ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/124/26 Справа № 711/7001/23 Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002873 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14 березня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Успенка, Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 29750 грн.

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він, 18.07.2023 близько 14.40 год. керуючи автомобілем марки Kia Rio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Черкаси по вул. Небесної Сотні зі сторони вул. Надпільна в напрямку до вул. Гоголя, на регульованому перехресті з вул. Благовісна при виконанні маневру повороту ліворуч на проїзну частину вул. Благовісна в напрямку вул. Смілянська, поблизу будинку №184, що по вул. Благовісна, проявив неуважність та порушив вимоги п. 2.3.б, п. 10.1., п. 16.2. Правил дорожнього руху України (далі ПДР), а саме перед зміною напрямку свого руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не зупинив керований ним автомобіль марки Kia Rio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед регульованим пішохідним переходом через проїзну частину вул. Благовісна, який позначений дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР, та світлофорними об`єктами, які працювали у звичному режимі, на яких для пішоходів перебував у ввімкненому режимі зелений сигнал світлофора, не дав дорогу, а продовжив свій рух, чим створив небезпеку для руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який перетинав проїзну частину вул. Благовісна по вказаному регульованому пішохідному переході справа наліво відносно напрямку руху автомобіля Kia Rio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим завдав потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я та легкі тілесні ушкодження.

Спричинення потерпілому ОСОБА_11 легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, знаходиться в причинному зв`язку, з порушенням водієм автомобіля Kia Rio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вимог п.п. 10.1, 16.2 ПДР.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала та заперечень на неї.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вищевказаний вирок, кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

Підставами для скасування вироку обвинувачений зазначив невідповідність висновків суду викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На переконання обвинуваченого, висновки суду ґрунтуються на доказах, які отримані не в процесуальний спосіб.

Вказує, що докази, які суд першої інстанції поклав в основу вироку: протокол огляду місця події від 18.07.2023, з план-схемою та фото таблицею до протоколу огляду, згідно з яким оглянуто місце ДТП по вул.Благовісна біля буд.184 та транспортний засіб Kia Rio, з наявними механічними пошкодженнями; висновок судово-медичної експертизи №02-01/827 від 15.09.2023; протокол огляду предмету, фототаблицею до протоколу огляду предмету та додатком до протоколу огляду предмету від 20.09.2023, відеофайлів; висновок судової автотехнічної експертизи № СТ/210Е-23 від 27.09.2023 є недопустимими доказами.

Щодо протоколу огляду місця події від 18.07.2023, з план-схемою та фото таблицею до протоколу огляду зазначає, що вони складені в порушення вимог ст.105 КПК, оскільки станом на 18.07.2023 слідчий ОСОБА_12 не мав відповідного обсягу повноважень, не був учасником оформлення ДТП, не вилучав фото під час оформлення ДТП. Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи постанови про групу слідчих, які здійснювали досудове розслідування. При цьому зауважує, що огляд місця події 18.07.2023 здійснив ОСОБА_13 , відомостей про те, що слідчий ОСОБА_12 брав участь, вказаний протокол не містить. Але в протоколі вказано, що «в процесі огляду складені для прилучення до протоколу: схема, виконано фотографування», які були здійсненні останнім.

Стверджує про неможливість його притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК, оскільки не доведено, що потерпілий ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження внаслідок ДТП. Аналізуючи показання свідків та медичних документів потерпілого, вказує на сумніви в отриманні перелому ОСОБА_11 саме 18.07.2023.

Аналізуючи медичну документацію стверджує, що потерпілий в момент вчинення ДТП отримав незначні легкі тілесні ушкодження.

Щодо висновку судово-медичної експертизи №02-01/827 від 15.09.2023 скаржник зазначив, що такий складений у порушення вимог ч.2 ст.79 КПК.

З цього приводу відзначає, що лікарем судово-медичних експертиз ОСОБА_14 був наданий висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 02-01/787 від 31.08.2023, зміст якого збігається з висновком №02-01/827 від 15.09.2023, що вказує на його неналежність в силу ч.2 ст.79 КПК.

Водночас звертає увагу, що при складанні зазначеного висновку не оглядав безпосередньо потерпілого та не складав акт судово-медичного обстеження останнього.

Також апелянт звертає увагу, як на недопустимий доказ - протокол огляду предмету, фото таблицею до протоколу огляду предмету та додатком до протоколу огляду предмету від 20.09.2023, відеофайлів під назвою «Blahovisna-Nebesnoyi Sotni,cam4o 3908_to_4208». Вважає, що такий не може бути використаний при прийнятті процесуального рішення відповідно до ч.2 ст.86 КПК.

