Справа № 126/2513/25
Провадження №11-сс/801/1030/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна в режимі відеоконференції адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2025 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000098 від 01 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1971 КК України,

у с т а н о в и в :

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2025 року у задоволенні клопотання дізнавача СД ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000098 від 01 листопада 2025 року за ч. 1 ст. 1971 КК України відмолено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що:

огляд земельних ділянок проведений з порушенням вимог КПК України, оскільки орендар цих земельних ділянок не був повідомлений про цю слідчу дію;

вилучення майна не зафіксоване у протоколі відповідної слідчої дії, а протокол огляду не містить послання на пакування, в яке поміщено вилучені зразки кукурудзи, що позбавляє слідчого суддю можливості встановити чи саме це майно було вилучене під час огляду 27 листопада 2025 року.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали

В апеляційній скарзі прокурор Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження, який пропущений з поважних причин, скасувати ухвалу слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2025 року та постановити нову про задоволення клопотання дізнавача.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження прокурор указує, що в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваної ухвали, повний її текс станом на 08 грудня 2025 року (останній день апеляційного оскарження) не був виготовлений, отриманий прокурором 09 грудня 2025 року, відтак він не був вчасно обізнаний з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

слідчий суддя дійшов помилкового висновку про те, що огляд земельних ділянок проведений з порушенням вимог КПК України;

під час вилучення речових доказів органом досудового розслідування вжито заходів до забезпечення схоронності цього майна;

накладення арешту на вилучені зразки сільськогосподарської культури зумовлене необхідністю збереження речових доказів для подальшого проведення судових експертиз.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги, з підстав викладених в ній та просив її задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_7 заперечила проти апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження колегія суддів виходить з такого.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений КПК України міститься у ст. 116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.

Ураховуючи викладене, під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.

У випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, указані обставини за їх клопотанням можуть бути визнані поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18).

З матеріалів судового провадження слідує, що ухвала слідчого судді постановлена за участі дізнавача та представника ПП «Промтехагросервіс».

У судовому засіданні слідчим суддею було проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваної ухвали.

Водночас, повний текст ухвали слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2025 року прокурор отримав 09 грудня 2025 року про, що свідчить відмітка на супровідному листі, що міститься в матеріалах справи.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження необізнаність з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення.

Відтак з метою забезпечення права на апеляційне оскарження та на доступ до правосуддя, клопотання прокурора слід задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2025 року.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді відповідає.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен урахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, у тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. При цьому завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 170 та ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування, що здійснюється після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

За наявності згоди особи, яка володіє майном, закон не вимагає звернення до слідчого судді за відповідним дозволом (ч. 1 ст. 233 КПК України).

Апеляційний суд звертає увагу, що положення ст. 223 КПК України не мають на меті вирішення питань власності. Вони захищають особу від необґрунтованого втручання у сферу її приватності, на яке вона вправі розраховувати у своєму житлі або іншому володінні. Термін «особа, яка володіє» в ч. 1 ст. 233 КПК України охоплює більш широке коло осіб, ніж титульний власник або особа, володіння якої ґрунтується на певних договірних чи інших законних підставах (постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 08 грудня 2020 року (справа №278/1306/17), від 01 листопада 2022 року (справа №344/2995/15-к)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц зроблено висновок, що:

«володіння як фактичний стан слід відрізняти від права володіння. Зокрема, права володіння, користування та розпоряджання майном належать власнику майна (ч. 1 ст. 317 ЦК України), незалежно від того, є він фактичним володільцем чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може».

Право слідчого, прокурора на проникнення до житла і проведення в ньому обшуку може виникати у трьох випадках: 1) за ухвалою слідчого судді, 2) без постановлення такої ухвали на підставі добровільної згоди власника житла чи іншого володіння особи; 3) до постановлення ухвали слідчого судді лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину (постанова Верховного Суду від 08 квітня 2021 року у справі № 573/2028/19).

Як роз`яснив Верховний Суд під «невідкладними випадками» потрібно розуміти лише такі зазначені у ч. 3 ст. 233 КПК виключні обставини, які існували на момент проникнення до житла чи іншого володіння особи та унеможливлювали отримання в порядку, передбаченому КПК України, відповідного дозволу слідчого судді (постанови Верховного Суду від 24 березня 2020 року у справі № 755/5825/18, від 05 квітня 2023 року у справі № 683/1200/18).

