Справа №567/1257/25
Провадження №1-кп/567/126/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000083 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Почапки Острозького району Рівненської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 22.04.2025 року приблизно о 19 год. 40 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи по вулиці, що знаходиться за адресою: с.Почапки, вул.Шевченка Острозької ТГ Рівненського району Рівненської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , 1962 року народження, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар колото-ріжучим предметом в ділянку живота потерпілому, в результаті чого заподіяв останньому тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини справа, з ушкодженням сліпої кишки.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні інкрімінованого йому кримінального правопорушення заперечував та після допиту потерпілого, свідків та дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування та перевірених у ході судового розгляду, свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, а також частково визнав заявлений до нього цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - КНП «Острозька багатопрофільна лікарня», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обвинувачений пояснив, що він і потерпілий ОСОБА_4 є односельчанами, та останнього він підозрював у викраденні 29.03.2025 року з території його домогосподарства зварювального апарату, з приводу чого між ними виникли неприязні відносини та він неодноразово погрожував ОСОБА_4 заподіяти тілесні ушкодження, у разі якщо він не поверне викрадене майно. Зазначив, що з приводу викрадення належного йому майна він до правоохоронних органів не звертався, оскільки мав намір самостійно повернути викрадений у нього зварювальний апарат. 22.04.2025 року у вечірню пору доби (точний час не пригадує) він зустрівся із потерпілим ОСОБА_4 на вулиці Шевченка в с.Почапки, де між ними виник конфлікт, та він достовірно не пригадує як ніж опинився у животі ОСОБА_4 , оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Пояснив, що він під час конфлікту міг завдати потерпілому у ділянку живота удар ножем та у нього був мотив завдати такий удар потерпілому, так як він був сердитий на ОСОБА_4 у зв`язку з викраденням останнім у нього зварювального апарату та запереченням ОСОБА_4 своєї причетності до крадіжки. В наданих суду поясненнях вказував, що потерпілого ОСОБА_4 «треба задушити, а не тільки зарізати». По завершенню судового розгляду висловив жаль з приводу того, що не примирився з потерпілим та не звернувся до поліції з приводу крадіжки зварювального апарату.

Суд встановив, що обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у його вчиненні знайшли підтвердження у зібраних на досудовому слідстві та перевірених у судовому засіданні доказах.

Суд вважає недоцільним дослідження інших доказів, окрім тих, які просить дослідити прокурор і з чим погодились інші учасники судового провадження.

Крім часткового визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_5 , його провина у скоєнні кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду на підставі показів потерпілого, свідків та сукупністю інших доказів, зібраних в ході досудового розслідування, які перевірено в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_5 та вони є односельчанами, між ними були нейтральні стосунки до тих пір, поки ОСОБА_5 не почав безпідставно звинувачувати його у викраденні зварювального апарату з території власного домогосподарства, на що він йому заперечував. З даного приводу ОСОБА_5 неодноразово (10-12 разів) телефонував до нього, в тому числі 22.04.2025 року, та висловлював намір зустрітися з ним, щоб розібратися у крадіжці зварювального апарату. 22.04.2025 року у вечірню пору близько 19 год. 40 хв. він йшов по вулиці Шевченка в с.Почапки та зустрівся із ОСОБА_5 , де між ними виник конфлікт. Потерпілий пояснив, що перед конфліктом він вживав 150 грам горілки та ОСОБА_5 під час конфлікту за зовнішніми ознаками також перебував у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_4 зазначив, що він не носить із собою колюче-ріжучих предметів та будь-яких ударів ОСОБА_5 під час конфлікту він не завдавав. Вказав, що в ході конфлікту виникла сутичка та він раптово відчув біль у ділянці живота, в нього потемніло в очах, він присів спочатку на коліна, а потім на землю, при цьому ОСОБА_5 зник та куди саме він не знає. Коли він прийшов до свідомості, то помітив, що з ділянки живота частково видно внутрішні органи, він рукою прижав рану та самостійно пішов по допомогу в сторону магазину, де через близько 300-400 метрів хтось із присутніх викликав йому швидку медичну допомогу. Пояснив, що з приводу заподіяного йому ОСОБА_5 тілесного ушкодження він перебував на стаціонарному лікуванні та на даний час стан його здоров`я нормальний. При визначенні міри покарання для обвинуваченого покладається на розсуд суду, при цьому зазначив, що останній заслуговує на позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надав покази, відповідно до яких пояснив, що проживає в с.Почапки та обвинувачений і потерпілий є його односельчанами. 22.04.2025 року близько 19 год. 30 хв. він перебував в с.Почапки по вул.Набережна біля магазину «Вітамінка», де помітив потерпілого ОСОБА_4 , який мав тілесне ушкодження на тулубі у вигляді проникаючої рани з правої сторони, крові не було. Він був поруч біля потерпілого до приїзду швидкої медичної допомоги, яка приїхала через півгоди. Потерпілий свідомості не втрачав та самостійно сів на лавку біля магазину, при цьому потерпілий ОСОБА_4 пояснював, що його «підрізав Колесник».

