Справа № 489/7620/25
Провадження № 1-кс/489/2637/25
У Х В А Л А

про арешт майна

18 вересня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва звернувся до Інгульського районного суду міста Миколаєва із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0001019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 15.09.2025, приблизно о 07:50, у м. Миколаєві, в районі будинку №44/2 по вул. Троїцькій, відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд транспортного засобу на пішохода) за участю автомобіля марки ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку в результаті ДТП було госпіталізовано до медичного закладу.

Під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 15.09.2025 виявлено та вилучено автомобіль ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить та перебував у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

16.09.2025 постановою слідчого автомобіль ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001019.

З метою забезпечення збереження речових доказів, проведення судово-автотехнічної та судово-трасологічної експертиз, а також збирання, фіксації відомостей, які можуть бути використані у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового провадження як докази, прокурор просить накласти арешт на вказане майно з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування ним, до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.

Прокурор у судове засідання не з`явився, в своєму клопотанні просив проводити розгляд клопотання без його присутності, подане клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання, перевіривши додані до клопотання докази, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучене під час огляду майно вважається тимчасово вилученим майном, тому відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України слідчий за погодженням з прокурором, не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт зазначеного майна.

Судом встановлено, що СВ ВП №2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області 15.09.2025 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

15.09.2025 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди виявлено автомобіль ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який постановою слідчого від 16.09.2025 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що вказане вилучене майно має значення речових доказів, так як зберегло на собі його сліди, з метою забезпечення належного збереження слідів вчиненого злочину, безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до вказаних предметів для проведення всіх необхідних судових експертиз, огляду, проведення необхідних слідчих дій і проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а також з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення чи відчуження вказаного майна та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що наявна правова підстава для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на тимчасово вилучене майно із позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування ним, до скасування арешту в порядку, встановленому КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 167, 170, 172, 174 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

У кримінальному провадженні № 0001019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України накласти арешт на визнаний постановою слідчого 16.09.2025 речовим доказом автомобіль марки ЗАЗ-110307 з ідентифікаційним номером транспортного засобу НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 ,

шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1