладаючи вказаний договір, ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» діяло на власний ризик господарської діяльності. Із документів, які підтверджували право вимоги, вбачалось, що по суті така вимога вже відсутня, а тому відсутній предмет договору, оскільки банк своєчасно не реалізував своє право.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, після чого спадкоємці останнього розпочали процедуру прийняття спадщини, в тому числі квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

З метою прийняття спадщини, 04 вересня 2020 року колишня дружина ОСОБА_8 - ОСОБА_11 , як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та мати ОСОБА_8 - ОСОБА_13 , 11 листопада 2020 року, звернулись до Другої Київської державної нотаріальної контори, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 45, з заявою про прийняття спадщини.

Надалі, 10 вересня 2020 року на ім`я померлого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 від ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» в особі представника ОСОБА_14 скеровано лист - вимогу, якою товариство вимагало негайного повернення заборгованості у розмірі 6 179 965 гривень протягом тридцяти днів, посилаючись на невиконані в повному обсязі кредитні зобов`язання боржником. У разі невиконання вказаної вимоги повідомлено про намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

Вказаний лист-вимога не отримано боржником, оскільки на день його відправлення останній помер, у зв`язку з чим лист-вимогу передано колишній дружині померлого ОСОБА_11 - матері правонаступника - малолітньої доньки ОСОБА_12 .

В подальшому, колишня дружина ОСОБА_11 повідомила 07 жовтня 2020 року ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» про смерть чоловіка ОСОБА_8 , надіславши на їх юридичну адресу заяву-повідомлення, що отримана товариством 12 жовтня 2020 року. У повідомленні вона просила зупинити усі дії, направлені на стягнення заборгованості, до отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину за Законом.

Крім того, 09 жовтня 2020 року ОСОБА_11 , з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів малолітньої дитини, звернулася із заявою до Служби у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, а в подальшому Служба під час судового засідання 18 серпня 2021 року у Солом`янському районному суді м. Києва подала пояснення, що в діях ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» вбачається порушення спадкових прав дитини.

Крім того встановлено, що ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» належним чином не пред`явив вимогу до спадкоємців протягом встановлених шести місяців, хоча йому достеменно було відомо про смерть ОСОБА_8 , незважаючи на це він протиправно позбавив права спадкоємців на придбання предмету іпотеки.

Діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 маючи повноваження за довіреністю від ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ», виданою та підписаною ОСОБА_7 , з метою заволодіння майном шляхом обману, 06 листопада 2020 року уклав договір купівлі продажу №НМК 728481, де предметом договору є квартира АДРЕСА_2 , а покупцем ТОВ «РЕНЕСАНС КОМПАНІ» в особі ОСОБА_6 , при цьому кінцевим бенефеціаром ТОВ «РЕНЕСАНС КОМПАНІ» є ОСОБА_7 .

Згідно пункту 4 вищевказаного договору вартість квартири становила 598 000 гривень та сплата покупцем даної суми відбулась шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця, відкритий в АТ «УніверсалБанк» за номером НОМЕР_5 .

Разом з тим, необхідно акцентувати увагу, що за вимогою ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» від 10 вересня 2020 року, що була направлена боржнику, вимагалось сплатити борг у розмірі 6 179 965 гривень, що в десять разів більше вартості, за якою було продано квартиру.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2020 року частково задоволено позов ОСОБА_13 та ОСОБА_11 і інтересах малолітньої ОСОБА_12 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

У зв`язку з чим, 23 грудня 2020 року прийнято рішення та проведення державної реєстрації арешту нерухомого майна на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 17.12.2020 року у справі № 760/27313/20. Рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер: 55880046 від 23.12.2020 року, ОСОБА_15 , виконавчий комітет Первомайської міської ради, Миколаївська обл. Номер запису про обтяження: 39870046.

В свою чергу, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи наявність перешкоди для завершення заздалегідь розробленого злочинного плану з метою доведення його до кінця, вирішили залучити до своєї протиправної діяльності приватного виконавця ОСОБА_16 , який в свою чергу, 07 червня 2021 року вчинив несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованій системі, а саме, скасував арешт накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 , виступаючи за довіреністю від ТОВ «РЕНЕСАНС КОМПАНІ», що на той час був власником цієї спірної квартири АДРЕСА_2 07 липня 2021 року, уклав договір купівлі-продажу вказаної квартири з громадянином ОСОБА_17 , в якому продаж квартири вчинено за домовленістю сторін за 627 000 гривень, які продавець отримав від покупця у повному обсязі до підписання договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_18 , зареєстровано в реєстрі за №2115.