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що проживає в с.Почапки та потерпілий є його батьком, а обвинувачений односельчанином. Зазначив, що 21 квітня 2025 року та 22 квітня 2025 року близько 14 год. до нього телефонував ОСОБА_5 , який звинувачував його батька ОСОБА_9 у крадіжці зварювального апарату та вимагав, щоб останній йому повернули, при цьому висловлювався, що «заб`є або заріже» його батька. Свідок пояснив, що він серйозно не сприйняв слова ОСОБА_5 , оскільки останній перебував, на його думку, у стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що 22.04.2025 р. у вечірню пору доби, точний час не пригадує, йому зателефонували та повідомили, що його батько лежить з ножовим пораненням і у батька виглядають внутрішні органи, у зв`язку з чим він прийшов до магазину «Вітамінка», що в с.Почапки, де перебував поруч із батьком до приїзду швидкої медичної допомоги. Під час очікування приїзду медичних працівників присутні чоловіки пояснювали, що зі слів його батька ножове поранення йому заподіяв ОСОБА_5 . Після доставлення батька до приймального відділення лікарні він пояснював, що ножове поранення заподіяв йому ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що проживає в с.Почапки та обвинувачений і потерпілий є її односельчанами. 22.04.2025 року вона працювала продавцем в магазині «Вітамінка» та по завершенню робочого дня у вечірню пору вирішила прибрати, та помітила ОСОБА_4 , який швидким кроком йшов по вул.Набережна в напрямку до вул.Шевченка, як до місця проживання ОСОБА_5 , при цьому висловлювався, що «начистить морду за наклеп». Приблизно через 20 хв. вона закінчила прибирати та вийшла на вулицю, де помітила ОСОБА_4 , який сидів на лавці та тримався за бік. Вона до нього звернулася, проте останній їй нічого не відповів. Пояснила, що ОСОБА_5 є емоційною людиною, водночас зазначила, що агресивних дій з його сторони вона не помічала, при цьому вказала, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 неодноразово спільно вживали алкогольні напої.

З витягу з ЄРДР №0000083 від 22.04.2025 р. встановлено, що ВП №3 (м.Острог) Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області на підставі повідомлення ОСОБА_11 22.04.2025р. було розпочато досудове розслідування по факту заподіяння ОСОБА_5 для ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини справа, з ушкоженням сліпої кишки (т.2 а.с.1).

Згідно відомостей, зареєстрованих в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал НПУ» (реєстрації єдиного обліку), 22.04.2025 р. о 20.07 год. зі служби «102» надійшло повідомлення ОСОБА_11 про те, що 22.04.2024 р. о 20.05 год. поблизу магазину «Вітамінка`в с.Почапки до нього звернувся місцевий житель ОСОБА_4 , 1962 р.н., та повідомив, що знайомий ножем наніс йому тілесні ушкодження. В ході розгляду даного повідомлення встановлено, що 22.04.2025 р. близько 19 год. на вул.Шевченка в с.Почапки ОСОБА_5 , 1962 р.н., житель с.Почапки, на грунті неприязних відносин вчинив конфлікт з ОСОБА_4 , жителем с.Почапки, під час якого наніс удар ножем в ділянку живота останньому. Потерпілого доставлено до приймального відділення КНП «Острозька БПЛ» з попереднім діагнозом: проникаюче поранення живота, з евентрацією кишечника (т.2 а.с.7).

