Номер провадження: 11-сс/813/2476/25
Справа № 523/3476/25 1-кс/523/8125/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000646, внесеного до ЄРДР 07 травня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 209, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, вилученого 13 листопада 2025 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме -мобільного телефону Iphone 14 Pro Max із сім картою НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 , який поміщено до сейф пакету S2050120.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що мобільний телефон відповідає критеріям, визначених ст. 98 КПК України, є об`єктом експертного дослідження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням, власник майна ОСОБА_7 звернулась з апеляційною скаргою, в якій вказує, що арешт накладено незаконно та необґрунтовано, з огляду на наступне:

- клопотання прокурора від 28.11.2025 є незаконним. Питання арешту майна вже було вирішено ухвалою від 26.11.2025, якою в арешті відмовлено. Майно підлягало негайному поверненню згідно з частиною 5 статті 171 КПК України, однак незаконно утримувалось. Орган досудового розслідування не оскаржив цю ухвалу. Подання повторного клопотання порушує принципи правової визначеності та остаточності судових рішень. До того ж 28.11.2025 інше клопотання прокурора було залишено без розгляду за його ж заявою про відсутність потреби у розгляді. КПК не передбачає повторного подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна. Навіть якби припустити таку можливість, клопотання мало бути подано 27 листопада у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК. Прокурор пропустив цей строк, клопотання про його поновлення не подавав і причин пропуску не обґрунтовував. Постанова про призначення експертизи від 17.11.2025 не була надана суду 26.11.2025, а прокурор заявляв, що не знає, чи її взагалі винесено;

- у клопотаннях прокурора від 13.11.2025 та 28.11.2025, так само як і в ухвалі від 08.12.2025, не наведено жодних даних про те, яке саме відношення має власник майна, яка не є учасником кримінального провадження, або інформація на його телефоні до кримінального провадження. Не визначено, за якими критеріями телефон набув статусу речового доказу, що було відзначено ухвалою слідчого судді від 26.11.2025. Орган досудового розслідування не довів жодного зв`язку між вилученим телефоном і кримінальним правопорушенням. Під час обшуку не виявлено жодного документа чи предмета, заради яких обшук проводився, що свідчить про відсутність підстав для вилучення телефону;

- телефон не був оглянутий, хоча пароль було надало добровільно. Замість менш обтяжливого способу огляду вмісту слідчий необґрунтовано ініціював експертизу та копіювання всієї інформації. Призначення комп`ютерно-технічної експертизи з копіюванням усієї інформації з телефону є надмірним втручанням у приватне життя та професійну діяльність як адвоката. Такий ступінь втручання не обґрунтовано і не відповідає принципу пропорційності;

- арешт телефону фактично блокує роботу адвоката, яка не має можливості спілкуватися з клієнтами, не має доступу до робочого листування та документів, що містять адвокатську таємницю. Вказане свідчить про неправомірний доступ до конфіденційної інформації клієнтів і грубо порушує гарантії адвокатської діяльності, передбачені законом.

На підставі наведеного власник майна просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду власник майна ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги власника майна, апеляційний суд виходить з того, що слідчий суддя при розгляді клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000646, внесеного до ЄРДР 07 травня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 209, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, не дотримався вимог чинного кримінального процесуального закону.

Відповідно до клопотання у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаєві, знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000646 від 07 травня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 13 листопада 2025 року на підставі ухвали Пересипського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2025 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено: мобільний телефон Iphone 14 Pro Mах із сім картою НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакету S2050120.

13 листопада 2025 року слідчим у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та у порядку ст. 100 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Враховуючи вказані обставини 28 листопада 2025 року прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вищезазначене майно з метою його збереження як речового доказу.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про порушення прокурором вимог кримінального процесуального закону щодо строків звернення із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

У цьому контексті апеляційний суд наголошує на тому, що основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які приймають участь в кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження по справі на стадії досудового розслідування. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінально-процесуальної функції, а саме: забезпечення законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на стадії досудового розслідування кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що передумовою поновлення процесуального строку є виключно клопотання заінтересованої особи (ч. 1 ст. 117 КПК). У даному провадженні клопотання про поновлення строку прокурором не заявлялося.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000646, внесеного до ЄРДР 07 травня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 209, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України,- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000646, внесеного до ЄРДР 07 травня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 209, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, -повернути прокурору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4