Справа № 175/789/26
Провадження № 1-кс/175/81/26
У Х В А Л А

іменем України

14 січня 2026 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Слідчий суддя Дніпровського районного Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , в присутності підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 11.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Дніпропетровську, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2016 року народження, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується, за чиєю ініціативою воно розглядається

У цьому кримінальному провадженні 14.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме - в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Покликаючись на існування ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), прокурор просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Позиція учасників у судовому засіданні

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, покликаючись на викладені у ньому обставини. Окрім того додав, що на переконання органу досудового розслідування, наразі існують ризики, передбачені ст. 177 КПК. Свою позицію та обґрунтованість підозри прокурор мотивував обставинами, зазначеними у клопотанні.

У судовому засіданні підозрюваний не оспорюючи обставин підозри та доводів клопотання, повідомив про намір співпрацювати зі слідством та розуміння неминучості кримінальної відповідальності, яка може настати за вчинене ним діяння.

Його захисник просив врахувати майновий стан його підзахисного та міцність соціальних зв`язків, а також матеріальне становище в родині.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК).

Статтею 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК).

Установлені слідчим суддею обставини, мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Щодо обґрунтованості підозри

Кримінальне правопорушення, склад якого передбачений ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Саме з огляду на таке розуміння обґрунтованості підозри слідчий суддя вирішував це клопотання, та дійшов висновку про те, що описана у клопотанні фабула, у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Для визначення причетності ОСОБА_4 до подій кримінального правопорушення слідчим суддею досліджені та оцінені фактичні дані, які підтверджуються:

- протоколом допиту свідків ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду речей і документів від 13.01.2026;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину

ОСОБА_4 від 13.01.2025;

- іншими матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

13.01.2026 о 12:29 годині ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в порядку передбаченому ст. 208 КПК України.

14.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушенн, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Враховуючи те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 за ч.3 ст. 368 КК України підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю вагомих доказів, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений під час судового розгляду, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо кримінального правопорушення, що інкримінується останньому

Також слідчий суддя приймає до уваги правову позицію, викладену в рішенні ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.90 р., відповідно до якого «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Щодо існування ризиків

Прокурор, наполягаючи на застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, покликався також на існування ризиків, які дають йому підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На переконання слідчого судді, ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи існування зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя виходив із такого.

Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування або суду:

Підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з тим, що підозрюваному на підставі достатніх вагомих доказів повідомлено про підозру у скоєнні умисного, тяжкого кримінального правопорушення та обставина, що підозрюваному ОСОБА_4 загрожує безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, є тим фактором, що свідчить про існування ризику ухилення від слідства та суду. Крім того, 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який продовжується і по сьогодні, що дає підстави вважати, що в умовах, які існують в Україні, збільшуються можливості для ухилення від органів досудового слідства та суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин погіршилися можливості здійснення контролю за поведінкою підозрюваних.

-п.2 ч.1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення:

Про існування даного ризику свідчить те, що на даний час досудове розслідування триває, встановлюються всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також наявність інших речових доказів, що мають значення у кримінальному провадженні. ОСОБА_4 13.01.2026 затриманий під час передачі грошових коштів в сумі 45 000 грн., які є предметом хабара. При цьому, у нього та у іншої особи, під час проведення обшуку вилучені речі, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення не лише ним, а й іншими особами, анкетні дані яких не встановлені на теперішній час. Намагаючись спотворити інформацію, про походження вказаних грошових коштів, затриманий повідомив про наявність між ним та ОСОБА_8 договірних цивільно-правових відносин, що не відповідає дійсності.

-п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні:

В теперішній час вживаються заходи до встановлення місця перебування осіб, які можуть бути в подальшому як свідками так і підозрюваними в цьому (або іншому кримінальному проваджені), в тому числі і анкетні дані осіб, які звертались за послугами поховання померлих до КП «Міська ритуальна служба» ДМР.

Крім того, вилучені під час проведення обшуків речі, допит свідка ОСОБА_8 свідчать про можливу причетність до вчинення злочину інших осіб.

ОСОБА_4 особисто знайомий та перебуває в дружніх стосунках з особами, які сприяли вчиненню кримінального правопорушення, що вказує на те, що не можна виключати ризик, що ОСОБА_4 , знаходячись на свободі, з використанням особистих зв`язків може впливати на осіб, які передавали неправомірну вигоду та схиляти їх до зміни показань на його користь, що може перешкодити встановленню істини по справі.

Крім того, існує ймовірність впливу на інших свідків, у вказаному кримінальному провадженні, яких ще не було допитано, зокрема працівників КП «Міська ритуальна служба» ДМР.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від учасників кримінального провадження, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Тобто ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Поряд з цим, слідчий суддя зауважує, що ризик, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, хоча й зазначений стороною обвинувачення в клопотанні, проте не обґрунтований ані матеріалами, наданими слідчому судді, ані безпосередньо під час розгляду клопотання. Тому існування цього ризику слідчий суддя відхиляє.

Водночас, зіставлення можливих для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його затримання, із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі, переконують слідчого суддю у тому, що ризики, передбачені у п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_4 є достатньо високими та не спростовані під час розгляду клопотання.

Мотиви суду щодо запобіжного заходу, який слід застосувати щодо підозрюваного та інші питання

Оскільки встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 368 КК України та наявність декількох ризиків, то з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного є об`єктивно необхідним.

Прокурор просив застосувати відносно ОСОБА_4 найбільш суворий запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів, покликаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків. Прокурор вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК, не забезпечить виконання підозрюваним своїх обов`язків та не запобігатиме існуючим ризикам.

Як зазначалося раніше, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК).

На виконання вимог ст.ст. 177-178 КПК України, встановлено, що підозрюваний на обліку у лікарів не перебуває, офіційно працює, на утриманні має неповнолітню дитину, одружений, має постійне місце проживання.

Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Отже, зважаючи на положення п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК, до ОСОБА_4 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи дане питання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і суспільний інтерес в даному конкретному випадку полягає у забезпеченні розслідування злочину у сфері службової діяльності, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання затриманого - з моменту затримання (частини 1, 2 ст. 197 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частина 5 ст. 182 КПК України передбачає можливість визначення застави у розмірі, що перевищує встановлені законом межі, якщо звичайна сума не забезпечує належної поведінки підозрюваного.

Враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, майновий і сімейний стан підозрюваного, обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, встановлені розглядом клопотання ризики передбаченні п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відноситься до тяжкого корупційного правопорушення, суму отриманої підозрюваним неправомірної вигоди, слідчий суддя вважає відповідно до ч.4 ст.182 КПК України доцільним визначити розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів громадян для працездатних осіб, що складає 133 120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) гривень 00 коп., що буде достатнім для забезпечення виконання процесуальних обов`язків підозрюваним ОСОБА_4 .

Підстав для застосування положень ч.9 ст.194 КПК України слідчим суддею не встановлено.

Керуючись вимогами ст. ст. 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 11.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з моменту його затримання, а саме з 13 січня 2026 року з «12» год «29 » хв до 13 березня 2026 року «12 » год «29 » хв включно.

Строк дії ухвали встановити до 13 березня 2026 року «12 » год «29 » хв включно.

Одночасно визначити розмір застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 133 120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: №UA0017442, банк отримувача Державна казначейська служба України, м. Київ, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, код банку отримувача (МФО) 820172, отримувач коштів Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, призначення платежу: застава згідно ухвали Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 року у справі № 175/789/26 (провадження №1-кс/175/81/26) щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до спливу терміну тримання під вартою.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У випадку внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави не може перевищувати двох місяців.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 14 січня 2026 року. У відповідності до положень ч.2 ст.376, ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1