Провадження № 1-кп/953/1098/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001515 від 07.10.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Руб-Колодязь, Покровського району, Орловської області Російської Федерації, громадянка України, яка має повну загальну середню освіту, незаміжня, пенсіонерка, зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України №64/2022 (затверджено Законом №2102-IX) та у подальшому неодноразово продовженого, вчинила крадіжку за таких обставин. 07.10.2025 близько 11:50 год. обвинувачена перебувала в аптеці «911», розташованій по вул. Саперній, 32, у м. Харкові, і побачила на полиці у торгівельній залі гаманець, що належить ОСОБА_5 , 1949 року народження, після чого вирішила заволодіти цим майном з корисливих мотивів з метою особистого протиправного збагачення. Реалізуючи цей злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків у виді спричинення власнику майна матеріальної шкоди, ОСОБА_4 , переконавшись, що її дії є непомітними для інших, таємно викрала гаманець, що не має для потерпілої матеріальної цінності, у якому були кошти: 150 євро (за курсом НБУ на 07.10.2025 року еквівалентно 7 240,14 грн), 342,14 грн, та 1 долар США (за курсом НБУ на день вчинення злочину еквівалентно 41,34 грн). У подальшому ОСОБА_4 покинула приміщення аптеки, розпорядившись викраденими грошима на власний розсуд. Унаслідок протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 7 623,92 грн.

У судовому засіданні обвинувачена повністю визнала винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і повідомила суду такі обставини. Вона проживає разом із сином інвалідом ІІ групи, джерелами доходу сім`ї є лише їх із сином пенсії. 07.10.2025 року приблизно о 12:00 год. вона зайшла до аптеки «911», запитала про наявність необхідних їй ліків, проте цих медикаментів не було. Біля віконця провізора на полиці для сумок побачила залишений кимось гаманець. Скориставшись тим, що інших відвідувачів у торгівельній залі не було, а провізор через віконце не міг бачити полицю для сумок, розміщену нижче скляної перегородки, обвинувачена взяла гаманець, поклала у свою сумку і вийшла з аптеки. Прийшовши додому, ОСОБА_4 перевірила вміст гаманця. Там знаходилися банківські карти, папери з рукописними написами і кошті: 150 чи 200 Євро 3 або 4 купюри номіналом по 50, 1 долар США, 340 грн. по 1 купюрі номіналом 200 грн., 100 грн. та 2 купюри по 20 грн., а також дрібні гроші. Гаманець та іноземну валюту вона залишила вдома, при цьому гроші у Євро вийняла і поклала окремо, а 340 грн. взяла із собою та знову вирушила в аптеку. Через нетривалий час, коли обвинувачена була у місті, їй зателефонував дільничний інспектор поліції і повідомив, що викрадений в аптеці гаманець розшукують. Після цього вона зустрілася з поліцейським і останній привіз її додому, де ОСОБА_4 видала гаманець з усіма грошима, які там знаходилися. Вона добровільно зізналася у вчиненні крадіжки, у подальшому дала показання про обставини вчинення кримінального правопорушення та взяла участь в інших слідчих діях. Кому належить гаманець, їй не було відомо, з потерпілою не знайома і після вчинення злочину з нею не спілкувалася.

Потерпіла ОСОБА_5 , належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила розглядати справу без її участі у зв`язку з перебуванням потерпілої за межами міста Харкова, не заперечувала проти застосування скороченої процедури судового провадження, передбаченої ч. 3 ст. 349 КПК України, щодо призначення ОСОБА_4 покарання покладалася на розсуд суду і зазначила, що цивільний позов заявляти не бажає.

З огляду на позицію у судовому засіданні обвинуваченої щодо згоди з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, суд, заслухавши думки учасників процесу, на підставі ст. 325 КПК України визнав можливим розгляд справи без участі потерпілої.

За результатами допиту ОСОБА_4 у судовому засіданні суд переконався, що обвинувачена правильно розуміє зміст обставин, зазначених в обвинувальному акті, і повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення у зазначені в обвинувальному акті час, місці і спосіб. Цих обставин не оспорюють і інші учасники судового провадження, і суд не має жодних сумнівів у добровільності й істинності їх позицій.

З огляду на зазначене суд, з`ясувавши думку учасників процесу щодо порядку судового розгляду, роз`яснив їм процесуальні наслідки застосування скороченої процедури, передбаченої ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, що у цьому разі вони будуть позбавлені можливості оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, а також оскаржувати вирок до суду вищої інстанції з підстав недослідження судом доказів.

Виходячи з наведеного суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і розглядає справу у порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням даних, які характеризують її особу, та окремих процесуальних рішень.

За таких обставин суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує її дії, які полягали у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) в умовах воєнного стану, за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання щодо обрання обвинуваченій виду, міри покарання і порядку її відбування, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як унормовано п. 3 ч. 1 ст. 65 цього Кодексу, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно з частиною 2 цієї статті особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання новим кримінальним правопорушенням.

На підставі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. У рішенні від 16 жовтня 2008 року у справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ окреслив умови, за яких призначене судом покарання може вважатися пропорційним. Для цього вона має відповідати тяжкості правопорушення і не становити для людини особистий надмірний тягар (п. 38).

