02.10.2025
Справа № 331/3213/25
Провадження № 1-кс/331/1865/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , із участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфери оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000454, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2025, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, який має середню-спеціальну освіту, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03 листопада 2022 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік;

- 13 березня 2024 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. ст.71, 72 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк один рік і один місяць. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30 серпня 2024 року звільнений умовно-достроково від відбування у виді позбавлення волі для проходження проходити військової служби за контрактом,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.14 ч.2 ст.194, ч.4 ст.408 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

Прокурор Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфери оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчої судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.14 ч.2 ст.194, ч.4 ст.408 КК України.

1. Короткий зміст клопотання

В обґрунтування клопотання зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (штурмовий спеціалізований батальйон (ШКВАЛ) від 17.10.2024 № 311-РС, ОСОБА_5 , призначено на посаду стрільця 3 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) та він вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст.65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 14.01.2025, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце несення служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 , які, на той час, розташовувались в населеному пункті Циркуни, Харківського району, Харківської області, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував поза місцем несення служби до 06.06.2025.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ ОСОБА_8 та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV) від 21.12.1965 №2131 (XX), від 14.12.1974 №3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів ЗФ РФ на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022. «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 90 діб, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України затверджених Верховною радою України, який неодноразово продовжено до 05 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Так, положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період це період, що настає з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

З`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до Закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, посилення охорони державного кордону, тощо.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України», до структури Збройних Сил України входять органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та інших військових формувань або істотному зниженні її ефективності.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 05 червня 2025 року громадянин України ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на території м. Запоріжжя, будучи обізнаним щодо ведення збройної агресії РФ проти України та фактом введення на всій території України воєнного стану, діючи умисно з корисливих мотивів, використовуючи свій обліковий запис у месенджері «Telegram», добровільно вступив у спілкування, шляхом обміну текстовими повідомленнями із невстановленою на даний час особою, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Маrу». В ході вказаного спілкування ОСОБА_5 добровільно погодився виконати оплачуване завдання, яке передбачало перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період шляхом вчинення дій, спрямованих на створення перешкод, ускладнення маневрів Збройних сил України та інших військових формувань, зниження ефективності протидії збройній агресії РФ, зокрема шляхом підпалу транспортних засобів, які перебувають у користуванні військовослужбовців ЗСУ та інших військових формувань, для їх пошкодження та унеможливлення подальшого їх використання у протидії військовій агресії РФ.

05 червня 2025 року з метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_5 здійснив придбання знаряддя для вчинення злочину та пошук транспортного засобу для подальшого пошкодження, шляхом підпалу.

Того ж дня, приблизно о 16 год 15 хв, перебуваючи на ділянці місцевості, що розташована за координатами 47°49'11.7"N 35°01'46.2"Е поблизу Міської теплової мережі Хортицької філії по вул. Сорочинська 15 в м. Запоріжжя, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи корисливі мотиви, реалізуючи раніше розроблений злочинний план, знайшов та зафіксував на особистий мобільний телефон транспортний засіб марки «Volkswagen» д.н.з. « НОМЕР_2 » з VIN-кодом НОМЕР_3 , який використовується військовослужбовцями Збройних сил України у стримуванні збройної агресії РФ проти України, який надалі планував вчинити дії, спрямовані на пошкодження майна та його займання шляхом підпалу.

Попередньо ідентифікувавши предмет своєї злочинної діяльності на місцевості, а саме «Volkswagen» д.н.з. « НОМЕР_2 » з VIN-кодом НОМЕР_3 , з метою отримання грошової винагороди за його знищення, шляхом підпалу, громадянин України ОСОБА_5 , використовуючи власний мобільний телефон та обліковий запис у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram», здійснив погодження об`єкту свого протиправного наміру із невстановленою на даний час особою, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Маrу», на що останній надав згоду на пошкодження саме цього транспортного засобу, шляхом його підпалу.

Однак, довести свій протиправний умисел до кінця громадянин України ОСОБА_5 не встиг, з причин, які не залежали від його волі, а саме був зупинений співробітниками поліції, які проводили оперативно-розшукові заходи.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 05 червня 2025 року громадянин України ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на території м. Запоріжжя, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність свого злочинного наміру та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків використовуючи свій обліковий запис у месенджері «Telegram», добровільно вступив у спілкування, шляхом обміну текстовими повідомленнями із невстановленою на даний час особою, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Маrу». В ході вказаного спілкування ОСОБА_5 добровільно погодився виконати оплачуване завдання, яке передбачало добровільно погодився виконати оплачуване завдання, яке передбачало знищення або пошкодження транспортних засобів, які перебувають у володінні інших осіб та перебувають на території м. Запоріжжя, шляхом їх підпалу.

