Справа № 473/4322/25
Номер провадження 1-в/473/330/2025
У Х В А Л А

іменем України

"17" вересня 2025 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Вознесенська клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Аджамка Кіровоградського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, непрацюючого, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого 02.04.2018 року Кіровським районним судом м. м. Кіровограда за п. 4 ч.2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання термін знаходження під вартою з 23.05.2016 року по 17.09.2018 року

- про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

20.08.2025 до суду від засудженого ОСОБА_5 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Представник установи виконання покарань не заперечував проти задоволення даного клопотання.

Прокурор заперечував проти задоволення даного подання. Вважав, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення. Вказав, що засуджений покарання відбуває з 2016 року, однак, працювати почав лише з 2019; вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, але відповідних висновків не зробив, оскільки мав стягнення, в т.ч., за вживання алкогольних напоїв.

З`ясувавши позиції сторін, дослідивши клопотання, особову справу засудженого ОСОБА_5 судом встановлено наступне.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці та є можливим після фактичного відбуття частини строку покарання, зазначеної в ч. 2 ст. 81 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджений, за особливо тяжкий злочин, а тому, згідно з положенням п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо останнього можливе після фактичного відбуття ним не менше трьох чвертей.

Так, засуджений ОСОБА_5 фактично відбув три четвертих призначеного строку покарання. В місцях позбавлення волі перебуває з 23.05.2016 р.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком від 02.04.2018 року Кіровським районним судом м. м. Кіровограда за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання термін знаходження під вартою з 23.05.2016 року по 17.09.2018 року.

Початок строку: 23.05.2016 р., кінець строку 27.01.2028 р.

Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_5 з 25.05.2016 року під час тримання у СІЗО №14 м. Кіровограда вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 01.11.2018 року відбуває покарання у Державній установі "Вознесенська виправна колонія (№72)". За період відбування покарання позитивно: має 5 стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, та 20 заохочень.

Бере активну участь у програмах диференційованого виховного впливу, а саме програми «Духовне відродження» не допускає порушень, має бажання змінити своє життя та підтверджує це активними вчинками.

Бере активну участь у програмах. Усвідомлює, що саме треба змінювати, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи. Позитивні плани на майбутнє є, активно їх впроваджує в своєму житті, має позитивні результати реалізації планів засуджений планує змінити спосіб життя та працевлаштуватися.

Загалом за характером спокійний та врівноважений. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий та коректний, грубих висловів не допускає. У взаємовідносинах з засудженими не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки з різними категоріями засуджених.

19.08.2024 року Вознесенським міськрайонним судом було відмовлено в УДЗ у зв`язку з тим, що не став на шлях виправлення. Після відмовлення судом продовжував працювати в установі відбування покарання (догляд за сільськогосподарськими тваринами) за що має 4 заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Повністю визнає провину та тяжкість скоєного злочину.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , засуджений став на шлях виправлення.

Отже, суд вважає, що сумлінним відношенням до праці та поведінкою засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення.

Керуючись ст. 81 КК України та ч.1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 02.04.2018 року Кіровським районним судом м. м. Кіровограда за п. 4 ч.2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі звільнити умовно-достроково на 2 (два) роки 4 (чотири) місяці 10 (десять) днів невідбутого строку покарання.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1