Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1238/25
Провадження № 1-кп/499/115/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000505 від 15.09.2025 року за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Северинівка Іванівського району Одеської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодружений, раніше не судимий,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 12 вересня 2025 року приблизно о 18:30 год. прийшов до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

З`ясувавши, що ОСОБА_5 , а також інші члени його сім`ї в цей час відсутні за місцем проживання, а двері в квартиру не замкнені, достовірно знаючи про наявність в квартирі грошових коштів, які ОСОБА_5 зберігав у спальній кімнаті, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає, ОСОБА_4 , скориставшись тимчасовою відсутністю господаря квартири, а також інших членів його родини, через незамкнені вхідні двері проник до квартири потерпілого ОСОБА_5 , зайшов до спальної кімнати та із сумки, яка знаходилась на шафі в спальній кімнаті, викрав грошові кошти потерпілого в сумі 60000 гривень, після чого місце злочину залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 60000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, розкаявся, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що про наявність грошових коштів знав заздалегідь, оскільки відпочивав разом з потерпілим і той повідомляв, що часто привозить з роботи значну суму коштів. Як тільки викликали поліцію, то одразу з`явився та зізнався, що здійснив крадіжку. Грошові кошти витратив на борги та казино. Наразі відшкодовує та зобов`язався відшкодувати повністю заподіяну потерпілому шкоду.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

При відсутності заперечень учасників, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 , суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Разом з тим, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин справи та у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, йому роз`яснено про позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, заслухавши учасників, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, є доведеною та в його діях має місце склад такого кримінального правопорушення.

Відтак, за результатом судового розгляду суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка, поєднана з проникненням у житло, крадіжка вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд виходить з такого.

Згідно з ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За приписами ч.1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Судом враховується правова позиція другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену в постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), за якою законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого не встановлені.

З огляду на наведене, призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів; особу винного, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, проживає разом з матір`ю та молодшою сестрою, за місцем проживання характеризується посередньо; обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання; відсутність претензій у потерпілого до обвинуваченого, його прощення, та призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, є пропорційним характеру вчинених дій і їх небезпечності, внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинувачених, змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність як ними самими так і іншими особами, а також відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази підлягає вирішенню у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки, поклавши на нього такі обов`язки, передбачені ч.ч. 1, 3 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 16 вересня 2025 року у справі № 494/2108/25 (провадження № 1-кс/494/452/25).

Речові докази у справі вважати повернутими власникам (законним володільцям).

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду з урахуванням обмежень, визначених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6