Провадження № 1-кп/643/463/26
УХВАЛА

13.01.2026 Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000803 від 14.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.301-1, ч.3 ст.301-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого продовжено до 17.01.2026.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки наявні ризики передбачені ст.177 КПК України встановлені при обранні запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, просили застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Захисник ОСОБА_5 зазначив, що обвинувачений є інвалідом ІІ групи, за станом здоров`я потребує лікування, яке в умовах СІЗО не може бути надано. Має матір та зареєстроване місце проживання у м. Харків. Раніше не судимий.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дійшов до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, не працює, тобто не має законних джерел заробітку, не одружений, осіб на утриманні не має, а тому в нього відсутні стабільні соціальні зв`язки.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, то усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, з метою його уникнення, може вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду.

Також, оцінюючи обґрунтованість ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, тобто засобів для існування, що може спонукати його на вчинення подальших протиправних дій.

Таким чином, суд вважає, що ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, які були враховані судом при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, існують, вони не зменшились та їх існування не закінчилось.

Доводи захисту щодо незадовільного стану здоров`я ОСОБА_4 та потреби його лікування є необґрунтованими. Так, відповідно до довідки від 19.12.2025 Харківської міської медичної частини №27 ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» Філія у Харківській та Луганській областях, загальний стан здоров`я ОСОБА_4 задовільний, отримує амбулаторне медикаментозне лікування згідно листа лікарських призначень. Екстреної медичної допомоги, стаціонарного лікування, в тому числі за межами установи, не потребує.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної поведінки обвинуваченого та вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд звертає увагу, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Також, суд вважає, що продовження строку утримання під вартою ОСОБА_4 виправдано тим, що у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З наведених вище підстав суд відмовляє в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника щодо обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Одночасно, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи надані суду відомості про обставини, передбачені ст. 178 КПК України, про особу обвинуваченого, його вік, економічно-соціальне становище, сімейний стан, зважаючи на те, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, за необхідне раніше визначений Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 26.09.2025 розмір застави та умови її внесення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 189-191, 331, 336, 369, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13.03.2026.

Розмір застави визначеної Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 26.09.2025 та умови її внесення залишити без змін.

Ухвала щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складно 14.01.2026.

Суддя ОСОБА_1