ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/983/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 15, п.п. 5, 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 5 грудня 2025 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 15, п.п. 5, 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2025 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 5 грудня 2025 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливістю застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вважає її незаконною, прийнятою з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, а висновки суду, викладені в ухвалі такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування скарги вказує на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, в обґрунтованість наявності ризику переховування, судом першої інстанції зазначено виключно тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , проте, не враховані соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність в нього постійного місця проживання, а також наявність інвалідності ІІ групи.

Вважає необґрунтованим посилання у клопотанні про продовження запобіжного заходу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 може продовжувати виконувати завдання, отриманні від представника іноземної держави - агресора рф, оскільки само по собі перебування під слідством нівелює ризик продовження вчинення кримінального правопорушення та матеріали клопотання не містять безумовних доказів спілкування обвинуваченого саме з представником держави - агресора.

Крім того, вказує, що у клопотанні про продовження строку тримання під вартою прокурором не наведено підстав, за якими неможливо обрати обвинуваченому ОСОБА_7 інший запобіжний захід, зокрема заставу.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу та вказала, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, оскільки до нього не додано додатків на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, зазначила, що оскаржувана ухвала вмотивована лише тяжкістю покарання, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутні, судом не враховано соціального стану ОСОБА_7 .

Повідомлений належним чином обвинувачений ОСОБА_7 (шляхом повідомлення через адміністрацію ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор») із клопотанням про забезпечення його участі у судовому засіданні не звернувся.

Прокурор також, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, до судового засідання апеляційного суду не з`явився, із клопотанням про відкладення розгляду не звертався.

Ураховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_7 та прокурором не заявлені клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю, які б узгоджувалися з наведеними положеннями ч. 4 ст. 422-1 КПК України, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги може здійснюватися без участі ОСОБА_7 та прокурора.

Заслухавши доповідь судді, захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ризик переховування від суду наразі є актуальним, не зменшився та обумовлений, серед іншого, притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для ОСОБА_7 наслідками (обмеженнями), і, зокрема, суворістю можливого покарання за злочини, передбачені ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, п.п. 5, 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним.

Також фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті дають підстави вважати про наявність у ОСОБА_7 ймовірних зв`язків з представниками іноземної держави - держави агресора рф, якими, будучі на свободі, обвинувачений може скористатися для переховування, у тому числі на окупованій території.

Крім того, на продовження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слугує той факт, що ОСОБА_7 обвинувачується в тому числі у незакінченому замаху на умисне вбивство, вчинене на замовлення, тобто інкримінований обвинуваченому злочин, передбачений п.п. 5, 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України не доведений ним до кінця, з причин, що не залежали від його волі, а отже, будучі на свободі, маючи зв`язки із особами від яких ОСОБА_7 безпосередньо отримував завдання щодо вчинення злочинів, маючи доступ до мобільного сервісу обміну в мережі Інтернет - месенджер, обвинувачений може продовжити вчиняти дії, які направлені на досягнення мети, яка не була раніше досягнута.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та не зменшились.

Даних про такий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 щоб унеможливлював застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час апеляційному суду не надано.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Апеляційний суд вважає, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою також кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України, які визначають, що під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо не визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні, що кореспондується із ч. 4 ст. 183 КПК України та обумовлюється фактичними обставинами справи, зокрема, вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, які мають суспільний інтерес, оскільки скоєні проти основ національної безпеки України.

Доводи про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання та того факту, що він раніше не судимий, не можуть свідчити про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з огляду на вищевказані обставини та продовження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 199, 206, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 15, п.п. 5, 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 5 грудня 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4