Що стосується визначення судом процесуальних витрат на користь потерпілого ОСОБА_11 , вказує, що суд першої інстанції вдався до порушення норм матеріального та процесуального права, а також не врахував обов`язкові до застосування правові висновки Верховного Суду в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу. Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження понесення вказаних витрат потерпілим, зокрема в матеріалах провадження відсутня квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо, який би підтверджував сплату послуг адвоката.

Представник ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, просив залишити її без задоволення, вирок суду залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- захисники та обвинувачений, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, потерпілий та його представник, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, пославшись на законність вироку суду першої інстанції.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисників, потерпілого та його представника, прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції дотримано цих вимог закону.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, а також кваліфікація його дій є правильними.

Ці висновки зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.

Суд навів у вироку належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції врахував, що обвинувачений частково визнав свою вину, пояснивши, що 18.07.2023 в обідній час по вул. вул. Надпільна, внаслідок неуважності, вчинив ДТП. З цього приводу вказав, що рухався на автомобілі Kia Rio, зупинився на червоний сигнал світлофора, потім почав поворот наліво, рухався зі швидкістю 20-25 км/год., в цей час потерпілий перетинав проїзджу частину по пішохідному переходу і він його не побачив, відбувся наїзд. Зразу вийшов і побачив, що потерпілий був при свідомості. Він сів на обочині і чекав швидку, явних тілесних ушкоджень видно не було. Той факт, що потерпілий отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження не визнає. Хотів мирним шляхом вирішити питання щодо компенсації за завдану шкоду, але потерпілий пред`явив нереальну суму.

Незважаючи на зайняту обвинуваченим позицію щодо невизнання отримання потерпілим тілесних ушкоджень саме під час травмування у ДТП, за обставин, встановлених та наведених у вироку суду першої інстанції, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції в їх сукупності, та наведеними у вироку такими доказами.

У суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_11 показав, що в той день о 14.40 год. перебував в м. Черкаси в районі Центрального ринку, зі сторони Гоголя в сторону вул. Надпільна мав перейти вул. Благовісна. Перед регульованим перехрестям зупинився, чекав зелений сигнал світлофора. Почав рухатися по пішохідному переходу по вул. Благовісна, на середині переходу його, не гальмуючи збив автомобіль сірого кольору. Перелетів з пакетами через машину, головою ударився об лобове скло, упав. Удар прийшовся на ліву скроню голови, втратив свідомість. Отямився в швидкій, де йому робили реанімаційні заходи. Був доставлений до Третьої міської лікарні з діагнозом закрита ЧМТ, струс головного мозку, підшкірна гематома лівої скроневої ділянки, садна верхніх та нижніх кінцівок, гостра реакція на стрес, ушкодження голови, ніг, грудної клітини і плеча. Досі присутній сильний головний біль, медикаментозно трохи вщухає, але ненадовго. Наполягав на госпіталізації, але його відправили додому. Наступного дня зробив МРТ голови та шиї. 19.07.2023 проведено наркологічну експертизу, встановлено, що був тверезий. 11.08.2023 зробили рентген та виявлено перелом без зміщення 2 пальця лівої ноги. Звернувся до ендокринолога, почав лікування цукрового діабету. В хірургічному відділені Обласної лікарні 01.08.2023 провели операцію на нозі. 31.08.2023 судова експертиза встановила забій, садна, тілесні ушкодження легкі, перелом 2 пальця, гематома правого стегна, що спричинило тривалий розлад здоров`я. В лікарні перебував 50 днів. Через погіршення стану здоров`я невропатолог призначив лікування. Після аварії він втратив працездатність, болять ноги, погіршення зору. 24.01.2024 стало зле, звернувся до лабораторії, після чого аналіз крові виявив глюкозу 27, при нормі 5.5. Госпіталізували в Обласну лікарню. Почали погано працювати всі внутрішні органи: підшлункова, серце, головний мозок.

У суді першої інстанції свідок ОСОБА_15 показав, що ОСОБА_11 не лікувався в лікарні, однак йому надавалась допомога в приймальному відділенні на першому поверсі в екстреній медичній допомозі. Вид допомоги: огляд хірурга, рентген черепа, огляд травматолога, травматолог призначив рентген обстеження. 18.07.2023 зробив огляд і призначив огляд іншим лікарям. 19.07.2023 була виписана медична карта. Були зафіксовані ушкодження нейрохірургії забій м`яких тканин голови, забої інших ділянок тіла. ОСОБА_11 було рекомендовано спостереження травматолога за місцем проживання, нейрохірургічних патологій не було, призначено амбулаторне лікування. Додав, що госпіталізація здійснюється лише тоді, коли є значні ушкодження, потребується оперативне втручання.

