УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 183/2850/25

провадження № 51-3549 ск 25

Колегія суддівДругоїсудовоїпалатиКасаційногокримінальногосудуВерховногоСудуускладі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянулакасаційнускаргупотерпілого ОСОБА_4 на ухвали Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2025 року та Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 і

встановила:

Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), ухвалою від 28 травня 2025 року закрив кримінальне провадження стосовно обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК) ОСОБА_5 і звільнив його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

Таке рішення Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 11 серпня 2025 року залишив без змін.

Укасаційній скарзіпотерпілий ОСОБА_4 просить на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, скасувати згадані ухвали і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Суть доводів зводиться до того, що оспорюванні рішення незаконні, провадження було здійснено неповно з порушенням ст. 94 вказаного Кодексу, унаслідок чого неправильно застосовано інститут давності й не забезпечено права потерпілого на ефективний захист. На думку скаржника, суди попередніх інстанцій не зважили на факт подання обвинувального акта поза межами визначеного в ст. 49 КК строку, не перевірили причин пропущення, наявності обставин для його зупинення і таких, які би могли свідчити про ухилення ОСОБА_5 від органів досудового розслідування. Уважає, що для усунення допущених порушень необхідний новий судовий розгляд справи.

Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та копії судових рішень, колегія суддів дійшла такого висновку.

За правилами статей 433, 438 КПК суд касаційної інстанції переглядає оспорювані рішення в межах касаційної скарги; не уповноважений ревізувати повноти розгляду, фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить із фактів, установлених судами попередніх інстанцій.

За змістом касаційної скарги, у ній її автор заперечує повноту судового розгляду, ставить під сумнів установлені в справі факти, що не належить до предмета перевірки за касаційною процедурою.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до набрання вироком законної сили минули три роки. Виходячи з положень статей 44, 49 цього Кодексу у їх взаємозв`язку з приписами частин 7, 8 ст. 284, ч. 4 ст. 286 КПК, застосування інституту давності та закриття кримінального провадження за умови, якщо обвинувачений проти цього не заперечує, є обов`язком суду.

Як убачається з наданої скаржником копії ухвали місцевого суду, інкриміноване ОСОБА_5 правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК, за класифікацією є проступком, його було вчинено 18 серпня 2020 року і на момент постановлення ухвали місцевого суду від 28 травня 2025 року трирічний строк давності минув. Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотав про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК. З огляду на відсутність у матеріалах провадження інформації про вчинення ОСОБА_5 нового злочину, а також даних, котрі би безспірно в юридичному аспекті доводили ухилення останнього від досудового розслідування або суду, місцевий суд умотивовано відхилив заперечення потерпілого.

Таким чином суд, перевіривши наявність обставин, які би могли перешкодити застосуванню ст. 49 КК і, не встановивши їх, спираючись на норми права обґрунтовано звільнив ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

За змістом ухвали від 11 серпня 2025 року, суд апеляційної інстанції, переглядаючи оспорюване рішення в межах апеляційної скарги потерпілого, перевірив усі обставини, які мають правове значення для застосування інституту давності, й умотивовано вирішив, що висновки місцевого суду про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК і закриття провадження є правильними, ґрунтуються на законі й відповідають фактам у справі. Також у своїй ухвалі апеляційний суд аргументовано спростував доводи потерпілого щодо безпідставності звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, адже скерування обвинувального акта поза межами строків, установлених ст. 49 КК, саме собою не свідчить про існування обставин, котрі унеможливлюють застосування її положень до обвинуваченого.

Протилежна позиція автора скарги по суті є припущеннями. Аргументів, які би в розрізі імперативності приписів ст. 49 КК, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК з огляду також на статті 413, 412 цього Кодексу доводили здійснення провадження з істотними порушеннями процесуальних норм і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність під час постановлення оспорюваних ухвал, у поданій касаційній скарзі не наведено.

Постановлені ухвали не суперечать вимогам ст. 370 КПК, натомість застосування визначеної законом процедури та підстав для закриття кримінального провадження у розумінні цього Кодексу не означає порушення прав потерпілої сторони.

Крім того, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не перекреслює обов`язку такої особи компенсувати завдану шкоду.

Оскількизкасаційноїскаргитадоданихдонеїсудовихрішеньневбачаєтьсяпідставдляїїзадоволення, немаєпотребивперевірціматеріалівкримінальногопровадження.

Томузгіднозп. 2 ч. 2 ст. 428 КПК необхідновідмовитиувідкриттікасаційногопровадженнязакасаційноюскаргоюпотерпілого.

Керуючисьп. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегіясуддів

постановила:

Відмовитиувідкриттікасаційногопровадженнязакасаційноюскаргоюпотерпілого ОСОБА_4 на ухвали Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2025 року та Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 .

Ухвалаоскарженнюнепідлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3