Справа № 396/2520/25
Провадження № 1-кп/392/250/25
УХВАЛА

27 листопада 2025 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2025 за № 0000212 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.307 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі зазначеного обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у даному кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні судом не встановлено та учасниками судового провадження не вказано підстав до прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України.

Кримінальне провадження підсудне Маловисківському районному суду Кіровоградської області відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 25.11.2025.

Судове засідання, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Суд, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, вчинивши всі необхідні дії, вважає можливим закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 днів. Обґрунтовуючи клопотання зазначив, що наявність ризиків, які було враховано судом при застосуванні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не зменшилися та продовжують існувати на даний час, а саме ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Вказав, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово, зазначивши, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду чи вчиняти будь-які протиправні дії. Ризики прокурором не доведені, ґрунтуються тільки на припущеннях. Крім того, захисник зазначив, що обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, а сама лише тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_3 не може слугувати єдиною підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Встановлено, що наразі відносно обвинуваченого ОСОБА_3 діє застосований 02 жовтня 2025 року ухвалою слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 30 листопада 2025 року включно.

Мета застосування запобіжного заходу визначена ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів у сфері збуту та зберігання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів, передбачених ч.1,2 ст.307 КК України, санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість інкримінованих злочинів та відповідно з мірою можливого покарання (п.1.ч.1 ст.177 КПК України);

Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, з метою зміни їх показань, оскільки судовий розгляд лише розпочинається та свідки ще не допитані в судовому засіданні, з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Окрім того, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи зможе продовжити кримінальні правопорушення, оскільки відносно нього розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень. Передбачених ст..307 КК України (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Отже, ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Інших ризиків судом не встановлено та прокурором під час підготовчого судового засідання не доведено.

Суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні у вчиненні тяжких злочинів, раніше судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, проживає разом з матір`ю похилого віку, якій 85 років, має на утриманні н/л сина, до затримання працював водієм, СТОВ «Зоряна».

Наведене свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука), не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

При цьому, в судовому засіданні судом не встановлено та стороною захисту не надано відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_3 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

З урахуванням положень п.2 ч.1 ст.182, ч.4 ст.183 КПК України, а також ст.ст.177-178 КПК України, суд вважає необхідним визначити з урахуванням майнового стану обвинуваченого та обставин скоєння кримінальних правопорушень, заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн, що буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним обовязків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.315, 316, 369-372, 392 КПК України, суд,

постановив:

призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.307 КК України.

Судовий розгляд провести в одноособовому складі суду, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Маловисківського районного суду Кіровоградської області 09.12.2025 року о 12.30 год.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 27.11.2025 до 25.01.2026 включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240 грн.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_3 - з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 на строк до 25.01.2026 року наступні обов`язки: - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ч.ч.8, 9 ст.182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк дії ухвали визначити до 25.01.2026 включно.

У судове засідання викликати прокурора, захисника адвоката ОСОБА_5 , доставити обвинуваченого ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення копії ухвали, в частині продовження строку тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_6