У суді першої інстанції свідок ОСОБА_16 показав, що 18.07.2023 ОСОБА_11 було призначено проведення рентген дослідження. Якщо був рентген, має бути розшифровка. На знімках немає перелому другого пальця лівої ступні, була травма ноги. На знімку Мошнівської лікарні 09.08.2023 є перелом. Травматолог написав забійні садна обох нижніх кінцівок та лівого передпліччя та пошкодження лівого пальця.

У суді першої інстанції свідок ОСОБА_17 показала, що 18.07.2023 у ОСОБА_11 був виявлений перелом без зміщення, однак він погано візуалізувався. В той день ОСОБА_11 робився рентген. На КТ направлявся, але зроблений не був, зламався апарат. Вона робила опис рентгену по знімку і він міститься в історії хвороби.

Також судом першої інстанції досліджені письмові докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку, які суд першої інстанції взяв до уваги.

Фактичними даними протоколу огляду від 18.07.2023 зі схемою ДТП та фототаблицею, згідно з якими зафіксовано обстановку на місці події, оглянуто місце ДТП по вул. Благовісна, біля буд.184 в м.Черкаси та транспортний засіб Kia Rio, реєстраційний номер НОМЕР_1 з наявними механічними пошкодженнями.

Покликання сторони захисту на порушення вимог ст.105 КПК під час складання вказаного протоколу та доводи щодо відсутності у слідчого ОСОБА_12 відповідного обсягу повноважень на участь у оформленні ДТП є безпідставними.

Відповідно до ст.ст. 214, 223, 237 КПК огляд місця події є невідкладною слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Схема ДТП, яку складено безпосередньо після цієї пригоди до внесення в ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК, визнається допустимим доказом у кримінальному провадженні, оскільки вона підтверджує розміщення транспортного засобу безпосередньо після зіткнення. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, схема ДТП була складена слідчим СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області відразу після цієї пригоди. Відомості до ЄРДР щодо ДТП було внесені після встановлення факту отримання тілесних ушкоджень пішоходом. Схема ДТП була підписана слідчим та понятими, які відповідно погодилися з даними, зазначеними у ній. Тому підстав для визнання неналежними доказами протоколу огляду місця події та доданих до нього схеми ДТП і фототаблиць, апеляційний суд не вбачає.

Вказане узгоджується позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.04.2020 справа №740/5033/15-к.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що матеріали кримінального провадження містять постанову про призначення групи прокурорів та постанову про здійснення досудового розслідування слідчою групою від 07.09.2023, згідно з якою проводити досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні доручено групі слідчих Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області. Водночас старшим слідчої групи визначено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 , що спростовує доводи сторони захисту щодо відсутності його повноважень у цьому кримінальному провадженні.

У відповідності до висновку експерта за результатами проведення судової авто-технічної експертизи № СТ/210Е-23 від 27.09.2023встановлено, що у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, водій автомобіля Кіа Rio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.10.1,16.2. ПДР. У момент виникнення небезпеки для руху, водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, у діях водія ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1,16.2. ПДР, які перебували у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, та наслідками, що наступили.

Також судом досліджено протокол огляду предмету з фототаблицею та додатком до протоколу огляду предмету від 20.09.2023, зокрема відеофайлів під назвою «Blahovisna-Nebesnoyi Sotni,cam4o 3908_to_4208» на яких зображено перехрестя вул.Благовісна та вул. Небесної Сотні в м.Черкаси. Зйомка розпочата в світлу пору доби. При подальшому перегляді (14:39:26) в поле зору потрапляє пішохід, який рухається по тротуару до регульованого перехрестя з вул. Небесної Сотні, а саме до пішохідного переходу, який знаходиться по напрямку ближче до вул. Смілянська, від вул. Гоголя до вул. Надпільна, та в цей час по вул. Благовісна за межами правого краю проїзної частини вул.Благовісна горить зелений сигнал світлофора для пішоходів. Пішохід розпочинає свій рух по пішохідному переходу та рухається в темпі звичайної ходи (14:39:32), перетинаючи перехрестя від вул.Гоголя в напрямку до вул.Надпільна, в цей час в поле зору потрапляє автомобіль марки Кіа, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, кузовом седан, який рухається по проїзній частині вул. Небесної Сотні зі сторони вул. Надпільна в напрямку вул.Гоголя, та на перехресті з вул. Благовісна виконує маневр повороту ліворуч в бік вул. Смілянська.

