Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/666/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.286-1 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2025 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0001375 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 29.08.2025, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, працюючий лісорубом ВП Знам`янська дистанція захисних лісонасаджень, регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця", маючий на утриманні одну неповнолітню дитину, учасник бойових дій, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не маючий судимостей,

засуджений за ч.1 ст.135 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та за ч.3 ст.286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 (десять) років.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування ОСОБА_9 призначено покарання у вигляді 8 (вісім) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 (десять) років.

Строк відбування покарання рахується з дня оголошення вироку, тобто з 29.08.2025.

Зараховано у строк відбування призначеного покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 , починаючи з 29.11.2024 по день оголошення вироку.

Залишено без змін запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 на період апеляційного оскарження у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати по справі, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз в сумі 36455,75 грн.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Кіровограда від 03.12.2024 на транспортний засіб ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , (VIN НОМЕР_2 ), користувачем якого є ОСОБА_10 , а власником ОСОБА_11 .

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Кіровограда від 03.12.2024 на велосипед червоного кольору «Retro», власником якого був ОСОБА_12 .

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Кіровограда від 03.12.2024 на речові докази, які вилучені під час огляду місця події 29.11.2024.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_9 вчинив порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, а також ОСОБА_9 завідомо залишив без допомоги особу, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, за таких обставин.

ОСОБА_9 29.11.2024 перед початком керування автомобілем «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_11 , не перевірив належним чином і не забезпечив технічно-справний стан і комплектність робочої гальмової системи та ходової частини транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим допустив порушення вимог п.п. 31.1, 31.4 та 31.4.5 (г) і (є) Правил дорожнього руху України, розпочав експлуатацію вищезазначеного технічно - несправного автомобіля, на якому, згідно висновку № СЕ-19/112-24/14933-ІТ від 24.12.2024 судової інженерно-транспортної (авто-технічної) експертизи технічного стану транспортного засобу встановлено ряд несправностей, а саме: ходова частина знаходилась в несправному стані у вигляді встановлення шин різних моделей з різними малюнками протектора на задню вісь, відсутності болту кріплення на задньому лівому колесі, гальмівна система знаходилась в несправному стані у вигляді непрацездатності задніх гальм, які виражаються у застарілому забрудненні металевого гальмового трубопроводу, який служить для подачі гальмівної рідини до гальмових механізмів задніх коліс, які виникли до пригоди та при яких експлуатація вищевказаного транспортного засобу заборонялася.

Незважаючи на викладене, ОСОБА_9 29.11.2024 близько 14.00 год, порушуючи вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснював рух за межами населеного пункту, автомобільною дорогою сполученням Кропивницький - Олександрія, що на території Кропивницького району Кіровоградської області.

Так, ОСОБА_9 , цілеспрямовано порушуючи законодавство України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, щодо прямої заборони керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, здійснюючи рух на вказаному транспортному засобі з боку с. Нова Прага у напрямку с. Аджамка, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України через наявний стан алкогольного сп`яніння, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху, та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Під час подальшого руху, близько о 14.00 год., рухаючись ділянкою дороги з необмеженою видимістю, водій ОСОБА_9 , проявивши неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду для руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_12 , який здійснював рух у попутному напрямку біля правого краю проїзної частини, не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля, аж до повної зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, чим грубо порушив вимоги п. 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР України, в результаті чого 29.11.2024 близько 14.00 год. на відстані 0,4 м від правого краю дороги та 560 м до буд. № 1 по вул. Залізнична с. Медерове Кропивницького району Кіровоградської області, допустив наїзд на потерпілого ОСОБА_12 .

Тобто, грубе порушення водієм ОСОБА_9 вищевказаних вимог ПДР перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, що сталась та у результаті якої велосипедист ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1415 від 07.01.2025 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми голови: рана (1) лобової ділянки голови дещо праворуч на кордоні росту волосся, рана із садном (1) на 0,5 см нижче попередньої, садно (1) центральної ділянки лоба, дещо ліворуч, два (2) садна в лівій надбрівній ділянці, садно (1) в ділянці спинки носа, садно (1) в ділянці правого лобного бугра, рана (1) правої виличної ділянки; закритої тупої травми грудної клітки та хребта: повний поперечний перелом тіла правої ключиці, множинні переломи ребер: праворуч - 1 ребро по ключичній лінії з ушкодженням пристінкової плеври, 2, 3, 4, 5 ребра по переднє-пахвовій лінії з ушкодженням пристінкової плеври, 6 ребро по біля- хребтовій лінії, 7 ребро по переднє-пахвовій та лопатковій лініям з ушкодженням пристінкової плеври, 8 ребро по лопатковій лінії, 9, 10 ребра по заднє-пахвовій лінії; ліворуч - 1, 2, 3 ребра по біля-хребтовій та ключичній лінії, 4 ребро по переднє-пахвовій та лопатковій лініям, 5, 6 ребра по лопатковій та біля-хребтовій лініям з ушкодженням пристінкової плеври, 7 ребро по заднє- пахвовій та лопатковій лініям з ушкодженням пристінкової плеври, 8 ребро по лопатковій лінії, 9, 10 ребра по біля-хребтовій лінії, надриви в ділянці коренів обох легень, перелом хребта на рівні тіла 5 та 6 грудних хребців без порушення цілісності спинного мозку, багатоуламкового перелому тіла правої лопатки, переломи остистих виростків 6 та 7 грудних хребців, переломи супроводжуються крововиливами в навколишні м?які тканини, розрив суглобової сумки правого плечового суглоба з раною (1) в правій пахвинній ділянці; чисельних дрібних саден в ділянці правого ліктя, тильних поверхонь обох кистей рук, передньої поверхні обох гомілок, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та в даному випадку призвели до смерті останнього, яка знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Після вчинення наїзду на велосипедиста автомобіль «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 отримав механічні пошкодження передньої частини, даху та лобового (вітрового) скла та залишився на місці ДТП, а водій ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим грубо порушив вимоги п. 2.10 (а, б,в, г, ґ, д, е) ПДР України.

ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, у зв`язку із чим він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан та останній позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану через отримані ним внаслідок ДТП тілесні ушкодження, при цьому, маючи змогу допомогти ОСОБА_12 , у тому числі шляхом безпосереднього доставляння до лікувального закладу, повідомлення закладу охорони здоров`я чи поліції, а також сторонніх осіб для здійснення аналогічних чи інших дій з цією ж метою, завідомо залишив його без допомоги у небезпечному для життя стані та покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий, яким його підзахисному призначити мінімальний строк покарання передбачений санкцією ч.1 ст. 135 ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що до обставин, які помішують покарання судом першої інстанції не враховано наявність щирого каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

В якості обтяжуючої покарання обвинуваченого обставини, згідно ст. 67 КК України судом було віднесене, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Однаково захист та обвинувачений вважають, що судом в рішенні при обранні міру покарання , не наведено переконливих доводів, що істотно підвищують ступінь тяжкості вчинених злочинів та впливають на пом`якшення покарання та які є підставами для зменшення строку покарання який буде достатній для виправлення обвинуваченого.

Так, апеляційний суд перевіряє правильність встановлення обставин справи та повноту дослідження доказів, що мають значення для справи, зокрема при застосуванні ст. 286-1 КК.

Дотримання норм матеріального та процесуального права: Суд апеляційної інстанції перевіряє, чи відповідає судове рішення нормам матеріального та процесуального права, включаючи правильність застосування норм щодо покарання.

Підстави для пом`якшення покарання: Судова практика враховує наявність обґрунтованих клопотань сторони обвинувачення, обвинуваченого або його захисника про зміну міри покарання на менш сувору, якщо це відповідає обставинам справи та інтересам правосуддя.

Спростування висновків суду першої інстанції: апеляційний суд може скасувати рішення та ухвалити нове, якщо висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи або є недоведеними.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На думку захисту суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, стосовно міри покарання обвинуваченому, тому судове рішення підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, призначивши його підзахисному мінімальний розмір покарання, думку прокурора та потерпілої ОСОБА_7 , які заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч.3 ст.286-1 КК України,ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст. 135, ч.3 ст.286-1 КК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 та правильно кваліфікував його дії:

- за ч.3 ст.286-1 КК України, так як він порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого;

- за ч.1 ст.135 КК України, так як він завідомо залишив без допомоги особу, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до не тяжкого та тяжкого злочину, обставини вчинення,розмір заподіяних збитків, особу винуватого, який не має судимостей, є учасником бойових дій, має на утриманні одну неповнолітню дитину, за місцем роботи характеризується позитивно, а за місцем проживання посередньо, відсутність обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що таке покарання необхідно призначити у максимальному розмірі, оскільки у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_13 вчинив грубе порушення ПДР України в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до ДТП з тяжкими наслідками, а саме до загибелі людини.

Атому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.135 КК України та ч.3 ст.286-1 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 (десять) років.

Що стосується доводів про призначення ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.1 ст.135 КК України та ч.3 ст.286-1 КК України, необхідно занити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи в ході досудового розслідування, органом досудового розслідування не встановлено обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Доводи апеляції захисника про наявність обставини, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення є такими, що не знайшли своє підтвердження.

Зокрема як підчас досудового розслідування так і під час розгляду справи в суді - не встановлено, яким саме чином

ОСОБА_9 активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення не зазначено ці обставини і в апеляційній скарзі.

Як вбачається з обставин вчинення кримінальних правопорушень необхідно зазначити про те, що ОСОБА_9 свідомо сів за кермо технічно несправного транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, рухався у населеному пункті, що могло спричинити ще більш тяжкі наслідки, однак ОСОБА_9 байдуже до цього поставився.

Зокрема, як убачається зі встановлених судами фактичних обставин, водій ОСОБА_9 збивши велосипедиста, стягнув загиблого та велосипед з дороги на узбіччя.

В той же час швидку та поліцію не викликав, тому що його телефону вдома не було.

Колегія суддів враховує релевантну практику Верховного Суду, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_9 шкоду потерпілій ОСОБА_7 не відшкодував, будь-яким іншим чином не залагодив провину, не висловлював жаль з приводу вчиненого, не намагався вибачитися перед потерпілою, не вчиняв дій, спрямованих на відшкодування шкоди, що не узгоджується з визначенням поняття щирого каяття.

Отже, колегія суддів погоджується з думкою судді суду першої інстанції про відсутність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінальних правопорушень та ступінь його небезпечності для суспільства, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення санкції ч.1 ст.135 КК України та ч.3 ст.286-1 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 (десять) років, буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника про пдоцільність призначення більш м`якого покарання є необґрунтованими, тому апеляція не може бути задоволена, як безпідставна. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції обвинувачений наполягає на призначенні більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 29.08.2025, стосовно ОСОБА_9 за ч.1 ст. 135, ч.3 ст.286-1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_9 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4