ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2658/25
Провадження №1-кс/477/52/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

28 січня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000174 від 13 жовтня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в с. Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області, зареєстрованого за місцем проживання в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , з базовою середньою освітою, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , не одруженого, не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2026 року слідчий відділу розслідування у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 (далі слідчий) звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000174 від 13 жовтня 2025 року за частиною третьою статті 369-2 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що у провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 13 жовтня 2025 року за №0000174 з попередньою правовою кваліфікацією за частиною третьою статті 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлений факт ймовірного вчинення протиправних дій, пов`язаних з вимаганням військовослужбовцем підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_3 неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , за здійснення впливу на службових осіб ОТЦК та СП з метою зняття останнього з розшуку та отримання позитивного висновку ВЛК щодо надання статусу не придатного до військової служби або обмежено придатного із подальшим не призовом на військову службу.

27 січня 2026 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 КК України.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчою обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років та з метою уникнення покарання може виїхати до іншої країни чи непідконтрольної Україні території. Також, слідчий у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_5 , з метою прикриття своєї незаконної діяльності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, з огляду на те, що під час досудового розслідування не віднайдено усіх документів, а підозрюваний, перебуваючи на волі може вживати заходів щодо знищення чи спотворення речей та документів, що вказує про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчий ОСОБА_3 у поданому клопотанні посилається на наявність ризиків, передбачених пунктом 3, 4 та 5 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до яких ОСОБА_5 , з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може впливати на свідків, один з яких є заявником у цьому кримінальному провадження. Також матиме можливість впливати на осіб, від яких він раніше міг отримувати неправомірну вигоду, що вказує на існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, слідчий у поданому клопотанні посилається на те, що ОСОБА_5 може вживати інших заходів для перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а враховуючи, що його дії мають систематичний характер та були припиненні лише органом досудового розслідування після затримання, тобто незалежно від його волі, то вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, в разі визначення судом застави, слідчий ОСОБА_3 у поданому клопотанні просив суд вийти за межі розміру застави, встановленої статтею 182 КПК України, з урахуванням особи ОСОБА_5 , який підозрюється у вчинені тяжкого злочину, враховуючи його майновий стан, а також те, що вчинення злочину супроводжувалося негативним враженням від безладдя та безкарності, що є виключним випадком, зважаючи на суспільно- політичну ситуацію в державі та проведення бойових дій на території України та визначити заставу у розмірі, що перевищує межі, встановлені частиною п`ятою статті 182 КПК України, у сумі 998 400 грн з покладенням на нього певних обов`язків.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указував на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на надуманість та необґрунтованість цього клопотання, а також на не доведеність ризиків належними та достатніми доказами.

Вказував, що підозра повідомлена ОСОБА_5 не обґрунтована, докази здобуті органом досудового розслідування необґрунтовані та містять суб`єктивні припущення, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Також посилався і на непомірний розмір застави, що слідчий просив визначити у якості альтернативного запобіжного заходу та з урахуванням позитивної характеристики підозрюваного, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Зазначив, що підозра не обґрунтована, а дій, що вказані у клопотанні слідчим він не вчиняв.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28 січня 2026 року по кримінальному провадженню №0000174, до вказаного реєстру 13 жовтня 2025 року внесено відомості про кримінальне правопорушення, з попередньою правовою кваліфікацією за частиною третьою статті 369-2 КК України за фактом вимагання військовослужбовцем підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_3 неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , за здійснення впливу на службових осіб ОТЦК та СП з метою зняття останнього з розшуку та отримання позитивного висновку ВЛК щодо надання статусу не придатного до військової служби або обмежено придатного із подальшим не призовом на військову службу.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, в кінці вересня 2025 року, однак не пізніше 13 жовтня 2025 року, дізнавшись про те, що ОСОБА_7 являється військово зобов`язаною особою та перебуває у розшуку за ТЦК, повідомив останньому про можливість допомогти отримати відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, зазначивши, що має особисті відносини зі службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 в тому числі і в територіальних ТЦК та СП, а також має знайомства з медичними працівниками, членами комісій, що здійснюють огляд військовозобов`язаних та може вирішити питання щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу, вказавши про необхідність передачі йому особисто неправомірної вигоди у розмірі 7 000 доларів США.

17 жовтня 2025 року у обідній час ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на вимагання та отримання неправомірної вигоди, зустрівся із ОСОБА_7 біля супермаркету «Велмарт», що розташований за адресою: м. Миколаїв, просп. Миру, 1/1, та висунув вимогу про надання йому особисто частини неправомірної вигоди в сумі 2 000 доларів США за вплив на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, а саме на невстановлених в ході досудового розслідування службових осіб РТЦК та СП, які здатні прийняти завідомо незаконне рішення про зняття ОСОБА_7 з обліку військовозобов`язаних осіб, які знаходяться у розшуку, а також членів військово-лікарської комісії за виготовлення фіктивного висновку ВЛК.