В подальшому пішохід продовжує рухатись в темпі звичайної ходи перетинаючи перехрестя від вул.Гоголя в напрямку до вул.Надпільна та подолав вже більшу частину проїзної частини (14:39:35), автомобіль марки Кіа, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухається по проїзній частині вул.Небесної Сотні зі сторони вул. Надпільна в напрямку вул.Гоголя, та на перехресті з вул.Благовісна виконує маневр повороту ліворуч в бік вул.Смілянська не зупиняється перед регульованим пішохідним переходом та здійснює наїзд на пішохода, котрий рухається на зелений сигнал світлофора для пішоходів.

Щодо доводів захисту про законність отримання даного відеофайлу та покликання на отримання його в поза процесуальний спосіб, до початку досудового розслідування, то суд апеляційної інстанції визнає їх неспроможними з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зазначений відеофайл був отриманий у межах фіксації обставин ДТП, що мала ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, без втручання у приватне життя особи та до моменту внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Верховний Суд у своїх правових висновках неодноразово зазначав, що у кримінальних провадженнях за фактами ДТП первинна фіксація обстановки події, у тому числі шляхом фото- та відеозапису, може здійснюватися до початку досудового розслідування з метою збереження слідів події та забезпечення безпеки дорожнього руху, і така фіксація сама по собі не є слідчою (розшуковою) дією у розумінні КПК.

В той же час, за умови подальшої належної процесуальної легалізації таких матеріалів у порядку, передбаченому КПК, вони можуть використовуватися судом як допустимі докази.

Враховуючи вказане, сам по собі факт отримання відеофайлу до внесення відомостей до ЄРДР у справах за ч. 1 ст. 286 КК не свідчить про його недопустимість, а наведені стороною захисту доводи не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 14.07.2025 справа №352/2389/20.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/827 від 15.09.2023, пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження: перелом другого пальця лівої стопи, гематома правого стегна, що нагноїлась в своєму перебігу, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; забої з саднами м`яких тканин голови, тулубу та кінцівок, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Експерт ОСОБА_18 , котрий проводив експертизу №02-01/827 від 15.09.2023 в суді першої інстанції пояснив, що згідно з постановою слідчого ОСОБА_12 було призначено проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , на підставі якої складено вищевказаний висновок. На експертизу були надані медичні документи, в тому числі висновок рентгенолога Мошнівської райлікарні, де визначався внутрішно-суглобовий вколочений перелом без зміщення другого пальця лівої стопи (зі штампами та печатками). Тривалість лікування гематоми склало 21 день і він ще лікувався амбулаторно. Зростання перелому пальця завжди перевищує 21 день, визначали середній ступінь тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Травматолог встановив відрив нігтьової пластинки 2 пальця лівої стопи. Після травми у ОСОБА_11 настали ускладнення. Записів травматолога чи рентгенолога про наявність перелому в карточці не було. Підстав для сумнівів не було ніяких по медичній документації, тому що на них були наявні штампи і печатки.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання сторони захисту про визнання судово-медичної експертизи №02-01/827 від 15.09.2023 недопустимим доказом з огляду на те, що у проведенні експертизи брав участь експерт ОСОБА_18 , який надавав висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №02-01/787 від 31.08.2023 та згідно з ч.2 ст.79 КПК не мав права брати участь під час проведення експертизи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.12 Закону України «Про судову експертизу» зобов`язує експерта заявляти самовідвід за наявності передбачених законодавством підстав, які виключають його участь у справі.

В той же час, відповідно до ч.1 ст.79 КПК спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, експерт, секретар судового засідання не мають права брати участі в кримінальному провадженні та відводяться за підставами, передбаченими ч.1 ст.77 цього Кодексу, з тим обмеженням, що їх попередня участь у цьому кримінальному провадженні як спеціаліста, представника персоналу органу пробації, перекладача, експерта і секретаря судового засідання не може бути підставою для відводу.

Перелік підстав для відводу експерта, який передбачений ч.1 ст.77 КПК України, є вичерпним.

Частина 2 статті 79 КПК передбачає заборону участі спеціаліста і експерта у кримінальному провадженні, якщо вони проводили ревізію, перевірку тощо, матеріали яких використовуються у цьому провадженні. Ця норма не містить заборони повторно брати участь у провадженні експерту, якщо він вже проводив експертизу у цьому ж кримінальному провадженні.