Надалі 07.07.2021 року укладено договір про внесення змін до договору купівлі-продажу від 07.07.2021 за реєстровим №2135, укладений між тими ж сторонами. Змінено ціну продажу з 627 000 грн. на 1 144 487,40 грн., решту суми покупець, згідно з договором, зобов`язаний сплатити продавцю на розрахунковий рахунок відкритий в АТ «УніверсалБанк» за номером НОМЕР_5 .

Згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ від 07.12.2023 №СЕ-19/111-23/53997-ОБ вартість квартири за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 06.11.2020 року, яка визначена із застосуванням ринкової бази оцінки, з урахуванням обмежень та припущень, складала - 1 612 099,00 (один мільйон шістсот дванадцять тисяч дев?яносто дев?ять) гривень 00 копійок без ПДВ.

В результаті умисних дій ОСОБА_19 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , завдано матеріальної шкоди на суму 1612099 грн. 00 коп., що на момент скоєного злочину в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (від 908 400 гривень), тобто спричинили матеріальну шкоду у особливо великих розмірах.

Таким чином, слідчою зазначено, що ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції до 13.07.2023), за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, вчинено в особливо великих розмірах.

Солом`янським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві в ході проведення досудового розслідування, в рамках кримінального провадження, відомості щодо якого 09 грудня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005864 та від 14.03.2024 повідомлено про підозру, про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Таким чином, слідча зазначає, що є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

У ході проведення досудового розслідування було встановлено, що власником квартири загальною площею 91.6 кв.м житловою площею 51.6 кв.м за адоресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та власником транспортного засобу марки VOLKSWAGEN моделі TIGUAN сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 з номером кузова НОМЕР_2 номером двигуна НОМЕР_3 свід. про реєстр. т/з СТО248590 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Актуальною інформацією про об`єкт нерухомого майна є наступне:

Реєстраційній номер об`єкта нерухомого майна - 000, тип об`єкта нерухомого майна - квартира, опис об`єкта - загальна площа (кв.м): 91.6, житлова площа (кв.м): 51.6, опис: трикімнатна, адреса: АДРЕСА_1 , право власності: ОСОБА_5 , розмір частки: 1/1.

Актуальною інформацією про об`єкт рухомого майна є наступне:

Марка VOLKSWAGEN модельTIGUAN сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 з номером кузова НОМЕР_2 номером двигуна НОМЕР_3 свід. про реєстр. т/з СТО248590 право власності: ОСОБА_5 .

У органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч 4 ст. 190 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтрима, з підстав у ньому наведених, просив його задовольнити, також надал суду довідку з системи АРМОР, яка підтверджує право власності підозрюваного на автомобіль.

Клопотання слідчої про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, розглянуто без повідомлення власника та володільця майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, зокрема, запобіганню його відчуження до розгляду клопотання по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Відповідно до санкції ч. 4 ст. 190 КК України за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачено застосування конфіскації майна, як вид покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання, у слідчої є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що відповідне майно може бути в подальшому конфісковано, тому такий захід забезпечення кримінального провадження буде найбільш ефективним.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути в подальшому конфісковане, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому, приходить до висновку, що клопотання слідчої необхідно задовольнити та накласти арешт на вищевказане майно із забороною відчуження, розпорядження та користування ним.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у місті Києва ОСОБА_4 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0005864 від 09.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно:

реєстраційній номер об`єкта нерухомого майна - 000, тип об`єкта нерухомого майна - квартира, опис об`єкта - загальна площа (кв.м): 91.6, житлова площа (кв.м): 51.6, опис: трикімнатна, адреса: АДРЕСА_1 , право власності: ОСОБА_5 , розмір частки: 1/1,

та рухоме майно:

транспортний засіб марки VOLKSWAGEN моделі TIGUAN сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 з номером кузова НОМЕР_2 номером двигуна НОМЕР_3 свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_4 , право власності: ОСОБА_5 , із забороною відчуження, розпорядження та користування ним.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1