В подальшому, 10 листопада 2025 року близько 09:14 год. ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на вимагання та отримання неправомірної вигоди, зустрівся з ОСОБА_7 у заздалегідь обумовленому місці біля ТРЦ «Магелан», що розташований за адресою: м. Миколаїв, просп. Героїв України, 13, де отримав першу частину неправомірної вигоди в сумі 2 000 доларів США за влив на службових осіб РЦТК та СП, які приймуть рішення про зняття ОСОБА_7 з обліку, як особи, яка ухиляється від проходження служби.

Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на вимагання та отримання неправомірної вигоди, 26 січня 2026 року приблизно о 18:00 год. ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_7 у заздалегідь обумовленому місці біля ТРЦ «Магелан», що розташований за адресою: м. Миколаїв, просп. Героїв України, 13.

Перебуваючи у вказаний час у зазначеному місці, діючи під контролем правоохоронних органів, ОСОБА_7 передав на вимогу ОСОБА_5 , а останній отримав частину неправомірну вигоду в сумі 500 доларів США за вплив на невстановлених на даний час досудовим розслідуванням членів військово-лікарської комісії, які здатні прийняти рішення про отримання ОСОБА_7 фіктивного висновку ВЛК.

Після одержання вказаної неправомірної вигоди, протиправні дії ОСОБА_5 припинені правоохоронними органами та останнього затримано у порядку статті 208 КПК України.

Зі змісту повідомлення про підозру від 27 січня 2026 року, вбачається, що цього ж дня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 КК України, а саме у прийнятті пропозиції, обіцянки та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Слідчий суддя, на підставі оцінки наданих органом досудового розслідування доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому діяння, що може містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

Наявність підозри вчинення ОСОБА_5 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: заявою ОСОБА_7 , від 13 жовтня 2025 року про можливе вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення; матеріалами за результатами виконання доручення слідчого УСР в Миколаївській області від 14 жовтня 2025 року №116211, відповідно до яких встановлено причетність до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 13 жовтня 2025 року щодо противоправних дій ОСОБА_5 з вимагання та одержання неправомірної вигоди для себе в сумі 7000 доларів США за проходження ВЛК та подальше відтермінування від мобілізації; заявою ОСОБА_7 від 10 листопада 2025 року про надання грошових коштів в сумі 2000 доларів США для проведення слідчих дій; протоколом огляду від 10 листопада 2025 року наданих ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 2000 доларів США; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 , від 26 листопада 2025 року щодо надання ОСОБА_5 неправомірної вигоди в сумі 2000 доларів США за зняття його з розшуку ТЦК та СП; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 10 листопада 2025 року в якому відображено надання 10 листопада 2025 року ОСОБА_7 на вимогу ОСОБА_5 , частини неправомірної вигоди в розмірі 2 000 доларів США; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій № 6726т/55/113-2025 від 21 жовтня 2025 року, № 6725т/55/113-2025 від 21 жовтня 2025 року, № 7148т/55/113-2025 від 10 листопада 2025 року, № 7258т/55/113-2025 від 12 листопада 2025 року, № 7442т/55/113-2025 від 19 листопада 2025 року, № 7441т/55/113-2025 від 19 листопада 2025 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26 січня 2026 року, в якому відображено час та місце затримання ОСОБА_5 підстави затримання та інформація про виявлене майно під час особистого обшуку, зокрема 5 банкнот номіналом 100 доларів США кожна, номери яких співпадають з коштами, наданими ОСОБА_5 у якості неправомірної вигода; заявою ОСОБА_7 від 26 січня 2025 року про можливе вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 , від 27 січня 2026 року щодо надання ОСОБА_5 неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США за сприяння в проходженні ВЛК, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, що свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення дій, які охоплюються складом злочину передбаченого частиною третьою статті 369-2 КК України, що в силу положень частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

При цьому, з огляду на заперечення підозрюваного та захисника, що висловлені ними під час розгляду клопотання, зокрема, з приводу необґрунтованості підозри, провокації злочину тощо, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

З урахуванням вищевикладеного, обґрунтованість підозри щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_5 злочину, передбаченого частиною третьою статті 369-2 КК України підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, що є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Наведені підозрюваним та його захисником доводи, щодо необґрунтованості підозри, слідчим суддею відхиляться, з огляду на те, що як вже зазначено вище, оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті.

У рамках вказаного кримінального провадження орган досудового розслідування, посилаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених частиною першою статті 177 КПК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до розділу ІІ КПК України, запобіжні заходи є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам статей 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 КК України.