Вказане узгоджується позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 09.07.2025 у справі №532/2286/22.

За таких обставин, надання експертом ОСОБА_18 висновку спеціаліста №02-01/787 від 31.08.2023, не виключає можливість надання ним відповідного висновку експерта в цьому кримінальному провадженні. Будь-яких даних про його особисту, його близьких родичів чи членів його сім`ї заінтересованість в результатах кримінального провадження при наданні ним висновку №02-01/827 від 15.09.2023 матеріали кримінального провадження не містять.

З фактичних даних наявних доказів не випливає отримання потерпілим тілесних ушкоджень за інших обставин, а ні ж як це було встановлено стороною обвинувачення.

З показань потерпілого ОСОБА_11 , котрі не були спростовані стороною захисту, вбачається, що до події ДТП той на цукровий діабет не хворів. Так само в цьому кримінальному провадженні достовірно з`ясовано, що отримані тілесні ушкодження, в тому числі нагноєна гематома правого стегна, пов`язана з подією ДТП.

Окремо слід зважити, що ступінь тяжкості тілесних ушкоджень встановлено не лише з гематомою правого стегна, що нагноїлась, але й зумовлена переломом другого пальця лівої стопи.

Жодних об`єктивних даних, що висновок вказаної експертизи отриманий внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, матеріали провадження не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Колегія суддів вважає, що висновок зазначеної експертизи відповідає вимогам ст.ст. 101, 102 КПК, і в контексті ст. 84 КПК є належним доказом оскільки він містить докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені перед ним. Ці експертні дослідження проведені кваліфікованим та досвідченим експертом, на підставі наданих йому матеріалів.

Судом першої інстанції не встановлено підстав, з чим погоджується апеляційний суд, вважати висновок експерта необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в їх правильності.

Щодо порядку проведення судово медичної експертизи шляхом медичного обстеження потерпілого, слід відзначити таке.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 102 КПК України передбачено, що у висновку експерта повинно бути зазначено опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали використав експерт.

Відповідно до п. 4 (Методичні вказівки) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень може проводитись на підставі оригіналів медичних документів.

Крім того, її здійснення також регулюється Інструкцією про проведення судово-медичної експертизи і Правилами проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної цитології бюро судово-медичної експертизи, які затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6 та Законом України «Про судову експертизу».

Заразом зміст наведених вище норм закону та підзаконних правових актів не містить імперативних вимог щодо здійснення судово-медичної експертизи, метою якої є встановлення тяжкості тілесних ушкоджень, лише шляхом безпосереднього обстеження потерпілого.

Водночас судом першої інстанції досліджені медичні документи потерпілого ОСОБА_11 .

Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого №13498, ОСОБА_11 18.07.2023 о 17.25 поступив по ШД до 30 відділення КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» зі скаргами на біль після травми рук, ніг. Анамнез хвороби: доставлений кшд; дтп: пішохід; оглянутий хірургом, травматологом. Об`єктивний стан хворого: загальний стан відносно задовільний. Попередній діагноз: забої м/тк тіла. Запис травматолога 18.07.2023 о 16.24 - забій, садна нижніх кінцівок, лівого надпліччя. Травматолог о 17.05 - діагноз: множинні забійні садна обох нижніх кінцівок та лівого надпліччя, пошкодження нігтьової пластини другого пальця лівої стопи. Черговий хірург - стан середнього ступеню. Скарги на головокружіння, головний біль. Дихання везикулярне. АТ 160/90 мм.рт.ст. На момент огляду даних за гостру хірургічну патологію немає. Нейрохірург о 16.00 - діагноз: забій м`яких тканин голови. Відмова від здачі аналізів. Щоденникові записи відсутні. 19.07.2023 виписаний. Діагноз заключний клінічний відсутній.

Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого №14396, ОСОБА_11 01.08.2023 о 18.50 поступив по ШД до 49 відділення КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» зі скаргами на набряк, гіперемію, біль в ділянці н/3 правого стегна. Анамнез хвороби, вважає себе хворим близько тижня. Попередній діагноз: флегмона інших частин кінцівки. Згідно з протоколом №677 від 01.08.2023, з приводу діагнозу: нагноєна гематома правого стегна, проведено операцію - розкриття та дренування флегмони. В щоденникових записах з 02.08 до 08.08.2023 стан відмічений як задовільний. Відмічалось покращення. 08.08.2023 виписаний з лікарні. Діагноз заключний клінічний: нагноєна гематома правового стегна.