05 червня 2025 року з метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_5 здійснив придбання знаряддя для вчинення злочину та пошук транспортного засобу для подальшого пошкодження, шляхом підпалу.

Того ж дня, приблизно о 16 год 15 хв, перебуваючи на ділянці місцевості, що розташована за координатами 47°49'11.7"N 35°01'46.2"Е поблизу Міської теплової мережі Хортицької філії по вул. Сорочинська 15 в м. Запоріжжя, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи корисливі мотиви, реалізуючи раніше розроблений злочинний план, знайшов та зафіксував на особистий мобільний телефон транспортний засіб марки «Volkswagen» д.н.з. « НОМЕР_2 » з VIN-кодом НОМЕР_3 , який діючи умисно в подальшому мав намір пошкодити шляхом здійснення підпалу.

Попередньо ідентифікувавши предмет своєї злочинної діяльності на місцевості, а саме «Volkswagen» д.н.з. « НОМЕР_2 » з VIN-кодом НОМЕР_3 , з метою отримання грошової винагороди за його знищення, шляхом підпалу, громадянин України ОСОБА_5 , використовуючи власний мобільний телефон та обліковий запис у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram», здійснив погодження об`єкту свого протиправного наміру із невстановленою на даний час особою, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Маrу», на що останній надав згоду на пошкодження саме цього транспортного засобу, шляхом його підпалу.

Однак, довести свій протиправний умисел до кінця громадянин України ОСОБА_5 не встиг, з причин, які не залежали від його волі, а саме був зупинений співробітниками поліції, які проводили оперативно-розшукові заходи.

06 червня 2025 року о 13 год 07 хв слідчою 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенантом юстиції ОСОБА_9 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1 КК України.

30 вересня 2025 року о 17 год 40 хв слідчою 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенантом юстиції ОСОБА_9 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.14 ч.2 ст.194, ч.4 ст.408 КК України.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який діє до 04.10.2025 включно.

02 жовтня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000454 від 18.05.2025 щодо ОСОБА_5 скеровано до Хортицького районного суду м. Запоріжжя, однак підготовче судове засідання не призначено.

Підстави, за яких до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та обставин, які при цьому враховувались, на даний час не змінились, ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зникли та продовжують існувати.

Враховуючи викладене, прокурор просив слідчу суддю клопотання задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.

2. Позиції учасників провадження

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що у даному кримінальному провадженні до суду направлено обвинувальний акт, про що подав суду відповідні докази, які долучено до матеріалів клопотання, підготовче судове засідання у кримінальному провадженні ще не призначено, тому є всі підстави для розгляд питання про продовження терміну дії запобіжного заходу саме слідчим суддею.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки має намір працевлаштуватись на роботу та утримувати бабусю. Наголосив на тому, що незгодний з обвинуваченням та в подальшому у суді буде доводити свою невинуватість. Зазначає, що наміру ухилятись від суду не має. Також просив також урахувати, що мешкає разом із бабусею похилого віку, яка потребує його допомоги.

Захисник ОСОБА_4 просила обрати щодо ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, зазначивши, що він наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду не виявляє, тому може виконувати покладені на нього обов`язки, перебуваючи за місцем проживання, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

3. Встановлені судом обставини

Слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області за процесуального керівництва групи прокурорів Запорізької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000454 від 18.05.2025 за підозрою ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.14 ч.2 ст.194, ч.4 ст.408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлена причетність ОСОБА_5 до скоєння злочинів, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.14 ч.2 ст.194, ч.4 ст.408 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідженими у судовому засіданні.

06 червня 2025 року о 13 год 07 хв слідчою 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенантом юстиції ОСОБА_9 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1 КК України.

Ухвалою слідчої судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 06 червня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», строком 60 діб, без визначення розміру застави, до 04 серпня 2025 року включно.

Постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 04.09.2025.

