ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , уродженця міста Дніпра, громадянина України, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, освіта середня, не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року задоволено клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 19 год 06 хв. 12 листопада 2025 року до 19 год 06 хв. 09 січня 2026 року, включно.

Визначено розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, у провадженні якого буде знаходитись справа, прокурора, слідчого судді чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого фактичного місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається на користь держави.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, щоповідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органу досудового розслідування або суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того слідчий суддя врахував характер вчинених злочинів, які мають високий ступінь суспільної небезпеки; тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим; вік та стан здоров`я останнього, відсутність в нього постійного місця проживання, сім`ї та утриманців; відсутність судимостей.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. У разі відмови в застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, просить розглянути питання щодо зменшення розміру застави до 20 прожиткових мінімумів доходів громадян.

В обгрунтування апеляційних вимог вказує, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Зазначає, що клопотання слідчого не містить доказів наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України. Вказує, що ОСОБА_7 ніколи не вчиняв дії, які б свідчили про його намір переховуватись від органів досудового розслідування чи суду. Крім того, вказує, що підозрюваний має постійне місце проживання, де мешкає разом з цивільною дружиною, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків вказує, що слідчим не надано доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 вчиняв чи може вчинити такі дії.

Також зазначив, що матеріали клопотання не містять доказів наявності ризику продовження або вчинення іншого кримінального правопорушення, тому вважає його необґрунтованим.

Крім того захисник вказує, що суд першої інстанції не врахував пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, співпрацю зі слідством. Зазначає, що цілодобовий домашній арешт із забороною спілкування зі свідками, спеціалістами, експертами буде достатнім запобіжним заходом для підозрюваного ОСОБА_7 .

Щодо встановленого розміру застави у сумі 242 240 грн. захисник зазначає, що він є непомірним для підозрюваного, враховуючи його матеріальне становище, а також тяжкість злочину, у якому його підозрюють, у зв`язку із чим вважає, що у даному випадку належним розміром застави буде 20 прожиткових мінімумів доходів громадян, який буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001330 від 21.11.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, в рамках якого 12.11.2025 року ОСОБА_7 було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, а саме: в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб; 13.11.2025 року повідомлено про підозру у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів у великих розмірах з метою збуту; зберіганні, придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

З апеляційної скарги вбачається, що стороною захисту обґрунтованість підозри як підстава для застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 не оскаржується, а тому колегія суддів не вдається до детального обговорення висновків слідчого судді у цій частині та обмежується констатацією того, що підозра є достатньо обгрунтованою для вирішення питання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи про можливість настання покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні з метою зміни їх показів на такі, що будуть вигідні стороні захисту.

Також є правильними висновки слідчого судді щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризику вчинення іншого кримінального правопорушення з огляду на те, що останній, хоча і є раніше не судимою особою, втім у цьому провадженні небезпідставно підозрюється у вчиненні трьох різнотипних кримінальних правопорушень, кожне із яких є самостійним тяжким злочином.

Колегія суддів приймає до уваги, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення полягають у знищенні чужого майна шляхом підпалу, зберіганні наркотичних засобів у великих розмірах з метою збуту, а також придбанні та зберіганні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, що дозволяє грунтовно припускати стійку антисоціальну спрямованість його особи і те, що він є особою рішучою, зневажливо ставиться до суспільства та встановлених у ньому правил, законних прав та інтересів інших осіб, їх майна, та вказує на існування й особливу вагомість встановлених щодо ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України. У зв`язку із викладеним колегія суддів відхиляє як безпідставні апеляційні доводи захисника про недоведеність наявності щодо цього підозрюваного вказаних ризиків.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України, слідчим суддею було враховано характер кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 194 КПК України, який має високий ступінь суспільної небезпеки, вагомість на даному етапі наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень; дані про особу підозрюваного, зокрема відсутність в нього судимостей, вік та стан його здоров`я, відсутність постійного місця проживання, сім`ї та утриманців, а відтак і міцних соціальних зв`язків.

Погоджуючись із висновками слідчого судді, колегія суддів вважає, що встановлені слідчим суддею обставини у їх сукупності виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи, про які вказує захисник в апеляційній скарзі, зокрема у виді цілодобового домашнього арешту, на даному етапі кримінального провадження не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою у цьому випадку відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є у даному випадку достатнім й дієвим механізмом контролю за його поведінкою під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

Доводи захисника щодо обставин, які він вважає пом`якшуючими, а саме того, що ОСОБА_7 щиро кається, співпрацює зі слідством, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ними у сукупності не спростовується обгрунтованість застосування до цього підозрюваного на даному ранньому етапі досудового розслідування, коли відбувається первинне збирання доказів, запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо надмірного розміру альтернативної застави, визначеного для обвинуваченого, колегія суддів приходить до переконання, що слідчий суддя, вирішуючи питання про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у цьому провадженні, в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, та визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України.

Так, слідчим суддею було взято до уваги тяжкість та обставини вчинених ОСОБА_7 злочинів, особу підозрюваного, його майновий стан та вік, відсутність стійких соціальних зв`язків, та існуючі ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, в яких ОСОБА_7 підозрюється, а також є достатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, й таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

З огляду на викладене доводи захисника у цій частині, які зводяться до обгрунтування необхідності встановлення ОСОБА_7 мінімального розміру застави, визначеного процесуальним законом для кримінальних правопорушень даного ступеня тяжкості, колегія суддів відхиляє та вважає за необхідне зазначити, що такий розмір явно не відповідає особі підозрюваного й фактичним обставинам провадження та є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою, вмотивованою.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4