Також судом досліджено окремий аркуш зі штампом та печаткою КНП «Черкаська районна лікарня» с. Мошни запис лікаря №1563 від 11.08.2023, де вказано - внутрішньосуглобовий вколочений перелом без зміщення другого пальця лівої стопи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були досліджені повно за відсутності порушень всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Апеляційний суд не вбачає неповноти судового розгляду через не дослідження висновку спеціаліста №02-01/787 від 31.08.2023, адже в розумінні ч. 2 ст. 84 КПК цей висновок не є доказом.

Аналізуючи вищевказані докази, суд першої інстанції правильно вказав, що із фактичних обставин цього кримінального провадження встановлено, що суспільно небезпечний наслідок у вигляді заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень був породжений конкретними діями обвинуваченого, який порушив ПДР, що свідчить про наявність однієї з обов`язкових ознак об`єктивної сторони складу злочину причинного зв`язку між порушенням ПДР і зазначеними наслідками.

Вирок ухвалений судом першої інстанції на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.

Колегія суддів переконана, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримано стандарт доведення поза розумним сумнівом, оскільки сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і обвинувачений ОСОБА_7 є винним у його вчиненні.

Стороною захисту не спростовані встановлені фактичні обставини цієї справи. Отже немає обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення, також відсутня реальна можливість іншої версії інкримінованої події.

З урахуванням наведеного, колегія суддів робить висновок про відсутність підстав для розумного сумніву в доведеності вини ОСОБА_7 , через те що версія сторони захисту була відкинута фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для повторного дослідження доказів, зокрема висновку експерта №02-01/872 від 15.09.2023, як на те вказувала сторона захисту, оскільки під час апеляційного перегляду не було встановлено даних, які могли б свідчити про дослідження такого судом першої інстанції не повністю або з порушенням.

Суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними.

При цьому колегія суддів враховує постанови Верховного Суду від 30.05.2019 року та від 09.07.2019 року (судове провадження №51-9282 км18, №51-392 км 19), про те, що сам по собі факт непогодження з висновком суду, не є підставою для повторного дослідження доказів; повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду, при цьому, відмова в задоволенні клопотання за відсутності аргументованих доводів щодо необхідності повторного дослідження доказів не свідчить про порушення процесуального закону або неповноту судового розгляду.

Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до вимог статей 50 та 65 КК, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Посилання сторони захисту на завищений розмір витрат на правову допомогу, які стягнуті з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 , є непереконливими.

Згідно з ст.118 КПК процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. До вказаних витрат, згідно з ч.2 ст.120 КПК, належать витрати на правову допомогу, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором та їх несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.

Судом встановлено, що відповідно до договору від 12.10.2023 ОСОБА_11 уклав угоду з адвокатом ОСОБА_10 про надання правової допомоги.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

На підтвердження понесення вказаних витрат на правничу допомогу, суду надано акт послуг та детальний опис робіт (наданих послуг). Згідно з вказаним актом вартість наданих послуг на стадії розгляду справи в суді першої інстанції становить 29 750 грн., які стягнуто судом на користь потерпілого.

Вказане узгоджується правовою позицією, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 (справа №755/9215/15-ц), де зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відтак, на переконання колегії суддів, долучені представником потерпілого документи підтверджують витрати на правову допомогу в заявленому ним розмірі, який є співмірним із складністю справи, тривалістю її розгляду в суді, виконаними адвокатом роботами, витраченим часом, а також обсягом наданих ним послуг, та узгоджується з укладеним між адвокатами та потерпілим договором про надання правничої допомоги.

Разом з тим, апеляційний суд, враховуючи вищевказане, вважає обґрунтованими доводи представника потерпілого щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 витрат на правову допомогу понесених ним на стадії апеляційного розгляду кримінального провадження.

Відповідно до договору №031/23-к/1 від 18.04.2025 ОСОБА_11 уклав угоду з адвокатом ОСОБА_10 про надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення вказаних витрат на правничу допомогу, суду надано акт наданих послуг із детальним описом робіт (наданих послуг). Згідно з вказаним актом вартість наданих в апеляційному суді послуг становить 14 000 грн., які враховуючи вищевказане слід стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_7 .

На переконання апеляційного суду, вказані витрати потерпілого на професійну правничу допомогу надану на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції є документально підтвердженими, співмірними зі складністю справи, наданими адвокатом-представником обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 витрати на правову допомогу на стадії апеляційного розгляду кримінального провадження в сумі 14 000 грн.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4