Ухвалою слідчої судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 29 серпня 2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000454, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.114-1 КК України продовжено до чотирьох місяців, тобто до 06.10.2025 включно.

Ухвалою слідчої судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 29.08.2025 продовжено підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.10.2025 включно, без визначення застави.

30 вересня 2025 року о 17 год 40 хв слідчою 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенантом юстиції ОСОБА_9 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.14 ч.2 ст.194, ч.4 ст.408 КК України.

02 жовтня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000454 від 18.05.2025 щодо ОСОБА_5 скеровано до Хортицького районного суду м. Запоріжжя, однак підготовче судове засідання не призначено.

4. Норми права, які підлягають застосуванню

Згідно положень ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Частиною другою ст.42 КПК України передбачено, що особа набуває процесуального статусу обвинуваченого після того, як до суду передано у порядку, передбаченому статтею 291 КПК України, складений щодо неї обвинувальний акт.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.6 ст.199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

5. Оцінка та мотиви суду

5.1 щодо наявності підстав застосування запобіжного заходу

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а так фактом направлення до Хортицького районного суду міста Запоріжжя обвинувального акту щодо нього за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.14 ч.2 ст.194, ч.4 ст.408 КК України.

При цьому, слідча суддя враховує, що на даному етапі провадження слідча суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідча суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинна визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

На даному етапі кримінального провадження слідча суддя вважає доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо необґрунтованості обвинувачення такими, що не заслуговують на увагу, оскільки фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання кваліфікації його дій вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження - під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, чи була подія кримінального правопорушення, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що продовжується.

5.2 щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування

Слідча суддя вважає очевидним, що ризик ймовірного переховування від органів досудового розслідування наявний у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 ймовірно вчинив один епізод злочинної діяльності, який відноситься до особливо тяжких злочинів та два епізоди злочинної діяльності, які відносяться до тяжких злочинів, був виявлений співробітниками УСБУ в Запорізькій області, маючи чергове завдання, отримане від невстановленої на даний час особи.

Крім того, слідча суддя зазначає, що ОСОБА_5 є раніше засудженою особою, має статус військовослужбовця за контрактом, але на теперішній час залишив місце несення служби без поважних причин, має родину, однак разом з дружиною та донькою не проживає, оскільки останні наразі перебувають закордоном.

Отже, слідча суддя вважає, що ризик можливого переховування від органів досудового слідства ОСОБА_5 є очевидним та може справдитися із великим ступенем вірогідності.

5.3 щодо наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

Також, на думку слідчої судді, прокурором доведений ризик можливого продовження підозрюваним злочинної діяльності, оскільки ОСОБА_5 має сталі та міцні зв`язки з невстановленою на даний час особою, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Mary», та вчиняв злочин саме за її вказівками, тому перебування на волі може створити умови для налагодження злочинних зв`язків із цією або іншою особою, яка представляє державу-агресора РФ.

При цьому, підозрюваний ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, оскільки родина останнього наразі перебуває закордоном, є наркозалежною особою. Крім того, ОСОБА_5 був засуджений за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, 30 серпня 2024 року звільнений умовно-достроково від відбування у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом, однак на теперішній час самовільно залишив місце несення військової служби, що свідчить про його низьку самодисципліну та схильність до отримання доходів злочинним шляхом для задоволення потреб наркозалежної особи. За таких обставин слідча суддя вважає очевидним, що ризик можливого продовження злочинної діяльності може справдитися із великим ступенем вірогідності з огляду на дані про особу підозрюваного.

6. Висновки слідчої судді

Під час судового засідання слідчою суддею не встановлено обставин, які б давали можливість припустити, що вказані вище ризики змінились або зменшились за час досудового розслідування.

З огляду на те, що підготовче судове засідання за матеріалами обвинувального акту щодо ОСОБА_5 не проведене, а строк дії ухвали про тримання під вартою спливає, зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень, що не виключає ризик переховування ОСОБА_5 від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, слідча суддя вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів.

Згідно з положенням аб.8 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючий той факт, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.14 ч.2 ст.194, ч.4 ст.408 КК України, слідча суддя не визначає розмір застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, слідча суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфери оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000454, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2025, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.14 ч.2 ст.194, ч.4 ст.408 КК України задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, який має середню-спеціальну освіту, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», тобто до 01 грудня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена учасниками кримінального провадження до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідча суддя ОСОБА_1