Згідно відомостей, зареєстрованих в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал НПУ» (реєстрації єдиного обліку), 22.04.2025 р. о 22.37 год. зі служби «102» надійшло повідомлення чергової медсестри приймального відділення КНП «Острозька БПЛ» - ОСОБА_12 про те, що 22.04.2025 р. в приймальне відділення доставлено ОСОБА_4 , 1962 р.н., відома особа нанесла тілесні ушкоження, попередній діагноз проникаюче поранення черевної стінки (т.2 а.с.8).

Згідно супровідного листа начальника СРПП ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 23.04.2025 р. надано відеозапис з нагрудного відеореєстратора № 5 від 22.04.2025 року (DVD-R диск з написом боді-камера 22.04.2025), де зафіксовано факт виїзду слідчо-оперативної групи ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області на повідомлення про нанесення ножового поранення ОСОБА_4 , для долучення до матеріалів кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР № 0000083 від 22.04.2025 р. за ч.1 ст.121 КК України (т.2 а.с.24).

Згідно протоколу огляду документів (відеозапису) від 23.04.2025 року та дослідженого у судовому засіданні відеозапису, розміщеного на диску для лазерних систем зчитування інформації «DVD-R», на якому наявний напис «боді-камера 22.04.2025», ОСОБА_13 по місцю свого проживання під час спілкування з працівниками слідчо-оперативної групи пояснив, що заподіяв ОСОБА_9 один удар ножем в ділянку живота (печінку), при цьому висловлювався «Я йому в печінку вальнув», «Собаці собача смерть», «Хотів добить. Думаю в шию, але думаю здохне. Я його доб`ю», «Хотів би убить - убив би його нах*р, але мені його шкода, він має мучитися, він в мене срать під себе буде падло», «він зварку умикнув ОСОБА_14 брат мій дав зварку, а воно падло вкрало зварку, я ніколи не знав, що він криса», «я його ще вальну хлопці», «Собаці собача смерть. Да, я вальнув його», «Він до мене почав штурхати. В мене є заточка, я повернувся і в'*бав його ззаду в печінку. Почав рипатися, я його хотів добить, дорізать падлу, щоб здох», «Це було на вулиці біля моє хати», «Думав побити його, поламати йому ребра, я не хотів його вбивати. Я його чік, а він там почав брикатися», «немає того ножа, я викинув його десь тамо» (т.2 а.с.26-33).

Відповідно до протоколу огляду приміщення від 22.04.2025 р. (з ілюстративними таблицями до нього), за письмовою згодою ОСОБА_5 , було оглянуто територію домогосподарства ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . В ході огляду було виявлено та вилучено 6 ножів з різною довжиною клинка (т.2 а.с.34-48).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 20.05.2025 року та дослідженого у судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, показав та розповів про обставини, при яких ОСОБА_5 заподіяв йому тілесні ушкодження, та за допомогою реквізиту показав місце на тулубі, куди йому було нанесено один удар (т.2 а.с.68-69, 71-74).

Згідно протоколу огляду речей від 23.04.2025 р., з ілюстративними таблицями до нього, на тканинній сорочці у клітинку із маркуванням «JOHN CABOT», яку потерпілий ОСОБА_4 добровільно надав працівникам поліції, та в якій він був одягнений в момент нанесення йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, було виявлено пошкодження тканини у вигляді горизонтального порізу довжиною приблизно 3 см (т.2 а.с.88, 89-94).

Згідно висновку експерта №90 від 16.06.2025 року на наданому предметі одязі, що належить ОСОБА_4 , виявлено наскрізне пошкодження правої пілочки в нижній частині, яке за характером є колото-різаним. Воно утворилося в результаті одноразової дії плоского, колюче-ріжучого предмета з одногострою заточкою клинка. Обух клинка П-подібної форми помірної товщини з добре вираженими ребрами. Найбільш ймовірне спричинення пошкодження матеріалу сорочки могло бути від дії клинка кухонного ножа №1, наданого для проведення експертизи або іншого предмета з подібними конструктивними особливостями робочої частини (клинка) (т.2 а.с.102-111).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 53 від 27.06.2025 р. за даними медичної карти стаціонарного хворого №2267 КНП «Острозької багатопрофільної лікарні» на ім`я ОСОБА_4 , 1962 р.н., відомо, що при госпіталізації 22 квітня 2025 року ОСОБА_4 у хірургічне відділення вказаної лікарні, у нього лікарями діагностовано та клінічно підтверджено «Проникаюче ножове поранення черевної порожнини з ушкодженням сліпої кишки (2 дефекта). В/очеревинна кровотеча. Розлитий перитоніт.

Тілесні ушкодження у вигляді: «проникаючого поранення черевної порожнини з ушкодженням сліпої кишки (2 дефекта)» у ОСОБА_4 виникли від однієї травматичної дії (удару) гострим колюче-ріжучим предметом (знаряддям) (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні), яким міг бути клинок ножа та згідно із п.2.1.3. к) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року) відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння.

Враховуючи відсутність ознак загоєння рани, проведення оперативного втручання по життєвим показам (22.04.2025 року 22:30-00:50 год., операція с/н лапаротомія; ревізія ОЧП; ушивання 2-х поранень сліпої кишки. ДЧП; ліквідація защемлення тонкої кишки), можна зазначити, що вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_4 могли утворитись незадовго до поступлення його на стаціонарне лікування в хірургічне відділення КНП «Острозької багатопрофільної лікарні» у зазначений в постанові термін, а саме 22 квітня 2025 року.

Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 вірогідніше всього, що під час отримання тілесних ушкоджень він перебував у вертикальному або близько до нього положенні та був повернутий передньою поверхнею тулуба до травмуючого знаряддя.

Враховуючи характер, локалізацію, важкість тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 , відомі обставин справи, виникнення їх внаслідок власноручного спричинення, самопадіння з подальшим ударом об сторонній предмет - маловірогідно.

Враховуючи характер, локалізацію тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 , дані протоколу проведення слідчого експерименту із потерпілим (від 20 травня 2025 року) та даних протоколу огляду документів (відеозапису) (від 20 травня 2025), можна зазначити, що механізм нанесення йому тілесних ушкоджень про який він розповів та показав під час проведення з ним слідчих дій не суперечить їх виникненням (т.2 а.с.82-86).

Згідно листа КНП «Острозька БПЛ» від 20.05.2025 року та розрахунку витрат на лікування ОСОБА_4 22.04.2025 р. звертався за медичною допомогою до медзакладу, де перебував на стаціонарному лікуванні з 22.04.2025 р. по 08.05.2025 р. та розмір понесених на його лікування витрат становить 27 444, 96 грн. (т.2 а.с.78-79).

Враховуючи те, що експертизи проводилися кваліфікованими фахівцями предметом їх дослідження були усі наявні матеріали кримінального провадження, тому суд не вбачає підстав для сумнівів у достовірності цих висновків.

Висновки експертів та інші докази, досліджені судом не викликають сумнівів у їх належності та допустимості.

При вирішенні питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.121 КК України суд враховує наступне.

Так, кримінальна відповідальність за ч.1 ст.121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечним, протиправним діянням та суспільно небезпечним наслідком, що настав у вигляді тяжкого тілесного ушкодження. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується умисною формою вини. Разом із цим, питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передувала події, їх стосунки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 завдав один удар колото-ріжучим предметом в ділянку живота потерпілого, заподіявши проникаюче поранення черевної порожнини справа, з ушкодженням сліпої кишки. Між діями обвинуваченого, які були активними та їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного в момент заподіяння, існував прямий причинний зв`язок. ОСОБА_5 після заподіяння ОСОБА_4 одного удару колото-ріжучим предметом у черевну порожнину останнього будь-яких дій, спрямованих на надання першої медичної допомоги потерпілому не вживав, як і не вжив будь-яких дій для відвернення негативних наслідків своїх дій, залишивши потерпілого із проникаючим пораненням на самоті, що на переконання суду свідчить про наявність умислу у його діях на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Беручи до уваги викладене, дії ОСОБА_5 за ч.1 ст.121 КК України кваліфіковано вірно та він має відповідати за той результат своїх дій (завдану шкоду), який фактично було заподіяно, в даному випадку тяжке тілесне ушкодження.

