УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 , про застосування, в межах кримінального провадження №0001029 від 17.11.2025, запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрювано го ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Трубчевськ російської федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001029 від 17.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначив, що 10.12.2025, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив незаконного збагачення, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , перебуваючи на території готельного комплексу «Кльове місце», що за адресою: Вінницька область, Вінницький район с. Хижинці, вул. Шляхова, 48А реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами висунули вимогу ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 погрожуючи вбивством проїхати у будинок, що за адресою АДРЕСА_2 , де ОСОБА_13 має написати боргові розписки на ім`я дружини ОСОБА_8 ОСОБА_14 .

На виконання зазначеної вимоги та вказівок ОСОБА_8 ОСОБА_11 хвилюючись за життя своїх рідних сіла на праве заднє пасажирське сидіння автомобіля марки «Шкода Супер Б» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , ОСОБА_12 сів на ліве заднє пасажирське сидіння до автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 за кермом якого був ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 сів на переднє пасажирське сидіння даного автомобіля. В цей час ОСОБА_13 сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 .

Прибувши до домогосподарства, що у АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 діючи на виконання єдиного злочинного умислу, погрожуючи фізичною розправою ОСОБА_11 та ОСОБА_13 висунув вимогу ОСОБА_11 віддати йому паспорт громадянина України та ідентифікаційний код, повідомивши, що хоче завтра їхати до нотаріуса, для того щоб ОСОБА_11 передала йому всі свої права на АЗС ТОВ «Респек Тор» власником якої вона являється. На виконання зазначеної вимоги ОСОБА_11 передала ОСОБА_8 паспорт громадянина України та ідентифікаційний код.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 погрожуючи фізичною розправою висунув вимогу ОСОБА_13 написати боргові розписки на ім`я його дружини ОСОБА_14 , яка не будучи обізнаною про злочинні наміри ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 також прибула до вказаного домогосподарства.

Виконуючи вказівки ОСОБА_8 , ОСОБА_13 написав 3 боргові розписки на ім`я ОСОБА_14 , а саме 1 розписку, де сума боргу була вказана у розмірі 265 830 тис. доларів США та 2 розписки, де сума боргу була вказана у розмірі 197 тис. доларів США у кожній.

Після цього ОСОБА_5 , автомобілем марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_3 відвіз ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до відділення «ПриватБанку», що біля ринку «Мрія», у мікрорайоні «Тяжилів» у м. Вінниця та висадив їх з автомобіля.

10.12.2025 о 23 год 16 хв ОСОБА_5 затриманий працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України.

11.12.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Трубчевськ російської федерації, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна та права на майно з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Слідчий в клопотанні зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- заявами потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187 КК України;

- показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які повідомили про обставини, за яких ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 вчинили кримінальні правопорушення передбачені ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України;

- протоколами впізнання осіб за фотознімками із потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , відповідно до яких останні впізнали ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , як осіб, що вчинили стосовно них зазначені кримінальні правопорушення;

- протоколами проведення обшуків за місцями проживання осіб, які причетні до вчинення зазначених кримінальних правопорушень та в автомобілях, якими користуються останні в ході яких було виявлено речі, предмети та документи, які являються речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні;

- виписками із медичних карт амбулаторних хворих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 11.12.2025, де зазначено, що на тілі останніх наявні тілесні ушкодження;

- протоколами затримання підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому може в будь-який момент покинути місце проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі за межами України, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий зазначає, що здобуті докази дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу, може незаконно впливати у кримінальному провадженні на свідків, потерпілих та інших причетних осіб, а також знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, характер вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення дає підстави вважати, що перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інший злочин, що є ризиком передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Враховуючи вищевикладене слідчий за погодженням з прокурором просив суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав, що зазначені у клопотанні, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, зазначив, що оскільки вимоги до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 висловлювались в присутності ОСОБА_5 , за його сприяння, та з його згоди, слідчий прийшов до висновку, що у всіх учасників злочину був спільний умисел і оскільки злочин вчинено групою осіб, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні, заперечував щодо задоволення вимог клопотання, оскільки в підозрі зазначено, що ОСОБА_5 був лише поруч, нічого не вимагав погроз, насильства не висловлював, а тому сторона захисту просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі або визначити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника. На запитання суду повідомив, що він раніше не судимий, одружений, має неповнолітнього сина, працює директором ТОВ «Гепард В», має дохід в розмірі 10 000,00 тис. доларів на місяць.

Дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0001029 від 17.11.2025, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Отже, матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

З огляду на викладене суд констатує, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підозра, в розумінні закону є обґрунтованою.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слід зазначити наступне.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що усвідомивши невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі на можливий тривалий строк такого позбавлення, ОСОБА_5 при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від слідчого, прокурора та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання суду сама по собі суворість покарання за інкримінований злочин може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також є наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення в якому ОСОБА_5 підозрюється.

Наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні обумовлена тим, що відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження.

Крім того, судом встановлено можлива наявність ризику продовження вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки, характер вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення дає підстави вважати, що перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу може продовжити свою злочинну діяльність та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тому суд приходить до висновку про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

В силу ст. 178 КПК України вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

У відповідності з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний раніше не судимий, одружений, має неповнолітнього сина, працює директором на ТОВ «Гепард В», має дохід в розмірі 10 000,00 тис. доларів на місяць (з його слів), що свідчить про те, що у нього наявні соціальні зв`язки та стримуючі фактори, однак які виявились недостатніми для запобігання діям, які інкримінуються останньому.

Щодо можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя зазначає наступне.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим суд вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

На думку слідчого судді, неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, застави чи домашнього арешту, відносно підозрюваної особи пов`язана з тим, що вказані запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризикам та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру кримінального правопорушення та певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи особистості.

Вирішуючи питання можливості визначення підозрюваному застави та її розмір слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В силу ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуюче викладене та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину - вимагання, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, або вчинене організованою групою чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, або поєднане із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави. За наведених обставин, не визначення підозрюваній особі застави на даному етапі кримінального провадження, буде відповідати завданням кримінального судочинства.

При цьому суд акцентує свою увагу на тому, що згідно оголошеної ОСОБА_15 підозри, дії всіх співучасників були узгодженими, спільними та об`єднаними одним злочинним умислом, а тому посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_5 будь якого насильства щодо потерпілих не чинив, та не висловлював погрозу застосування такого насильства, в якості підстави для визначення підозрюваному застави, не заслуговують на увагу. Так ОСОБА_5 , здійснюючи перевезення одного з потерпілих, - ОСОБА_13 , який попередньо отримав тілесні ушкодження від інших підозрюваних, на переконання суду не міг не розуміти які дії та з якою метою вчиняються іншими підозрюваними.

Відтак, з метою безперешкодного завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищення або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, є необхідність застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, враховуючи обставини вчинення даного кримінального правопорушення, без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

На думку слідчого судді більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не будуть достатнім стримуючим фактором, не забезпечать належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , не забезпечать можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, та судом враховано, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Враховуючи зазначені обставини, прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим, і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення, та приходить до висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без встановлення розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178,183,184,186, 194, 196,197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання особи, тобто з 23:16 год. 10.12.2025 року.

Встановити строк дії ухвали суду до 23:16 год. 08.02.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя