У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання в.о. директора ДП «НІТЦ ІК СГП НААП» ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000137 від 02.08.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В.о. директора ДП «НІТЦ ІК СГП НААП» ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням в якому просив скасувати арешт на об`єкт нерухомості - земельну ділянку кадастровий номер :01:010.0041, площею 45,9268 га., цільове призначення - для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства, що розташована на території агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 по справі №127/27258/19 задоволено клопотання прокурора прокуратури Вінницької області про арешт майна та накладено арешт на об`єкт нерухомості, що перебуває у державній власності Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (), а саме: земельну ділянку кадастровий номер :01:010.0041, площею 45,9268 га., цільове призначення - для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства, що розташована на території агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області із забороною вчинення суб`єктами державної реєстрації будь-яких реєстраційних дій щодо реєстрації договорів оренди землі, договорів купівлі-продажу та інших правочинів щодо зазначеної земельної ділянки, до моменту закінчення проведення необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженню.

Як зазначається заявником, ДП «НІТЦ ІК СГП НААП» є постійним користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :01:010.0041 та на виконання Постанови Президії Національної академії аграрних наук України №14/19 від 27.08.2025 (протокол 14) «Про безоплатну передачу основних засобів з балансу Державного підприємства «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України» на баланс Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України передав по акту приймання-передачі від 06.10.2025 земельні ділянки на баланс Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України, а останній має намір та підстави зареєструвати за собою право постійного користування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду з вищевказаним клопотанням та просив його задовольнити.

ОСОБА_5 в судові засідання призначені на 04.12.2025, 09.12.2025 та 17.12.2025 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надсилав, розглядом клопотання не цікавився. Останній конверт з повістковю про виклик в судове засідання відділенням поштового зв`язку повернуто на адресу суду з відміткою "адресат відсутній".

Слідчий ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання в судове засідання також не з`явився, однак 17.12.2025 звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, у якій також зазначив про те, що постановою слідчого кримінальне провадження закрито.

В силу положень частини другої статті 174 КПК України неявка особи, яка заявила клопотання, та особи, за клопотанням якої було арештовано майно не є перешкодою для розгляду клопотання.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУНП у Вінницькій області перебувало кримінальне провадження №0000137 від 02.08.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що до слідчого управління ГУНП у Вінницькій області надійшли матеріали з УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ НП України про те що службові особи Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах третіх осіб без відповідного погодження, вилучили з користування Державного підприємства «Науково-Інноваційно технологічного інституту кормів та сільського господарства Поділля НААН України» земельну ділянку площею 45 га, яка перебувала на праві постійного користування даного підприємства «для дослідних та навчальних цілей» на території Агрономічної та Медвежо- Вушківської сільських рад Вінницького району, передавши дані землі громадянам для ведення особистого селянського господарства, чим спричинили майнову шкоду державному підприємству.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 по справі №127/27258/19 накладено арешт на об`єкт нерухомості, що перебуває у державній власності Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (), а саме на земельну ділянку кадастровий номер :01:010.0041, площею 45,9268 га., цільове призначення - для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства, що розташована на території агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області із забороною вчинення суб`єктами державної реєстрації будь-яких реєстраційних дій щодо реєстрації договорів оренди землі, договорів купівлі-продажу та інших правочинів щодо зазначеної земельної ділянки, до моменту закінчення проведення необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженню.

Як встановлено судом, постановою старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 від 16 серпня 2024 року кримінальне провадження №0000137 від 02.08.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 364 КК України у зв`язку з встановленням відсутності в діяннях службових осіб Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

У резолютивній частині даної постанови слідчим зазначено про вчинення наступних дій, а саме:

- Відомості про прийняте рішення внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

- Копії постанови направити зацікавленим особам та прокурору.

- Постанова може бути оскаржена згідно до ст.ст. 284, 303 КПК України прокурору або слідчому судді протягом десяти років з дня отримання її копії.

Зі змісту вище зазначеної постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчим не було прийнято рішення про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000137 від 02.08.2019.

Визначаючись щодо обгрунтованості вимог клопотання судом враховується наступне.

Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК).

Частини третя та четверта статті 174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у статті 174 КПК України не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою слідчого на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

В той же час, Велика Палата Верховного суду у постанові від 30.06.2020 при розгляді справи №727/2878/19 сформувала правовий висновок наступного змісту:

- на слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

- таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Проте, за приписами частини четвертої статті 132 КПК України, якою доповнено статтю 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» №2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Кримінальний процесуальний кодекс України як кримінальне процесуальне законодавство є систематизованим зведенням кримінальних процесуальних норм, які регулюють порядок досудового розслідування та судового провадження.

У Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України виходив із того, що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило «lex posterior derogat priori» «наступний закон скасовує попередній». Таким чином, повноважний орган конституційної юрисдикції визначив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення.

Принцип верховенства права вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). В Рішенні від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 Конституційний Суд України зазначив, що якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права втрачає свою дієвість. Імператив надання дієвості принципові верховенства права вимагає одночасного застосування всіх трьох класичних формул.

Отже, висновки Великої Палати Верховного суду, висловлені у постанові від 30 червня 2020 року при розгляді справи №727/2878/19 не можуть бути застосовані, оскільки 29 грудня 2022 року внесено зміни до статті 132 КПК України та закріплено інше правове регулювання правовідносин, пов`язаних зі скасування арешту майна у закритому кримінальному провадженні, а саме, з поміж іншого, передбачено, що ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі ухвала про накладення арешту на майно, припиняє свою дію після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду у постанові від 15.04.2024 по справі №554/2506/22 дійшла наступних висновків:

"Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи частини четвертої статті 132 КПК України є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи частини четвертої статті 132 КПК України вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна".

Як зазначено вище, постановою старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 від 16 серпня 2024 року кримінальне провадження №0000137 від 02.08.2019 закрито, а відтак, у урахуванням зазначених вище висновків Верховного Суду, ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 по справі №127/27258/19, якою накладено арешт на майно у даному кримінальному провадженні припинила свою дію.

З огляду на те, що ухвала слідчого судді від 17.10.2019 про накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :01:010.0041, площею 45,9268 га, припинила свою дію, також припинив свою дію і арешт майна, застосваний даною ухвалою слідчого судді, а відтак відсутня необхідність та підстави для скасування такого арешту.

З урахуванням наведеного клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 98, 132, 170, 173, 174, 309, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання в.о. директора ДП «НІТЦ ІК СГП НААП» ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000137 від 02.08.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя