Номер провадження: 11-сс/813/1727/25
Справа № 519/1635/25 1-кс/519/351/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Південного міського суду Одеської області від 15 серпня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000104, внесеного до ЄРДР 10 серпня 2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та накладено арешт на екскаватор марки «JCB3CX SITEMASTER», 2007 року випуску, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що опечатано та вилучено до спеціального майданчику за адресою: Одеська область, Одеський район, село Міжлиманське, вул. Квіткова, 36, шляхом заборонити користуватися, відчужувати, розпоряджатися будь-яким особам.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що майно відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, та є речовим доказом, оскільки може містити у собі інформацію щодо обставин, які встановлюються у даному кримінальному провадженні, може бути знаряддям вчинення злочину та містити на собі сліди вчиненого злочину, відтак, судове рішення про арешт майна відповідає вимогам кримінального процесуального закону та прав власника майна не порушує.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представника власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, такою що прийнята з порушенням норм КПК України, із наступних підстав:

- слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора про арешт майна в порушення норм КПК не було належним чином враховане: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- у поставні про визнання та приєднання предметів як речових доказів від 10.08.2025р., так і у клопотанні про накладення арешту у порушення вимог ст. 98 КПК України не зазначено які властивості цього транспортного засобу є такими, що відповідають ст. 98 КПК України;

- слідчим суддею не було надана належної оцінки доводам представника власника майна, про відсутність обґрунтованої підозри та взагалі наявності, складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, що в свою чергу підтверджувалось наступним. Підстава для проведення робіт є Розпорядження головного інженера про прокладення мереж електропостачання на будівельний майданчик третьої мисової форми, про що узгоджено з власником земельної ділянки, яким є ТОВ «ПЕРЛИНИ РЕГІОНУ». Перед виконанням робіт власнику ТЗ були надані за підписом Виконавчого директора ОК «Чорноморська Рив`єра», копії Наказ-Наряду №08/08/02 - №08/08/03 про проведення ремонтних робіт на приватній території від 08.08.2025р. Відповідним наказом також передбачалось забезпечення доступу саме до приватної території, що знаходяться в зоні експлуатації та обслуговування Обслуговуючого кооперативу «Чорноморська Рів`єра». Тобто саме на приватних земельних ділянках ТОВ «ПЕРЛИНИ РЕГІОНУ», що мають кадастрові номери :02:003:0355 та :02:003:0358 у селі Фонтанка, Одеської області було погоджено та заплановано проведення Обслуговуючим кооперативом «Чорноморська Рів`єра» ремонтних робіт. Для проведення таких робіт були наявні всі необхідні дозвільні документи. Дані ремонтні роботі не мали погоджуватись більш з ніякими іншими особами, тим паче з ФОП ОСОБА_9 . У відповідності до змісту Договору оренди №2 від 11.11.2023 року (який залучений до клопотання про накладення арешту) останній орендує зсувні та берегоукріплювальні споруди, доступ до яких залишався та залишається відкрити;

- слідчим суддею залишено поза увагою безпідставність та необґрунтованість призначення судової експертизи за експертною спеціальністю 8.8«Дослідження ґрунтів» - без належного обґрунтування необхідності у її проведенні, у весь перелік питань зведений до однієї мети, чи був залучений екскаватор марки, який належить ОСОБА_8 до подій, які мали місце 10.08.2025р.

На підставі наведеного, апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати дізнавача СД відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області у кримінальному провадженні №0000104, повернути екскаватор марки власнику ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційного скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а метою, крім іншого, забезпечення спеціальної конфіскації (ч.ч.1-2 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно зі ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З матеріалів судової справи вбачається, що СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000104 відомості про яке 10 серпня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України.

Згідно клопотання про арешт майна, 10 серпня 2025 року о 07.15 годині до СПД № 1 ВП № 4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області надійшла заява від менеджера пляжного комплексу «Яхта» ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо самовільного вчинення дій з боку невстановлених осіб за допомогою спеціальної техніки, що виразились у перешкоджанні вільному руху транспортних засобів до розважального комплексу, через роботи по вкладанню напірної каналізації, котрі не були погоджені, що спричинило збиток пляжному комплексу «Яхта», що розташований на території пляжно-паркової зони в с. Фонтанка Одеського району Одеської області.

10 серпня 2025 року у ході проведення першочергових слідчих дій, а саме проведення огляду місця події на ділянці місцевості, розташованої по бульвару Променад у селі Фонтанка Одеського району Одеської області, що має координати 46,5539201°, 30,8416476°, виявлено пошкодження покриття, а саме бетонних плит з підняттям ґрунту. Праворуч та ліворуч від підняття ґрунту виявлено свіжі траншеї шириною 0,5 метри, приблизною довжиною 8 метрів та 5 метрів кожна. Також, на ділянці з ґрунтовим покриттям місцевості 5х5 метрів, виявлено екскаватор марки «JCB3CX SITEMASTER», 2007 року випуску, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на момент огляду перебував у вимкненому стані.

За результатами проведення огляду місця події екскаватор марки «JCB3CX SITEMASTER», 2007 року випуску, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , опечатано та вилучено до спеціального майданчику за адресою: Одеська область, Одеський район, село Міжлиманське, вул. Квіткова, 36.

Постановою дізнавача від 10 серпня 2025 року вилучене майно визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні

Враховуючи вказані обставини прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вищезазначене майно з метою його збереження як речового доказу.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих, чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Враховуючи встановлені по кримінальному провадженню обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що арештоване майно може мати доказове значення та є достатні підстави вважати, що його збереження необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, оскільки, вилучений транспортний засіб може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України, з огляд на зміст протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що вилучений екскаватор, здійснював роботи з ґрунтом на території пляжно-паркової зони в селі Фонтанка Одеського району Одеської області (а.с. 13-14 т.1).

З урахуванням викладеного, колегія суддів, погоджується з висновком слідчого судді, що з огляду на долучені до клопотання матеріали у своїй сукупності та взаємозв`язку відповідають стандарту «достатніх підстав (доказів)», для висновку, що арештоване майно може мати доказове значення та є достатні підстави вважати, що його збереження необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження. Крім того,

постановою дізнавача від 13 серпня 2025 року призначено судову експертизу за експертною спеціальністю 8.8. «Дослідження ґрунтів», об`єктом дослідження якої визначено екскаватор марки «JCB3CX SITEMASTER», 2007 року випуску, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зазначені обставини підтверджують факт здійснення збирання доказів шляхом проведення слідчих дій, тобто можливість виконання завдання щодо збирання доказів, для виконання якого мало місце звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, та спростовують твердження апеляційної скарги про відсутність необхідності накладання арешту на вилучене майно.

Що стосується посилань апелянта про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, апеляційний суд наголошує на їх передчасності, оскільки кваліфікація певного кримінального правопорушення не є статичною, це динамічний процес, який розпочинається з попередньої правової кваліфікації і яка у подальшому може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Дійсно, на початку досудового розслідування наявний обмежений обсяг відомостей про події. У ході подальшого досудового розслідування обсяг та якість виявлених відомостей збільшується.

Разом з тим, документи, які надані представником власника майна щодо законності ремонтних робот, повинні бути дослідженні органом досудового розслідування, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час провадження.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 170 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини кримінального провадження, беручи до уваги, що обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, є правові підстави для арешту майна, тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Південного міського суду Одеської області від 15 серпня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000104, внесеного до ЄРДР 10 серпня 2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4