Справа №639/4852/23
Провадження №1-кп/639/103/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому 25 червня 2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000570 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Рогозянка Золочівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Новобаварському районному суді міста Харкова перебуває обвинувальний акт по вищевказаному кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Прокурор звернувся із клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що метою продовження застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, зважаючи на той факт, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та відсутність міцних соціальних зв`язків, офіційного місця роботи, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки останньому відомі їх особи та місце проживання, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому він обвинувачується.

Враховуючи зазначені вище ризики, застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу домашнього арешту є найбільш прийнятним в даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав та обставин, викладених в ньому, вказував на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк 60 діб.

Захисник адвокат ОСОБА_4 звернулась із письмовими запереченнями на клопотання прокурора, що долучені до матеріалів справи. Свої заперечення обґрунтовує наступним.

Тривалий час відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовується запобіжний захід та останній завжди завчасно прибуває до суду для участі в судових засіданнях, свідок та потерпілий по справі не зверталися в правоохоронні органи, щодо здійснення ОСОБА_8 на них впливу чи погроз. На даний час триває стадія судового розгляду по справі, свідок та потерпілий допитані, докази сторонами надані. Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу ґрунтується лише на припущеннях, а на думку захиснка, потрібно надати суду належні та допустимі докази, які мають бути піддані судовому контролю. На думку сторони захисту, прокурор намагається використати стереотипні формули без розгляду особливих фактів. Крім того, звенулась із клопотаннмя про зміну запобіжного заходу в частині зменшення часу перебування під домашнім арештом, з підстав, викладених у її письмових запереченнях.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 23.10.2025 відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінено запобіжний захід відносно останнього з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби.

Вирішуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 , суд бере до уваги те, що на час розгляду клопотання продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме:

п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - ризик переховуватись від суду підтверджується тим, що злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , є тяжким злочином та передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для обрання запобіжного заходу, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не застосувавши такий запобіжних захід, відсутність офіційного місця роботи), що надає можливості останньому почати переховуватись від суду. Також, припинення протиправної діяльності ОСОБА_5 , не було добровільним, а є наслідком діяльності правоохоронних органів;

п.5 ч.1 ст.177 КПК України - ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється підтверджується тим, що характер та спосіб вчиненого правопорушення, що характеризується, як злочин проти власності, тяжкість вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, він може вчинити й інший злочин проти власності, так-як обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_9 обвинувачується, свідчать про його антисоціальну спрямованість, а також те, що підозрюваний раніше неодноразово судимий.

Проте, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення частково доведено наявність існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Суд вважає, що загроза вільного спілкування зі свідком та потерпілим у даному кримінальному провадженні, могла бути нівельована покладанням на обвинуваченого обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме утримуватися від спілкування зі свідком та потерпілим. Крім того, з огляду на те, що свідок та потерпілий в судовому засіданні допитані, такий ризик став значно нижчим, аніж до початку розгляду справи по суті та на момент обрання та продовження запобіжного заходу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавентс проти Латвії»).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має обґрунтувати свій висновок про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Разом з тим, враховуючи те, що обвинувачений не порушував умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, беручи до уваги попередні явки до суду, те, що останній має постійне місце проживання, суд вважає за можливе продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також фактів, які б свідчили про те, що вказаний запобіжний захід, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, суд не встановив.

З врахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_5 , подальше існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку діїї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.176, 177, 181, 331, 333, 369, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу в частині часу перебування під домашнім арештом відносно обвинувченого ОСОБА_5 - відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_5 в період часу з 12 години 00 хвилин до 09 години 00 хвилин наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , терміном на 60 діб, тобто до 20.02.2026 включно.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- без дозволу суду не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до органів державної міграційної служби України свій паспорт/паспорти для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику та направити до органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1