Справа № 509/7407/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000866 від 25.10.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працівлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 протягом останніх шістнадцяти років підтримував фактичні сімейні відносини та спільний спосіб життя зі своєю цивільною дружиною - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей період їхнім спільним місцем проживання був житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

У зазначеному домогосподарстві також періодично, залежно від життєвих обставин та сімейної необхідності, проживала мати цивільної дружини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка брала участь у веденні спільного побуту та підтримуванні життєдіяльності сім`ї.

З літа 2025 року ОСОБА_5 , разом зі своєю донькою ОСОБА_6 , проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в період з 18 липня 2025 року по 11 жовтня 2025 року перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, систематично вчиняв відносно матері своєї цивільної дружини ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилось у вчиненні дій, що носили систематичний характер, з постійної образливої критики, обзивання нецензурними словами, приниження, знецінення людини, що призвело до негативного впливу на особистість потерпілої, наявності у ОСОБА_5 наступних негативних переживань: погіршення якості її життя, психологічних страждань, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню потерпілої.

За вказані систематичні протиправні дії обвинувачений ОСОБА_4 , протягом року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_5 .

Зокрема, 18 липня 2025 року о 08 год. 35 хв. перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався нецензурно лайкою, погрожував фізичною розправою на адресу матері своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , тобто вчинив домашнє насильство психологічного характеру. За вчинення вказаних дій, постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.08.2025, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, 22 липня 2025 року о 07 год. 00 хв., перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 висловлювався нецензурно лайкою на адресу матері своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , тобто вчинив домашнє насильство психологічного характеру. За вчинення вказаних дій, постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.09.2025, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Надалі, незважаючи на вжиті заходи реагування, щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, 11.10.2025 року обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , виражався в бік потерпілої ОСОБА_5 нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, що призвело до погіршення якості її життя, психологічних страждань, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню потерпілої, як особистості і виникли внаслідок вчиненого відносно неї домашнього насильства, яке мало місце в період 2025 року.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчиненні психологічне насильство щодо іншої особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

18.12.2025 року за ініціативою потерпілої ОСОБА_5 між нею та підозрюваним ОСОБА_4 була укладена угода про примирення у кримінальному провадженні №0000866 від 25.10.2025 року відповідно до вимог ст.471 КПК України.

За умовами угоди обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 126-1 КК України та кається у вчиненому, вибачився перед потерпілою та повністю примирився з нею, будь-які претензії матеріального характеру з боку потерпілої відсутні. Враховуючи особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, сторони визначили вид і розмір покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

При цьому потерпіла та обвинувачений погодилися з наслідками укладення та затвердження угоди відповідно до ст.ст. 394, 424 КПК України для обвинуваченого та потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити досягнуту 18.12.2025 року між ним та потерпілою ОСОБА_5 угоду про примирення, на укладення якої він добровільно погодився і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення від 18.12.2025 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечувала проти затвердження угоди про примирення, оскільки її укладено за ініціативою потерпілої та за добровільною згодою її учасників.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши обвинуваченого, потерпілу, прокурора, суд дійшов висновку, що угоду про примирення слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди вид та міру покарання.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчиненні психологічне насильство щодо іншої особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Сторони уклали угоду про примирення добровільно, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода є добровільною між потерпілим та обвинуваченим. Умови угоди відповідають вимогам закону. Обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою ОСОБА_5 угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, і наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, що є підставою для її затвердження та призначення узгодженої сторонами міри покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Цивільного позову по справі не заявлено, потерпіла не має претензій матеріального характеру до обвинуваченого.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком суду законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 18.12.2025 року в кримінальному провадженні №0000866 від 25.10.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити узгоджене в угоді про примирення покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5-7 ст.474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання, нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч.6 та 7 ст. 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1