Судом не встановлено підстав, передбачених КПК України, для визнання досліджених доказів недопустимими.

Згідно зі ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Навпаки, ст.94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з дочки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у скоєнні злочину.

Порушень вимог КПК України під час отримання доказів у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування, які мали б наслідком визнання їх неналежними або недопустимими, судом не встановлено.

Таким чином, на підставі сукупності досліджених доказів, які не спростовано обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником, суд приходить до беззаперечного висновку про його причетність до заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що мало місце неподалік місця проживання обвинуваченого в м.Острог, вул.Шевченка, де ОСОБА_5 наніс потерпілому тяжке тілесне ушкодження, та час нанесення тілесного ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи № 53 від 27.06.2025 р. співпадає в часі з перебуванням ОСОБА_5 за вищевказаною адресою, що підтверджується як поясненнями обвинуваченого, так і показами потерпілого.

Наведені вище докази суд визнає достатніми у їх сукупності для того, щоб зробити висновок щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення знайшло своє підтвердження у суді в повному обсязі та його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

При вирішенні цивільного позову заявленого прокурором в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до обвинуваченого ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - КНП «Острозька багатопрофільна лікарня», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.

Прокурор звернулася з позовом до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 27 444,96 грн., завданої кримінальним правопорушенням, мотивуючи тим, що в результаті вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення потерпілий ОСОБА_4 отримав тяжке тілесне ушкодження, з приводу якого перебував на стаціонарному лікування в КП «Острозька багатопрофільна лікарня» з 22.04.2025 р. по 08.05.2025 р. та загальний розмір понесених витрат на лікування потерпілого становить 27 444,96 грн.

В добровільному порядку ОСОБА_5 завдану вчиненим ним кримінальним правопорушенням шкоду державі не відшкодував, що й спонукало звернутися до суду з вищевказаним позовом.

Обвинувачений ОСОБА_5 позовні вимоги визнав частково, не конкретизуючи в якому саме розмірі. Обвинувачений не скористався правом подати відзив на позовну заяву та в ході судового розгляду не навів будь-яких своїх доводів чи заперечень на спростування обставин, якими прокурор обгрунтовує заявлені до обвинуваченого позовні вимоги.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Відповідно до ч.3 ст.1206 ЦК України, п.п.1, 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, сума, витрачена на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, підлягає стягненню на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад, у сумі фактичних витрат з винної особи.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З досліджених судом доказів встановлено, що потерпілий після заподіяння йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень був доставлений до КНП «Острозька багатопрофільна лікарня», де перебував на стаціонарному лікування впродовж 16 днів з 22.04.2025 р. по 08.05.2025 р. та розмір понесених на його лікування витрат становить 27 444, 96 грн., що підтверджується листом КНП «Острозька БПЛ» від 20.05.2025 року та розрахунком витрат на лікування ОСОБА_4 .

Розмір, понесених на лікування потерпілого витрат обвинуваченим ОСОБА_5 не заперечується та не спростовано будь-яким належними та допустимими доказами, а відтак приймається судом як достовірний.

Витрати з бюджету, здійснені закладами охорони здоров`я на лікування потерпілої особи від кримінального правопорушення та невідшкодування зазначених витрат, призводять до ненадходження коштів до бюджету, що створює навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам.

Послуги КНП «Острозька багатопрофільна лікарня», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено Національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Національна служба здоров`я України є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми.