Процесуальний Закон встановлює, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, отже навіть з таким формулюванням прискіпливому вивченню підлягають як і сам «володілець-орендар» або суб`єкт/об`єкт обшуку, так і правова підстава володіння - договір оренди, зокрема: предмет, права і обов`язки сторін, строки оренди, державна/нотаріальна реєстрація та інше.

З матеріалів судового провадження слідує, що 01 листопада 2025 року ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1971 КК України за фактом самовільного зайняття невідомою особою земельних ділянок, розташованих на території Бершадської територіальної громади, а саме за межами с. Кошаринці.

Під час досудового розслідування 27 листопада 2025 року проведено огляд земельних ділянок, розташованих за межами с. Кошаринці Бершадської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області, а саме: земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0081, площею 4,3307 га, що перебуває у приватній власності ОСОБА_10 , суміжної земельної ділянки, площею близько 8,16 га, яка не має визначеного кадастрового номера та не передана в користування будь-яким фізичним чи юридичним особам, а також земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0081, площею 4,3242 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_11 . Указані земельні ділянки засіяні сільськогосподарською культурою кукурудзою.

Під час огляду земельних ділянок із кадастровим номерами :01:001:0081, :01:001:0082 було виявлено залишки стебел та качанів кукурудзи, а на земельній ділянці без кадастрового номеру урожай кукурудзи, зразки яких було відібрано дізнавачем.

Як на підставу накладення арешту на зразки кукурудзи, дізнавач зазначає, що такий арешт зумовлений збереженням речових доказів.

Водночас, матеріали справи не містить постанови про визнання їх речовими доказами, відтак вилучене майно в ході огляду має статус тимчасовго вилученого.

Ба більше, згідно договорів оренди землі № 78 та № 89, додаткової угоди № 455 земельні ділянки із кадастровими номерами :01:001:0081, :01:001:0082 перебувають в оренді у ПП «Промтехагромервіс», при цьому його представника не було повідомлено про проведення такої слідчої дії як огляд земельних ділянок.

Указане в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив сам дізнавач.

Матеріали клопотання не містять відомостей про те, що дізнавач звертався до орендаря указаних земельних ділянок з метою надання останнім дозволу у добровільному порядку оглянути ці земельні ділянки.

При цьому, прокурором не надано доказів правомірності проведення огляду указаних земельних ділянок та легалізації його проведення.

Відтак відібрання залишків стебел та качанів кукурудзи на земельних ділянках з кадастровими номерами із кадастровим номерами :01:001:0081, :01:001:0082, у порушення вимог ст. 93 КПК України, дізнавач здійснив незаконно.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Водночас, дізнавач у клопотанні не обґрунтував, що накладення арешту на залишки стебел та качанів кукурудзи, відібраних на земельних ділянках із кадастровими номерами :01:001:0081, :01:001:0082 є необхідним для виконання завдання кримінального провадження по їх збереженню як речових доказів та, що без застосування арешту таке майно буде втрачено.

Ба більше, ухвалою слідчого судді від 04 листопада 2025 року накладено арешт на зразки урожаю кукурудзи із земельної ділянки площею близько 8,16 га, без визначеного кадастрового номера, у межах цього кримінального провадження. Однак, дізнавач повторно звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на зразки культури «кукрудзи» вилученої із земельної ділянки без кадастрового номеру, площею 8,16 га.

Отже, слідчий суддя ретельно перевіривши майно, на яке дізнавач просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання дізнавача в частині накладення арешту на зразки урожаю кукурудзи, відібраних на земельних ділянках із кадастровими номерами :01:001:0081, :01:001:0082 та земельної ділянки, площею близько 8,16 га, яка не має визначеного кадастрового номера.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності накладення арешту на таке майно, з метою збереження речових доказів для подальшого проведення судових експертиз апеляційний суд оцінює критично та вважає недоведеною мету такого арешту.

Водночас, порядок отримання зразків для експертизи регламентовано положеннями ст. 245 КПК України.

Отже, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а доводи апеляційних скарг викладені у них висновків не спростовують.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її зміни чи скасування, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити прокурору строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2025 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4