Слідчий суддя також визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарань, передбаченого санкцією частини третьої статті 369-2 КК України, а також характер інкримінованого йому злочину, зокрема чіткий намір вчинення злочину, ймовірне залучення до злочину широкого кола осіб, в тому числі й серед органів державної влади, корисливий мотив, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчим та прокурором доведено існування ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_5 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як наразі проводиться ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій підозрюваного та інших причетних осіб, оскільки під час проведення обшуків не відшукано та не вилучено всіх необхідних документів, та місцезнаходження яких на даний час встановлюється. ОСОБА_5 , з метою прикриття своєї незаконної діяльності, маючи зв`язки у органах державної влади, матиме можливість вчинити дії направленні на знищення чи спотворення будь-яких речей чи документів, які можуть мати значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі на свідків в цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що свідками є особи, яким ОСОБА_5 надавав відповідні вказівки, отримував від них неправомірну вигоду, що може призвести до впливу на них шляхом умовлянь або погрожувань, у тому числі шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показань, які виправдовують його, чим може перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти цих осіб до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на свою користь.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, на думку слідчого судді свідчать ті обставини, що дії ОСОБА_5 мають систематичний характер вчинення дій направлених на підрив обороноздатності країни у період воєнного стану з метою отримання незаконного прибутку, що вказує на викривлений рівень його громадянської правосвідомості, інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення було припиненні лише органом досудового розслідування після його затримання, тобто незалежно від його волі, тому останній може продовжити злочину діяльність, в тому числі для виконання раніше взятих на себе зобов`язань.

Ризик передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України слідчим не доведено, а слідчим суддею під час розгляду клопотання не встановлений.

За положеннями процесуального законодавства України, що застосовуються з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), окремі положення яких можна екстраполювати на норми національного законодавства, що не містять однозначного регулювання спірних питань, вбачається, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Оцінюючи встановлені слідчим суддею ризики, через призму положень статті 178 КПК України, слідчим суддею, окрім вищевикладеного враховує також і те, що підозрюваний ОСОБА_5 має задовільний стан здоров`я, не одружений, не має на своєму утриманні інших осіб, що вказує на низьку міцність його соціальних зв`язків.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до частини першої статі 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Частиною 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання та домашнього арешту пов`язане з тим, що такі запобіжні заходи є занадто м`якими та їх застосування не достатнє для забезпечення запобігання ризикам, встановленим слідчим суддею, оскільки не виконання підозрюваним обов`язків у цьому кримінальному провадженні, не матиме належних наслідків, які б утримали його у належній процесуальній поведінці і може створити передумови для його переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, за таких обставин ОСОБА_5 отримає можливість незаконно впливати на свідків та/або інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні будь-яким чином.

Водночас, у випадку судом застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у виді застави, слід зазначити, що підозрюваний матиме можливість до внесення застави вчинити дії направленні на залишення території України та/або на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистої поруки слідчим суддею не встановлено, з огляду на відсутність заяв від осіб, що заслуговують на довіру про бажання взяти підозрюваного на поруки, а також з тих же обставин, що зазначені слідчим суддею під час перевірки можливості застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

З урахуванням доведеності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому з урахуванням приписів пункту 4 частини другої статті 183 КПК України у вказаному випадку до ОСОБА_5 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Враховуючи обставини кримінального провадження та долучені до матеріалів клопотання докази, в тому числі документи, які свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення дій пов`язаних із отриманням неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, слідчий суддя вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа могла вчинити даний злочин з досить високою ймовірністю.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які встановлені слідчим суддею, враховуючи, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням ним процесуальних обов`язків, заперечення підозрюваного та його захисника про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя відхиляє.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_5 , тяжкістю покарання, яке йому загрожує, згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено.

За такого, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до частини п`ятої статті 182 КПК України визначено розмір застави, щодо осіб підозрюваних у вчиненні злочину в залежності від тяжкості інкримінованого правопорушення.

Пункт 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачає, що щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається на рівні від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оцінивши доводи захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , наведені у судовому засіданні, слідчий суддя вважає, що з урахуванням досліджених доказів, пояснень підозрюваного щодо його майнового стану, стану його здоров`я, сімейного стану, з урахуванням характеру інкримінованого йому правопорушення, наявні підстави для визначення розміру застави максимальному розмірі визначеному межами статті 182 КПК на рівні 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобігання ризикам та не є явно непомірним для нього.

За змістом частини третьої статті 183 КПК України в ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26 січня 2026 року, вбачається, що ОСОБА_5 був затриманий 26 січня 2026 року о 18.25 годині.

З огляду на імперативні положення, визначені частиною першою та другою статті 197 КПК України, строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слід відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 26 січня 2026 року.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який діє до 26 березня 2026 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Після внесення застави підозрюваний звільняється з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на строк до 26 березня 2026 року включно на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

не відлучатися із міста Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утриматися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення, крім випадків участі у проведенні слідчих (розшукових) дій у даному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та внесена застава звернута у дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8