КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 25 грудня 2025 року, апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2025 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України,

за участі: прокурора захисників в режимі відеоконференцзв`язку захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури

ОСОБА_11 , та застосовано стосовно підозрюваного

ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 59 днів до 19 години 20 хвилин 10 січня 2026 року включно.

Одночасно визначено заставу у розмірі 2221 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 725 188 (шість мільйонів сімсот двадцять п?ять

тисяч сто вісімдесят сім) гривень, та покладено обов?язки, передбачені ч. 5 ст. 194

КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційні скарги, в яких просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою обрати більш м?який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, або домашнього арешту, за адресою проживання батьків підозрюваного, або застави у значно меншому розмірі.

Захисник вважає підозру необґрунтованою, оскільки долучені до клопотання матеріали містять ознаки провокації вчинення злочину. Зазначає, що ОСОБА_6 не був ініціатором зустрічей, не підтверджував, що грошові кошти гарантують включення у партійні списки, а у кримінальному провадженні відсутній потерпілий, який зазнав реальної майнової шкоди від вчинення злочину.

Зазначає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України є недоведеними, а слідчим

суддею не враховано докази сторони захисту, які спростовують їх наявність.

Посилається на характеризуючі дані підозрюваного, який раніше не судимий, є громадським діячем і лідером політичної партії «Гарант», має міцні соціальні зв?язки, трьох малолітніх дітей на утриманні, а також на його утриманні перебувають батьки, зокрема матір ОСОБА_6 має другу групу інвалідності.

Вважає, що слідчим суддею порушено ст. 3 Європейської конвенції з прав

людини, оскільки під час перебування ОСОБА_6 під вартою у нього погіршився стан здоров?я, а в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» надання необхідної медичної допомоги.

Звертає увагу, що слідчим суддею не обґрунтовано неможливість застосування

менш суворого запобіжного заходу

Наголошує на тому, що визначений розмір застави непомірний для підозрюваного ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які

підтримали подану апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив щодо її задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 30 вересня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0001256, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України.

12 листопада 2025 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13 листопада 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України.

13 листопада 2025 року старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 днів із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 221 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,що становить 6 725 188 гривень.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2025 року клопотання слідчого, погоджене прокурором, задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 59 днів до 19 години 20 хвилини 10 січня 2026 року включно, одночасно визначено заставу у межах 2221 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 725 188 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З таким висновком колегія суддів погоджується частково, з огляду на наступне

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності усі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрюваного, вислухано думку прокурора та позицію захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також дані про його особу, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим суддею зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Зокрема, дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, слідчий суддя правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи те, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

З огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Поняття «обґрунтована підозра», згідно приведеного висновку в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення особі обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав осіб.

За результатами апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на непричетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, а тому відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є необґрунтованим.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя вірно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги з матеріалів судового провадження вбачається, що органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які оцінено слідчим суддею в межах КПК України, наданих на даній стадії кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів, приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з огляду на те, що йому інкриміновано особливо тяжкий злочин, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Зазначений ризик також підтверджується тим, що ОСОБА_6 , має на утриманні троє неповнолітніх дітей, що дає йому право перетину державного кордону України відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, а тому маючи таку можливість, розуміючи тяжкість та невідворотність настання подальшого покарання, неможливість ухилитись від кримінальної відповідальності, має всі підстави для ухилення від органів досудового розслідування всіма можливими засобами та способами, в тому числі шляхом переховування від правоохоронних органів та суду.

Також, існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, який має істотне значення для становлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 матиме безпосередній доступ до печаток, бланків, штампів ліквідованої політичної партії, що надасть йому реальну можливість спотворити чи підробити будь-який доказ, що посвідчуватиме обставини чи створюватиме штучні факти його невинуватості та спотворюватиме обставини, які встановлюються у кримінальному провадженні..

