Справа № 642/5187/25
Провадження № 1-кп/642/563/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження №0001764 внесеного до ЄРДР 14 листопада 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, українця, працюючого у КНП «Харківська міська поліклініка №24» Харківської міської Ради на посаді прибиральника території, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 436-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України,

встановив:

У ході судового розгляду встановлено, що у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений період часу, але не пізніше 22.08.2024, виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, з використанням засобів масової інформації.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеною Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, 1V Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Українською та Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади РФ, всупереч вимогам п І. 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів ЗС РФ на території України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.

Так, 22.08.2024, у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою реалізації свого злочинного умислу, за допомогою технічного засобу - мобільного телефону марки «РOCO» моделі «С40», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , здійснив вхід у свій профіль соціальної мережі «Однокласники», на ім`я « ОСОБА_9 », за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким останній особисто користується, де поширив допис наступного змісту: висловлювання в публікації з проросійської групи « ОСОБА_10 », дата 22.08.2024, «все этот -повар» - азовец отготовился» на зображенні військовополоненого, яке згідно з висновком судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 7300 від 01.08.2025, містить в собі інформацію про підтримку дій військовослужбовців Росії, що здійснюють воєнну агресію проти України та має публічний характер.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_5 , за поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України вчинені з використанням засобів масової інформації, кваліфіковані за ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Крім того, у ОСОБА_5 у невстановлений період часу, але не пізніше 09.05.2024 року, виник єдиний прямий злочинний умисел, направлений на поширення символіки комуністичного тоталітарного режиму з використанням засобів масової інформації.

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою реалізації свого єдиного злочинного умислу, за допомогою технічного засобу - мобільного телефону марки «РОСО» моделі «С40», ІМЕМІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , здійснив вхід у свій профіль соціальної мережі «Однокласники», на ім`я « ОСОБА_11 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким останній особисто користується, де поширив наступні зображення, а саме: 09.05.2024 поширив шляхом відправки користувачу « ОСОБА_12 » зображення п`ятикутної зірки, георгіївської стрічки та герба СРСР, яка згідно висновку судової мистецтвознавчої експертизи № 7298 від 24.07.2025, містить символіку комуністичного тоталітарного режиму, що має публічний характер та 10.05.2024 поширив шляхом відправки користувачу « ОСОБА_13 » зображення п`ятикутної зірки, георгіївської стрічки та герба СРСР, яка згідно висновку судової мистецтвознавчої експертизи №7298 від 24.07.2025, містить символіку комуністичного тоталітарного режиму, що має публічний характер.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_5 за поширення символіки комуністичного тоталітарного режиму, з використанням засобів масової інформації, кваліфіковані за ч. 2 ст. 436-1 КК України.?

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 2 ст. 436-1 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся.

Підтвердив, що наведені в обвинуваченні всі обставини вчинення злочину встановлено, а також наведено у обвинувальному акті вірно. Вважає можливим обмежитись його допитом та застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України, оскільки висунуте обвинувачення йому цілком зрозуміле, він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначених кримінальних правопорушень.

Суд, зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, повідомлення ним фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 .

При цьому, суд виходить з того, що обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні. Відтак, у даному випадку відсутні сумніви щодо добровільності й істинності позиції обвинуваченого з цього питання.

Таким чином, зазначені дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.436-1 КК України, як поширення символіки комуністичного тоталітарного режиму, з використанням засобів масової інформації.

Крім того, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 3 ст.436-2 КК України, як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України вчинені з використанням засобів масової інформації.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 , встановлено, що обвинувачений громадянин України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює у КНП «Харківська міська поліклініка № 24» Харківської міської Ради на посаді прибиральника території, одружений, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують покарання судом є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Ст. 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно зі ст.65 цього ж Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженої особи - це ті певні зміни в її особистості, які утримують її в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого, які підлягають обов`язковому врахуванню.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття та факт першого притягнення до кримінальної відповідальності обставинами, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_5 як про офіційно працевлаштовану особу, яка утримує малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, не перебуває на обліку в спеціалізованих медичних установах.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 основне покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 436-1 КК України, тобто застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України.

Окрім того, з урахуванням тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого, висновків досудової доповіді про середні рівні вчинення кримінальних правопорушень, небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, про не встановлення проблемних питань в особистості обвинуваченого та його життєдіяльності та про можливість його виправлення у громаді за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без реального відбуття остаточного основного покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до останнього необхідно застосувати положення ст.ст.75 і 76 КК України.

Окрім того, зважаючи на низьке матеріальне становище ОСОБА_5 , його ставлення до вчиненого, а також офіційне працевлаштування на посаді прибиральника територій господарського відділу КНП «Міська поліклініка № 24», суд також вважає можливим не застосовувати до нього такі види додаткового покарання як конфіскація майна.

Долю долучених до кримінального провадження речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.ст.96-1, 96-2 КК України та ст.100 КПК України, застосувавши спеціальну конфіскацію, із скасуванням накладеного на них арешту.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 436-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 2 ст. 436-1 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 цього ж кодексу, - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без конфіскації належного йому на праві власності майна;

- за ч. 3 ст. 436-2 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації належного йому на праві власності майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації належного йому на праві власності майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування остаточного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 7300 від 01.08.2025 у сумі 20 355 гривень 84 коп. (двадцять тисяч триста п`ятдесят п`ять грн. 84 коп.); витрати на проведення судової мистецтвознавчої експертизи № 7298 від 24.07.2025 у сумі 16963 гривні 20 коп.(шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три грн. 20 коп.)

Після набрання вироком законної сили на підставі ст.96-1, п.4 ч.1 ст.96-2 КК України визнаний в якості речового доказу мобільний телефон марки «РOCO» моделі «С40», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , в якому встановлена сім-карта з номером: НОМЕР_3 як засіб вчинення злочину, - конфіскувати в дохід держави.

Мобільний телефон марки «Redme Note 9» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , в якому встановлена сім-картка № НОМЕР_6 ; ноутбук марки «Dell» повернути власнику.

Після набрання вироком законної сили арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2025 року - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий суддя ОСОБА_1