Так як Національна служба здоров`я України витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг - стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 , який перебував на стаціонарному лікуванні у період з 22.04.2025 до 08.05.2025 внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 - на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ (замовник) та КНП «Острозька БЛ» Острозької міської ради, а відтак такі кошти на підставі ст.1206 ЦК України підлягають до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 із наступним їх зарахуванням до Державного бюджету України.

Національна служба здоров`я України самостійно заходів, спрямованих на стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 не вживала, що й спонукало прокурора звернутися до суду в інтересах держави з вищевказаним позовом.

В ході судового розгляду обвинувачений та його захисник не надали доказів на підтвердження повного/часткового відшкодування витрат закладу охорони здоров`я.

Беручи до уваги доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також з урахуванням доводів, наведених прокурором, як на підставу заявлених до обвинуваченого позовних вимог, та за відсутності будь-яких обгрунтованих доводів обвинуваченого на заперечення заявлених до нього позовних вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених до обвинуваченого позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Із врахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, за наявності рецидиву злочину.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та згідно ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Окрім ступеня тяжкості вчиненого злочину суд враховує, що цінність суспільних відносин на які здійснено посягання це здоров`я та життя людини, яке відповідно до ст.3 Конституції Україні є найвищою соціальною цінністю.

Обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, разом з тим обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду у вчиненому не розкаявся, як і не висловлював критичного ставлення до своїх злочинних дій.

Доводи сторони захисту щодо наявності пом`якшуючих покарання обставин, як підстави для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання, суд до уваги не приймає, оскільки будь-яких обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правоопрушення в ході судового розгляду не встановлено.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що він непрацевлаштований, неодружений, неповнолітніх та непрацездатних на утриманні не має, по місцю проживання характеризується посередньо.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» №84 від 24.04.2025 р. ОСОБА_5 під спостереженням у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с.139).

З врахуванням встановлених обставин та даних, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі не можливе та може становити небезпеку для суспільства та покарання слід призначити в межах санкції ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, з урахуванням клопотання прокурора про його продовження та відсутності будь-яких заперечень з цього приводу від інших учасників кримінального провадження, слід залишити без змін.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 2, 100, 368-371, 373-374 КПК України, -

ухвалив :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Продовжити застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 00 год. 20 хв. 06 січня 2026 року включно з подальшим його утриманням у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 - 23 квітня 2025 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк перебування під вартою, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до обвинуваченого ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - КНП «Острозька багатопрофільна лікарня», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 27 444 (двадцять сім тисяч чотириста сорок чотири) грн. 96 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, понесених КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» Острозької міської ради, на користь держави в особі Національної служби здоров`я України, які перерахувати в дохід Державного бюджету України (р/р UA1906227, філія РОУ AT «Ощадбанк» в м. Рівне, МФО 333368, ПАТ АБ «Укргазбанк», код 01999833).

Речові докази :

-ніж довжиною клинка приблизно 11 см. з білою рукояткою довжиною приблизно 9.5 см. із полімерної трубки та мотузки чорного кольору; ніж довжиною клинка приблизно 13 см. з білою рукояткою довжиною приблизно 10 см. із полімерної трубки (на клинку гравіювання «НЕРЖ»); ніж довжиною клинка приблизно 11,5 см. з білою рукояткою довжиною приблизно 10,5 см. із полімерної трубки; ніж довжиною клинка приблизно 20 см. із гравіюванням «HONG LI» із проставкою та торцем із металу сірого кольору та плашки сіро коричневими хвилястими лініями; ніж довжиною клинка приблизно 12,5 см. із гравіюванням «НЕРЖ» та рукояткою із полімерного матеріалу чорного кольору довжиною приблизно 10 см.; ніж довжиною клинка приблизно 15 см. із проставкою з металу жовтого кольору та дерев`яною рукояткою коричневого кольору загальною довжиною приблизно 12 см., які поміщено до картонної коробки, яка опечатана відтиском печатки №202 «для пакетів» та з пояснювальною паперовою биркою, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити після набрання вироком законної сили;

- тканинна сорочка у клітинку із маркуванням «JOHN САВОТ», яка знаходиться у спец-пакеті НПУ № QYH0003074, та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - повернути потерпілому ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1