Житомирський апеляційний суд
Справа №296/73/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/38/26
Категорія 194 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06.01.2026, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання начальника відділення розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості слідчого відділу Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.03.2026 включно, з визначенням застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 332 800 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як необгрунтовану та незаконну, та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зазначає, що орган досудового розслідування, звертаючись із вказаним клопотанням, безпідставно посилається на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик ухилення ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду спростовується визнанням своєї вини ОСОБА_8 , щирим каяттям, сприянням у розслідуванні кримінального правопорушення, добровільній видачі телефону для огляду під час затримання, вказуванням змісту посилки, відсутністю опору, наданням показань під час допиту та визнанням провини. Ризик знищення, переховування, спотворювання речових доказів захисник спростовує визнанням ОСОБА_8 своєї вини у скоєному, бажанням сприяти розкриттю всіх обставин вчиненого. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення спростовується тим, що ОСОБА_8 є раніше несудимий, є учасником бойових дій, здійснює догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, має постійне місце проживання в м. Житомир у квартирі матері.

Зауважує, що тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 не може бути безумовною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою. Висновок суду про неможливість застосування до ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу, вважає належно не аргументованим.

Визнання вини, щире каяття, ставлення до вчиненого, наявність міцних соціальних зв`язків, на думку захисника, свідчать, що застосування до ОСОБА_8 найбільш суворого запобіжного заходу є невиправданим.

В судовому засіданні захисник апеляційну скаргу підтримала з наведених у скарзі підстав, просила скасувати ухвалу слідчого судді та обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вказав на обгрунтованість рішення слідчого судді у зв`язку з тяжкістю злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та обгрунтованістю встановлених ризиків.

Підозрюваний в судовому засіданні просив скаргу задовольнити, вказав на своє щире каяття, сприяння розслідуванню та потребу в догляді за матір`ю, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів справи, 03.01.2026 року відповідно до ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_8 затримано.

Згідно з повідомленою підозрою від 04.01.2026, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000009 встановлено, що ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, вирішив стати на шлях злочинної діяльності, пов`язаної з правопорушеннями у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів тим самим у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, проте не пізніше 03 січня 2026 року у ОСОБА_8 виник злочинний умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, переслідуючи корисливі мотиви у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, у невстановлений органом досудового розслідування день, час та місці, але не пізніше 13 години 10 хвилин 03 січня 2026 року, за допомогою мобільного телефону, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, в месенджері «Telegram», а саме в телеграм-каналі «Leprek Shah» замовив особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою не менше 0, 3989 г. В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, Бернадський взяв з поштомату ТОВ «Нова Пошта» №5590, що за адресою: м. Житомир, вул. Корольова, 44 посилку в якій знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою не менше 0, 3989 г. (вага відібраного зразка) та переносив її невстановленими вулицями міста Житомира, таким чином незаконно придбав та зберігав при собі психотропну речовину з метою її подальшого збуту. В подальшому, 03.01.2026 року близько 17 год. 30 хв., за адресою: вул. Східна, 14, що у м. Житомир, у ОСОБА_8 виявлено та в подальшому вилучено 55 згортків з кристалічною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою не менше 0, 3989 г. (вага відібраного зразка).

Тобто ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, шляхом вчинення умисних дій, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах.

Клопотання прокурора та оскаржувана ухвала слідчого судді грунтується на доказах про причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зокрема було досліджено: рапорт о/у про достовірну інформацію, яка знаходить своє підтвердження, зареєстрованим ІТС ІПНП №204 від 03.01.2026; висновок експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/106-26/94-НЗПРАП від 04.01.2026; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 від 03.01.2026; повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, від 04.01.2026; протокол огляду предмета від 04.01.2026, а саме мобільного телефону марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 10 Pro»; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 .

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінальної провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинена підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наявні у матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу наявні достатні підстави вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрюваний причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував в оскаржуваному рішенні наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При цьому, апеляційний суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Суд бере до уваги протокол допиту підозрюваного від 04.01.2026, на який посилається захисник, спростовуючи ризик ухилення від органу досудового розслідування та суду, в якому ОСОБА_8 , визнаючи провину та зазначаючи фактичні обставини справи, називає пропозицію отримати посилку та здійснити розкладку закладок «легким підзаробітком» та вказує, що за час так званого підробітку отримував поштові відправлення вже чотири рази. Даними поясненнями підтверджується ризик вчинення іншого кримінального правопорушення у зв`язку з відсутністю офіційних доходів з метою отримання прибутку.

Характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 у вказаному кримінальному провадженні, суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, початкова стадію досудового розслідування, на думку колегії суддів, свідчать на час постановлення ухвали про наявність обґрунтованих підстав для висновку про існування не абстрактних, а конкретних ризиків можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, переховування або спотворювання будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, а відповідно неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Колегія суддів критично ставиться до твердження сторони захисту про потребу в здійсненні ОСОБА_8 догляду за матір`ю з інвалідністю ІІ групи, оскільки встановлення ІІ групи інвалідності саме пособі ще не свідчить про незамінну потребу матері в догляді з боку підозрюваного та про відсутність інших осіб, здатних здійснювати такий догляд.

З приводу посилання захисника, як на підставу застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, на те, що останній є учасником бойових дій, колегія суддів зауважує, що посвідчення УБД він отримав ще в липні 2015 року, та такий статус сам по собі не став для підозрюваного стримуючим фактором при ймовірному скоєнні інкримінованого злочину.

Колегія суддів не погоджується з аргументом захисника з приводу постійного проживання підозрюваного в квартирі, яка на праві приватної власності належить його матері, як на підставу спростування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити правопорушення, в якому він підозрюється, оскільки у вказаній квартирі ОСОБА_8 проживає, згідно довідки про склад сім`ї, ще з січня 2025 року, проте обгрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину вже в цей час.

Не можуть бути враховані як однозначна підстава для застосування більш м`якого запобіжного заходу і доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний визнав вину, розкаявся та має міцні соціальні зв`язки, оскільки вказані обставини не спростовують встановлені ризики, враховуючи характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа та стадію досудового розслідування.

При цьому, всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження при застосуванні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу, не встановлено.

Відповідно, наведені обставини не вказують на можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу на початковій стадії досудового розслідування.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

Тому, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є дійсно безпідставним.

Також слідчим суддею враховано обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , його особу, доводи захисника, та керуючись вимогами ч.3 ст.183 КПК України, обґрунтовано визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, хоча в силу положень п.5 ч. 4 ст. 183 КПК України, визначення розміру застави не було обов`язковим.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06.01.2026, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 04.03.2026 включно, з визначенням застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 332 800 гривень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 16.01.2026.

СУДДІ