Справа №:754/2929/25
Провадження №: 1-кс/755/3964/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного в суду м. Києва, заяву обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 06.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла зазначена заява обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 06.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Заява мотивована тим, що головуюча суддя ОСОБА_4 прибула в судове засідання без усіх поданих звернень ОСОБА_3 , в тому числі заяв та клопотань поданих до Дніпровського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд», та як наслідок їх не розглянула.

Учасники кримінального провадження та особа, якій заявлено відвід - суддя ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, однак, враховуючи вимоги діючого КПК України, вважаю за можливе розглянути заяву про відвід у їх відсутність.

Дослідивши матеріали заяви про відвід, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 від 06.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України (справа 754/2929/25).

Під час перевірки доводів обвинуваченої ОСОБА_3 , встановлено, що нею дійсно через систему «Електронний суд» подавалися заяви та клопотання, в тому числі про скасування обвинувального акту відносно неї, про закриття кримінального провадження відносно неї, про повернення застави, та заяви про відвід головуючому судді ОСОБА_4 з різних підстав.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Варто наголосити увагу, що пункт 1.1. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23 (далі - Принципи) встановлює, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Згідно з пунктами 27, 28, 30 рішення Суду у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993 року; пунктом 42 рішення Суду у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) від 28.10.1998 року, заява № 33958/96 наявність безсторонності згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечує суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (Рішення Суду у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), від 10.06.1996, пункт 38).

Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (Рішення Суду у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007, заява № 7577/02, пункт 66).

Між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (Рішення Суду у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013, заява № 21722/11, пункт 105).

Крім того, розглядаючи заяву ОСОБА_3 про відвід судді, суддя звертає увагу, що відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя є незалежним при здійсненні правосуддя.

Так, при розгляді заяви про відвід судді інший суддя не є апеляційним чи дисциплінарним органом, а тому не може надавати оцінку процесуальним діям та рішенням судді на предмет дотримання ним норм законодавства, правильності чи неправильності ведення суддею судового процесу або прийнятих суддею рішень, а має лише з позиції стороннього спостерігача визначити існування обставин, які за суб`єктивним чи об`єктивним критерієм можуть викликати сумніви у його неупередженості.

Тоді як, доводи ОСОБА_3 зводиться до невизнання нею пред`явленого їй обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України, матеріали якого були виділені з кримінального провадження № 0000147, та виділеним матеріалам присвоєно № 0000130 на підставі постанови прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 06.02.2025 року.

Сама ж по собі незгода з діями судді у кримінальному провадженні не є підставою відводу у розумінні ст. 75 КПК України.

Так, відвід судді повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Таким чином, суддя вважає, що обставини, які можуть бути підставою для відводу судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000130 відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України, обвинуваченою не доведені.

З огляду на викладене, заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 06.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Суддя: