печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

24 жовтня 2025 року м. Києві

Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 16.02.2025 відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,

з участі: прокурора ОСОБА_4 ,

особи,стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру неповнолітнього ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

представника Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м.Києві державної адміністрації ОСОБА_9

інспектора сектору ювенальної превенції Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 16.02.2025 відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України.

В клопотанні прокурором викладено обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння в наступній редакції: 15.02.2025 приблизно о 21:57год., перебуваючи біля магазину «Фора» за адресою м. Київ вул. Лютеранська,3 ОСОБА_3 з особистих неприязних мотивів та з метою спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, тримаючи у своїй правій руці ніж, наблизився до потерпілого та умисно завдав йому один удар в заднє-бокову ділянку тулуба зліва. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_3 ОСОБА_7 отримав легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення лівої поперекової ділянки: рана на заднє-боковій стінки тулуба ліворуч по задній аксиллярній лінії в ділянці 10 міжребір`я (розмірами 5х3 см), від якої йде рановий канал в бік заочеревного простору, який не проникає в черевну порожнину, заочеревинна гематома в ділянці верхньої третини нирки ліворуч.

Прокурором ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні надані матеріали кримінального провадження, підтверджено факт невідповідності обсягу інкримінованих тілесних ушкоджень, через невстановлення обставин їх отримання потерпілим ОСОБА_7 . Висловлена позиція щодо можливості закриття кримінального провадження із застосуванням до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, незважаючи на невстановлення всіх обставин правопорушення та причетних до його вчинення осіб.

Потерпілий ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що 15.02.2025 разом із друзями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зайшли до магазину «Фора», розташованого поблизу станції метро «Хрещатик», де на виході з приміщення стали мимовільними учасниками масової бійки, яка відбулась між незнайомими людьми. Опинившись поміж учасників бійки, намагався уникнути побиття, пробираючись крізь натовп людей, що б`ються , захищаючись від випадкових ударів незнайомих осіб. Відчув, як його схопили за комір та потягнули назад, поваливши на землю, та в цей час завдали удару чимось гострим у поперек. За допомогою друзів, які також зазнали тілесних ушкоджень в цій бійці, дістався приміщення станції метро, де отримав первинну медичну допомогу та викликав швидку. Зазначив, що протягом 2-х тижнів перебував на стаціонарному лікуванні, де йому було здійснено оперативне медичне втручання, діагностична лапаротомія - ревізія органів черевної порожнини. Після операційне відновлення продовжує по теперішній час. В підготовчому судовому засіданні наполягав, що жодних відносин із неповнолітнім ОСОБА_3 не мав, в конфлікт із присутніми на місці події особами не вступав, тому причин для завдання тілесних ушкоджень з причин особистої неприязні не було. Окрім ножового поранення, спричиненого ОСОБА_3 , були завданні чисельні садна обличчя, серед яких розтин верхньої губи, що зафіксовано судово-медичною експертизою, однак залишилось поза увагою органів досудового розслідування. Наполягав на причетності, також інших осіб, які діяли спільно та узгоджено із ОСОБА_3 .

Неповнолітній ОСОБА_3 підтвердив свою участь у масовій бійці, зазначаючи, що із потерпілим знайомий не був, конфліктів не мав та жодним чином не спілкувався. Разом з тим, останній нібито задав йому декілька ударів в область голови, через що, перебуваючи в затьмареній свідомості завдав удару ножем, який мав при собі. Підтвердив, що удар ножом наносив в той час, як інша особа повалила потерпілого на землю та завдала удар ногою в область голови останнього. Причину групового побиття потерпілого пояснити не зміг, так саме як мету та направленість умислу своїх дій при завданні тілесних ушкоджень потерпілому.

Законний представник ОСОБА_3 , мати ОСОБА_6 , в підготовчому судовому засіданні підтвердила покази свого неповнолітнього сина, зазначаючи про відсутність контролю за поведінкою останнього. Про події завдання тілесних ушкоджень потерпілому дізналась від працівників поліції, матеріальна можливість відшкодування витрат на лікування потерпілому відсутня.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши матеріали клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.125 ч.2 КК України підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.314КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України. Відповідно до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до частини 2 статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2)анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3)анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1)анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6)обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8)розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи підчас досудового розслідування); 8-1)розмір пропонованої винагороди викривачу; 9)дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Згідно ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати.

Стаття 484 КПК України визначає особливості порядку кримінального провадження щодо неповнолітніх та встановлює, що порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх визначається загальними правилами цього Кодексу з урахуванням особливостей, передбачених цією главою. Під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Стаття 485 КПК України регламентує обставини, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні щодо неповнолітніх та визначає, що під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, також з`ясовуються: 1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними; 2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння; 3) умови життя та виховання неповнолітнього; 4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» звернуто увагу судів, на те, що при розгляді справи про злочин неповнолітнього, крім обставин, що підлягають доказуванню в кримінальній справі, з`ясовуються: його вік; стан здоров`я та загального розвитку; характеристика (ставлення до навчання, праці, поведінка в побуті тощо); умови життя і виховання (дані про сім`ю, побутове оточення); обставини, що негативно впливали на його виховання; вплив дорослих підмовників та інших осіб, які втягнули неповнолітнього у злочинну діяльність (обставини, що підлягають встановленню в справах про злочини неповнолітніх), а також його ставлення до вчиненого діяння. Встановивши під час судового розгляду справи, що органи досудового слідства належним чином не виконали вимог щодо обов`язку повно і всебічно з`ясувати обставини, що підлягають встановленню в справах про злочини неповнолітніх, суд залежно від конкретних обставин справи своєю постановою (ухвалою) повертає клопотання прокурору для усунення недоліків або реагує на такий факт окремою постановою (ухвалою).

Судом встановлено, що в порушення вимог статті 485 КПК України прокурором під час досудового розслідування даного кримінального провадження щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, не з`ясовано повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього ОСОБА_3 , зокрема: його стан здоров`я та рівень розвитку, здатність правильно сприймати обставини, факти реальної дійсності, інші соціально-психологічні риси, особливості його психіки та інтелектуального рівня розвитку, а також чинники, що вплинули на його поведінку, зокрема: а) об`єктиві (соціальні) сім`я, учбовий колектив, школа, ЗМІ, дворові компанії, спортивно-розважальні, комп`ютерні ігри; б) суб`єктивні (психологічні) темперамент, характер, рівень інтелекту комунікативність, емоційно-вольова сфера, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності, його ставлення до вчиненого ним діяння; умови його життя та виховання; а також наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

Так, у клопотанні при викладі фактичних обставин суспільно безпечного діяння (кримінального правопорушення) прокурором не зазначено обставин, що мають істотне значення у кримінальному провадженні щодо неповнолітньої особи, зокрема те, що дана подія відбулася за активної участі інших невстановлених осіб, які діючи спільно та зухвало, порушуючи громадський порядок в центрі міста безпричинно розпочали масову бійку, випадковими учасниками якої стали сторонні особи, в тому числі потерпілий по справі. Не враховано фактичні обставини події, які характеризуються зухвалістю та винятковим цинізмом пов`язаним із завданням тілесних ушкоджень групою осіб потерпілому, який, перебуваючи на землі, намагався навкарачки втекти від осіб, які наносили йому удари.

За період досудового розслідування тривалістю більше п`яти місяців прокурор направила до суду лише клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , при цьому, не вчиняючи жодних дій щодо організації розслідування та встановлення всього кола винних осіб і потерпілих по справі. За очевидних та технічно зафіксованих обставин події, ігнорується спільна та узгоджена участь інших осіб, чим приховується більш тяжкий злочин пов`язаний із «грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, вчиненого групою осіб із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень». Наявність у потерпілого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, які не охоплюються змістом формулювання суспільно-небезпечного діяння (обвинувачення) інкримінованого неповнолітньому ОСОБА_3 , та не являються предметом розслідування іншого кримінального провадження (за відсутності виділених матеріалів), свідчить про істотне порушення прокурором кримінально-процесуальних норм, передбачених главою 38 КПК України «Кримінальне провадження щодо неповнолітніх», яка регламентує, що кримінальні провадження щодо неповнолітніх є пріоритетними та повинні бути розслідувані у максимально короткі строки із встановленням всіх обставин та умов, що передували настанню кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги ст. 24 Конституції України, ст. ст. 8, 10, 21КПК України щодо верховенства права, рівності учасників кримінального провадження перед законом і судом та доступу до правосуддя, практику Європейського суду та вимоги ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру слід повернути прокурору, яка затвердила клопотання, для усунення вказаних недоліків протягом розумного строку.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 91, 291, 314, 374, 484-497 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 16.02.2025 відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, - повернути прокурору, яка затвердила клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1