КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5050/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Печерського суду міста Києва від 13 червня 2025 року у кримінальному провадженні №0000020 від 02.02.2023, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна.

Просив накласти арешт на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із забороною її відчуження.

В обґрунтування клопотання зазначав, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 02.02.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 27, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території України діє організоване злочинне угрупування, що має наявну ієрархічну системно-структурну побудову, яка включає в себе наявність керівництва (лідерів), чітко визначену підпорядкованість рядових членів об`єднання його керівникам, загально-визначені правила поведінки і конспірації направлені на досягнення єдиного злочинного задуму одержання неправомірної вигоди від вчинення шахрайських дій.

Встановлено, що особи причетні до вчинення злочину здійснюють шахрайські дії за наступною схемою: розповсюджують «фішингові» посилання під приводом оформлення та отримання грошової допомоги від «Організації Об`єднаних Націй (ООН)» у різних месенджерах (Viber, Telegram) та соціальних мережах (Фейсбук), коли жертва переходить за посиланням для нібито отримання допомоги вона надає дані своєї банківської картки (номер, дату, CVV код, пароль картки), після чого зловмисники користуючись вказаними даними за допомогою програмного забезпечення мобільних пристроїв на базі IOS та Androidздійснюють прив`язку банківської картки потерпілого до «Безконтактної оплати» на свій смартфон. В подальшому фігуранти користуючись банкоматами з функцією «NFC-модуль» здійснюють зняття грошових коштів потерпілих на території міста Києва, Черкас та міста Ніжин.

Організатором даного угрупування виступив ОСОБА_10 , який маючи певний життєвий досвід, організаторські здібності, лідерські якості, протягом 2023 року, а саме у період з червня по серпень 2023 року (більш точного часу, дати та місця в ході досудового розслідування не встановлено), діючи на виконання розробленого ним злочинного плану залучив до участі у організованій групі ряд осіб, які мали із ним довірливі відносини.

Злочинний задум ОСОБА_10 , передбачав вчинення умисних особливо тяжких злочинів на території різних областей України, у зв`язку з чим, до складу організованої групи увійшли щонайменше сім осіб, які поділяли погляди ОСОБА_10 щодо можливості вчинення злочинів, свідомо нехтували загальноприйнятими нормами моралі та принципами, установленими в суспільстві, за своїми морально-вольовими якостями були схильні до вчинення шахрайських дій, мали необхідні знання та навички, а також були охочими збагатитися злочинним шляхом.

В період часу протягом 2023 року, а саме з червня по серпень 2023 року, створена ОСОБА_10 організована група вчинила ряд особливо тяжких злочинів, пов`язаних із введенням в оману довірливих громадян під приводом отримання допомоги від держави, ООН в період воєнного стану, задля отримання доступу до їх особистих банківських рахунків та як наслідок заволодіння їх грошових коштів.

У кримінальному провадженні розслідується 30 епізодів шахрайської діяльності організованої групи.

Всього у зазначений період часу учасники організованої групи, шляхом введення в оману потерпілих заволоділи чужим майном на загальну суму 1 120 102 гривень 98 копійок.

У ході здійснення досудового розслідування 11.02.2025 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

В межах здійснення досудового розслідування також установлено, що ОСОБА_10 в період вчинення злочинів перебував ДУ «Сумський слідчий ізолятор» у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001155 від 26.07.2020 за ч. 2 ст.156, ч. 6 ст.152, ч. 1 ст. 263, ч. 6 ст. 153, ч. 1 ст.155 КК України.

З метою переховування та надання грошовим коштам, отриманим злочинним шляхом, законного вигляду - їх легалізації ОСОБА_10 переводив їх у готівку, а також 12.12.2023 придбав та оформив на свою матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

При проведенні обшуку у помешканні матері підозрюваного ОСОБА_10 - ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 вилучено належний останній мобільний телефон.

Протоколом огляду зазначеного мобільного телефону зафіксовано переписки підозрюваного ОСОБА_10 із матір`ю ОСОБА_8 в листопаді 2023 року стосовно купівлі квартири (квартиру придбано 12.12.2023).

У зазначених переписках ОСОБА_10 , який на той час перебував у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» обговорював із матір`ю ОСОБА_8 вартість біткоїну, пропонував останній поїхати на дороговартісний відпочинок за кордон.

10.03.2025 постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано речовим доказом у відповідності до ст. 98 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.06.2025 клопотання прокурора задоволено.

Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна - квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із забороною її відчуження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, 26.06.2025 адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в які просила скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.06.2025 та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Просила поновити строк на подання апеляційної скарги, зазначала, що повний текст ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.06.2025 було отримано лише 23.06.2025.

В обґрунтуванні апеляційних вимог зазначала, що ОСОБА_8 не була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, відповідно була позбавлена можливості скористуватися своїм правом на захист та надати відповідні пояснення.

Зазначала, що майно, на яке просив накласти арешт прокурор, жодним чином не могло бути приховане, пошкоджене, піддане псуванню, знищене оскільки є нерухомим.

Вказувала, що накладений арешт порушує права володільця майна на розпорядження належним йому майном.

Вказувала, що ОСОБА_8 не є стороною кримінального провадження та квартира розташована за адресою не містить ознак речового доказу у відповідно до положень ст. 98 КПК України, а тому відступі жодні законні підстави втручання у конституційні права ОСОБА_8 на вільне володіння своїм майном.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, яка підтримала подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 02.02.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 27, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 301-1 КК України.

10.03.2025 постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано речовим доказом у відповідності до ст. 98 КПК України.

В клопотанні прокурора вбачаються підстави для накладення арешту, оскільки вказане нерухоме майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, набуте кримінально протиправним шляхом, визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

З висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

З висновками слідчого судді суду першої інстанції про наявність підстав для арешту вищевказаного майна, з метою збереження речових доказів.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому ,закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_8 , яку постановою слідчого було визнано речовим доказом у відповідності до ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речового доказу.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на квартиру, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на не рухоме майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом.

Доказів того, що квартира була придбана за власні грошові кошти ОСОБА_8 , не надано, а тому на даному етапі досудового розслідування не спростовують правильність висновків слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на вказане майно.

Надані слідчому судді матеріали судового провадження свідчать про те, що органом досудового розслідування встановлюється законність походження зареєстрованого за ОСОБА_8 майна, та на даний час є підстави вважати, що вказане майно придбано третьою особою за грошові кошти, які одержані унаслідок вчинення кримінального правопорушення. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінальних правопорушень.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Колегією судів не встановлено недотримання слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України при постановленні ухвали або невідповідності оскаржуваної ухвали вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією суддів не встановлено недотримання прокурором вимог ст.ст. 171, 172 КПК України при зверненні із клопотанням про арешт майна, які б слугували підставою для відмови у його задоволенні.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюєтьсяпровадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського суду міста Києва від 13 червня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3