УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_11 - в режимі відеоконференцзв`язку,

захисника обвинуваченої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 ,

обвинуваченої ОСОБА_13 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_14 ,

представника ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання представника ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_17 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження №0000110 від 21.12.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Щекичин Корецького району Рівненської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Рівне, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , незаміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше несудимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Велике Вербче Сарненського району Рівненської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , незаміжньої, раніше несудимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки

м. Костопіль Костопільського району Рівненської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , незаміжньої, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Устя Корецького району Рівненської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 , заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, одруженої, раніше несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Костопіль Костопільського району Рівненської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_6 , заміжньої, раніше несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000110 від 21.12.2023 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених

ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

01 жовтня 2025 року до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_17 про скасування арешту майна, накладеного в рамках даного кримінального провадження. В обґрунтування клопотання адвокат зазначає, що на стадії досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 17.10.2024 року накладено арешт на майно, а саме: довідку до акту медико-соціальної комісії №905985, видану на ім`я ОСОБА_15 , медичну картку ОСОБА_15 , індивідуальну програму реабілітації інваліда №690, видану Міжрайонною спеціалізованою кардіологічною МСЕК, кардіограму ОСОБА_15 на 3 арк., протокол ультразвукового дослідження ОСОБА_15 , копії паспорта, ідентифікаційного коду та витягу з реєстру територіальної громади на 4 арк., мобільний телефон марки «Samsung A50», з сім картами «Київстар» НОМЕР_1 та «ВФ Україна» НОМЕР_2 , яке було вилучено за місцем проживання ОСОБА_15 . Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершене, обвинувальний акт направлений до суду, відтак всі слідчі дії з вилученими речами було проведено та зафіксовано у відповідних процесуальних документах. Вказав, що ОСОБА_15 не є обвинуваченим у межах даного кримінального провадження. Зазначив, що подальше продовження дії арешту суперечить завданням кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України, загальним принципам кримінального процесуального закону, таким як законність і недоторканість права власності, а також завданням застосування арешту майна та порушує конституційне право на власність його довірителя.

Представник ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_16 в судовому засіданні клопотання підтримала повністю, просила суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання про скасування арешту майна не заперечував. Вказав, що все арештоване майно було оглянуте під час досудового розслідування, потреба у подальшому застосуванні арешті належного ОСОБА_15 майна - відпала.

Захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 та їх підзахисні просили суд клопотання задовольнити, оскільки вказані речові докази жодного доказового значення у даному кримінальному провадженні не мають.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання з додатками, суд дійшов до наступного висновку.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2024 року накладено арешт на майно, яке було вилучено за місцем проживання ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою АДРЕСА_7 , а саме: довідку до акту медико-соціальної комісії №905985 видану на ім`я ОСОБА_15 , медичну картку ОСОБА_15 , індивідуальну програму реабілітації інваліда №690 видану Міжрайонною спеціалізованою кардіологічною МСЕК, кардіограми ОСОБА_18 на 3 арк., протокол ультразвукового дослідження ОСОБА_15 , копії паспорта, ідентифікаційного коду та витягу з реєстру територіальної громади на 4 арк., мобільний телефон марки «Samsung А50», з сім картами «Київстар» НОМЕР_1 та «ВФ Україна» НОМЕР_3 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Водночас, очевидним є те, що правомочності власника не є безмежними, законом можуть встановлюватися певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права. Аналогічної правової позиції дотримується і Європейський суд. Зокрема, складність визначення змісту права на мирне володіння майном, гарантованого ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований Законом України №475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97 року, полягає у тому, що вказане право, як і більшість інших прав, не є абсолютним. Разом з тим обмеження права власності, на думку Європейського суду, повинні розглядатися виключно на підставі загального принципу про те, що кожен має право безперешкодно користуватися своїм майном, а не крізь призму обмежень права власності. Тому обмеження права власності повинні розглядатися як вимушені заходи, які держава не обов`язково повинна застосовувати.

З огляду на це, суд має співставити загальні інтереси суспільства з захистом основних прав конкретної особи (в даному випадку інтересів скаржника) та перевірити чи така особа не нестиме особистий та надмірний тягар (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), п. 78).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За наведеного, враховуючи те, що ОСОБА_15 у даному кримінальному провадженні має статус свідка, арешт на його майно накладений слідчим суддею на стадії досудового розслідування, всі відповідні слідчі дії органами досудового розслідування проведені, накладення арешту на вазане майно перешкоджає законному праву власника ним користуватися. Беручи до уваги наслідки арешту майна для його власника, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, керуючись також загальними засадами кримінального провадження, визначеними ст. 7 КПК України, положеннями ч. 4 ст. 173 КПК України, а також беручи до уваги те, що сторона обвинувачення не заперечує проти задоволення клопотання, суд дійшов висновку, що в подальшому застосуванні арешту на вказане майно відпала потреба.

На підставі вищевикладеного, з метою недопущення порушення прав власника майна, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 22, 170, 174, 368, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_17 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2024 року - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчої судді Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2024 року на довідку до акту медико-соціальної комісії №905985, видану на ім`я ОСОБА_15 , медичну картку ОСОБА_15 , індивідуальну програму реабілітації інваліда №690, видану Міжрайонною спеціалізованою кардіологічною МСЕК, кардіограму ОСОБА_15 на 3 арк., протокол ультразвукового дослідження ОСОБА_15 , копії паспорта, ідентифікаційного коду та витягу з реєстру територіальної громади на 4 арк., мобільний телефон марки «Samsung A50», з сім картами «Київстар» НОМЕР_1 та «ВФ Україна» НОМЕР_2 , та повернути законному власнику ОСОБА_15 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 23 жовтня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1