Призначаючи ОСОБА_4 захід примусу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином. Водночас обставин, які б підсилювали тяжкість скоєного порівняно з типовими діяннями, що кваліфікуються за відповідною кримінально-правовою нормою, за підсумками судового розгляду не встановлено.

Бере суд до уваги і дані про особу ОСОБА_4 , котра є людиною похилого віку, пенсіонеркою, неповнолітніх дітей не має, проживає разом із повнолітнім сином особою з інвалідністю ІІ групи, до кримінальної чи адміністративної відповідальності раніше не притягувалася, на диспансерних наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується формально позитивно.

Як обставини, що пом`якшують покарання, суд відповідно до вимог ст. 66 КК України враховує повне визнання ОСОБА_4 своєї провини та щире каяття.

Як обставину, що обтяжує покарання, в обвинувальному акті зазначено вчинення кримінального правопорушення щодо людини похилого віку. Водночас вирішуючи питання про правову оцінку цієї обставини у розрізі положень ст. 67 КК України, суд виходить із такого. Передбачені згаданою статтею обставини, що пов`язані з особою потерпілого, підлягають урахування як такі, що обтяжують покарання, лише у випадку, коли винна особа достеменно обізнана про їх наявність і її умислом охоплюється вчинення кримінального правопорушення щодо конкретної людини з відповідною ознакою.

Дійсно, згідно з анкетними даними потерпілої, що містяться у досліджених судом документах, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є людиною похилого віку.

Разом із тим, як установлено за підсумками судового розгляду, на час скоєння крадіжки ОСОБА_4 хоча й усвідомлювала, що гаманець є чужим і залишений власником в аптеці, проте не знала, кому саме належить ця річ. З потерпілою обвинувачена знайома не була. Отже, на момент викрадення майна ОСОБА_5 . ОСОБА_4 не була і не могла бути обізнана про вік потерпілої, а відтак її умислом не охоплювалося вчинення злочину саме щодо людини похилого віку.

З огляду на викладене суд не враховує зазначену вище ознаку потерпілої як обставину, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання.

Інших обставин, що обтяжують покарання, передбачених наведеною вище статтею, в обвинувальному акті не зазначено і за результатами судового розгляду не встановлено.

Враховуючи один епізод кримінально протиправної діяльності, те, що викрадене майно повністю повернуто ОСОБА_5 , яка не має до обвинуваченої жодних претензій і не наполягає на призначенні їй суворого покарання, ОСОБА_4 є людиною похилого віку, пенсіонеркою, має сина особу з інвалідністю ІІ групи, суд вважає за можливе призначити їй покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом із тим, положення ст. 75 КК України наділяють суд дискреційними повноваженнями у справах даної категорії при призначенні покарання, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк до п`яти років звільнити винну особу від відбування покарання з випробуванням за наявності підстав для висновку про можливість її виправлення без відбування заходу примусу.

Оскільки, ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнала свою провину, щиро розкаялася, обставини, які б обтяжували покарання чи підвищували тяжкість скоєного у межах даної кримінально-правової кваліфікації, відсутні, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання. Зазначене, з урахуванням також позиції у судовому засіданні прокурора про застосування щодо ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, дає достатні підстави для звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, які з огляду на дані про її особу є необхідними для забезпечення належного контролю поведінки ОСОБА_4 , її корекції і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрат на залучення експерта та інших процесуальних витрат у справі не понесено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Ухвалою слідчої судді Київського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування до 15.12.2025 року. З огляду на вид призначеного судом покарання, порядок його відбування, а також позиції учасників процесу, підстав для зміни або скасування цього запобіжного заходу суд не знаходить.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Скасувати арешт на тимчасово вилучене майно, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова 13 жовтня 2025 року у справі № 953/10751/25 (провадження № 1-кс/953/6814/25).

Речові докази:

-DVD-диск, на якому міститься відеозаписи з камер відеоспостереження із торгівельної зали аптеки «911», за адресою: м. Харків, вул. Саперна, буд. 32 від 07.10.2025 року, зберігати у матеріалах кримінального провадження;

-гаманець, виготовлений зі шкірозамінника бежевого кольору, в якому знаходяться: білий аркуш паперу з рукописним написом ручкою синього кольору: « ОСОБА_5 АД 140/100 мм.рт.ст. Вес 78 кг, рост 157 см, 16 II 24»; одна купюра номіналом один долар США; візитівка червоного кольору з написом «SAV.O.BUS пасажирські перевезення»; візитівка сріблястого кольору з написом «NEW DESIGN Travel Card»; аркуш із рукописним написом; чек; монети номіналом одна гривня (різного зразка) дві монети; одна копійка чотири монети; 10 копійок одна монета; дисконтна карта мережі аптек «911»; два аркуші з рукописними написами з рекомендаціями щодо прийому лікарських засобів, кошти у сумі 150 євро кошти у сумі 340 гривень; карта банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , карта банку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , банківська карта банку «ING», № НОМЕР_3 , бонусна карта «Mijn Albert Haejn Bonus», чек на придбання лікарських засобів, дисконтна карта мережі аптек «911»; квиток на автобус сполучення Харків Львів; рукописні записи щодо кодів доступу до банківських карток повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення остаточного рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження вручити копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_1