Серед іншого наявність ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні обумовлено тим, що ОСОБА_6 в ході виконання слідчих дій отримає ряд копій документів, котрі нададуть останньому можливість безпосередньо, або за участі інших осіб фізично та/або психологічно вплинути на свідків, що призведе до зміни показів вже допитаних осіб та відмови давати покази встановлених в ході досудового слідства очевидців подій злочинів.

Окрім цього, встановлено наявність ризику, передбаченого пунктом 4 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 може повідомляти інших осіб, які можуть бути причетними до скоєння вказаного кримінального правопорушення (а саме невстановлених на цей час в ході досудового розслідування осіб-співучасників), про хід досудового розслідування, результати проведення слідчих (розшукових) дій та допомогти останнім уникнути передбаченої законом відповідальності.

Також наявний ризик, передбачений пунктом 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може продовжити свою кримінально-протиправну діяльність та вчинити новий умисний злочин, оскільки джерелом доходу останнього був дохід від злочинної діяльності, пов`язаної із заволодінням грошових коштів шляхом обману.

Таким чином, колегія суддів не може погодитися з доводами захисту щодо недоведеності існування ризиків у даному кримінальному провадженні. Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного та його роль у даному кримінальному провадженні.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Посилання захисників на позитивні дані, що характеризують особу підозрюваного, який раніше не судимий, є громадським діячем і лідером політичної партії «Гарант», має міцні соціальні зв?язки, трьох малолітніх дітей на утриманні, а також на його утриманні перебувають батьки, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки..

За таких обставин, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим і прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами провадження.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що інші менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не врахував вимоги ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України та практику Європейського суду з прав людини при визначенні йому застави в розмірі 6 725 188 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім - забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Також, суд повинен так само обережно і ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Слідчим суддею під час визначення застави, враховано обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , у тому числі і ті, що зазначаються в апеляційній скарзі захисника, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Однак, колегія суддів встановила відсутність в ухвалі слідчого судді достатнього обґрунтування необхідності визначення застави саме в розмірі 2221 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 725 188 грн., а тому приходить до висновку про доцільність визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 028 000 гривень, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка на даний час буде співмірною з існуючими в кримінальному провадженні обставинами і ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків щодо наявності підстав для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Подані директором АТ «ВЕПР» ОСОБА_13 , керівницею громадської організації «АКАДЕМІЯ ВІЙСЬКОВОГО ВИШКОЛУ» ОСОБА_14 та президентом міжнародного благодійного фонду «Єдиноборства проти наркоманії та дитячої злочинності» ОСОБА_15 , клопотання про передачу на поруки ОСОБА_6 , не підлягають до задоволення.

Окрім того, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які подали заяви про передачу на поруки ОСОБА_6 , в судове засідання особисто не з`явились, свої заяви не підтримали, а тому в їх задоволенні також слід відмовити.

Відповідно до ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Однак, наведене вище, зокрема, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не дають підстав для висновку, що вказаний запобіжний захід - особиста порука, здатний гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 січня 2026 року, з одночасним визначенням застави в порядку, передбаченого ч. 3 ст. 183 КПК України, у розмірі 3 028 000 гривень у національній грошовій одиниці та з покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2025 року, відносно ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосуватидо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 10 січня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 028 000 гривень.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: НОМЕР_1 ).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до прокурора, слідчого та суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

- не відлучатися за межі міста Києва та Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу ДМС паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в?їзд в Україну.

- носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного в межах строку досудового розслідування, однак не більше 2 (двох) місяців з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави в розмірі, визначеному судом.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів групи прокурорів у кримінальному провадженні.

У задоволенні клопотання директора АТ «ВЕПР» ОСОБА_13 , керівниці громадської організації «АКАДЕМІЯ ВІЙСЬКОВОГО ВИШКОЛУ» ОСОБА_14 , президента міжнародного благодійного фонду «Єдиноборства проти наркоманії та дитячої злочинності» ОСОБА_15 та заяв інших громадян про взяття на особисту поруку ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_22 ОСОБА_23 ОСОБА_24

Унікальний номер справи 752/27127/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_25

Провадження № 11сс/824/9098/2025 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України