Провадження № 11-сс/4808/462/25
Категорія ст. 199 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , що діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000099 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 393 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_10 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2025 року клопотання задоволено, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 до 17 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про причетність ОСОБА_9 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України. Прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, існують на даний час, та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі знищити та/або спотворити дані наявні на віддалених серверах у всесвітній мережі Інтернет, доступ до яких можна отримати через електронні поштові скриньки, профілі в соціальних мережах, Інтернет-месенджери тощо; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їх анкетні дані, внаслідок чого може здійснювати фізичний та моральний тиск; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

Зазначає, що рішення суду постановлене без належного та всебічного дослідження всіх обставин справи та особи підозрюваного.

Вказує, що відповідно до законодавства суд має право, а не обов`язок застосувати запобіжний захід тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому суд за наявності об`єктивних та достатніх підстав міг визначити розмір застави.

Наголошує, що рішення суду не має вмотивованих висновків по неможливість забезпечення виконання процесуальних обов`язків шляхом внесення застави,індивідуальні характеристики особи підозрюваного та пропорційність втручання у право на свободу.

Звертає увагу, що ОСОБА_9 є особою молодого віку, раніше не судимий, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, має на утриманні дочку, має матір та вітчима, які є інвалідами і потребують допомоги, а це спростовує твердження слідства про ризик переховуватися чи ухилятися від правосуддя.

Також зазначає, що ОСОБА_9 перебуває під вартою вже 2 місяці і основні докази кримінального правопорушення вже зібрані, призначені і проводяться необхідні експертизи, основні свідки допитані, а тому ОСОБА_9 ніяк не може вплинути на кримінальне правопорушення, що дозволяє застосувати до нього альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Крім того ОСОБА_9 отримав важку травму і потребує медичного лікування та догляду, який не зможе отримати в умовах тримання під вартою через необхідність оперативного втручання.

Адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

Зазначає, що в ухвалі не наведено жодного конкретного доказу, який би підтверджував існування наведених ризиків.

Вказує, що ризик впливу на свідків не підтверджений жодним доказом, а свідки у даному провадженні є службовими особами ТЦК та військовослужбовцями, на яких вплив є неможливим. Ризик знищення доказів відсутній, оскільки всі істотні слідчі дії вже проведено. Ризик вчинення нового кримінального правопорушення є абстрактним і не базується на жодному факті, тим більше що підозрюваний ніколи не судимий, характеризується позитивно, має роботу та сімейні обов`язки. Ризик перешкоджання слідству не доведений підозрюваний не вчиняв жодних спроб ухилення, не має конфліктної або агресивної поведінки.

Наголошує, що слідчий не довів неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, як того вимагає ст. 183 КПК України. У клопотанні не наведено жодного аргументу, чому неможливо застосувати заставу, цілодобовий чи нічний домашній арешт, покладення обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Звертає увагу, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, позитивну репутацію, малолітню дитину, тяжкі травми та потребує медичного нагляду, оскільки ОСОБА_9 має тяжкий стан здоров`я, що підтверджений медичними документами, пересувається виключно на милицях, потребує регулярних перев`язок, антикогулянтної терапії, знеболювальних препаратів, мазей, контролю травматолога та планових рентгенологічних обстежень. Таке лікування є тривалим, складним і несумісним з умовами СІЗО, яке об`єктивно не може забезпечити необхідного медичного догляду.

Зазначає, що при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначення розміру застави є правом суду, а не обов`язком, що є доцільним відносно обвинуваченого.

Також вказує, що у разі, якщо обвинувачений не буде виконувати покладені на нього обов`язки, така сума застави буде стягнута в дохід держави, що зможе забезпечити потреби державного бюджету, в тому числі для потреб ЗСУ.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_9 та його захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили задовольнити апеляційні скарги та постановити нову, якою продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційних скарг захисників необхідно відмовити, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом апеляційного оскарження є саме рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 від 19 листопада 2025 року, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку судовим рішенням, які вже набули законної сили та виконані у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 відповідає цим вимогам, оскільки слідчий суддя правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, з наведенням відповідних мотивів.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

В кримінальному провадженні №0000099 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 393 КК України.

Злочин, в якому підозрюється ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч. 1 ст. 114-1 КК України, передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

На думку суду апеляційної інстанції, задовольняючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 слідчий суддя, дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, що підтверджується наведеними прокурором даними разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку зокрема: клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 17 листопада 2025 року (а.п. 1-11), протоколом огляду місця події від 22-23 вересня 2025 року (а.п. 16-18), документальними матеріалами ІНФОРМАЦІЯ_2 , отриманими на запит слідчого в порядку ст. 93 КПК України від 23 вересня 2025 року (а.п. 19-38), протоколом огляду відеореєстратора від 23 вересня 2025 року (а.п. 39-41), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 23 вересня 2025 року (а.п. 42-43), протоколом пред`явлення потерпілому осіб для впізнання за фотознімками від 23 вересня 2025 року (а.п. 44-45), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 23 вересня 2025 року (а.п. 46-47), протоколом пред`явлення потерпілому осіб для впізнання за фотознімками від 23 вересня 2025 року (а.п. 48-49), протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 23 вересня 2025 року (а.п. 50-51), протоколом огляду від 25 вересня 2025 року (а.с. 54), протоколом огляду від 23 жовтня 2025року (а.с. 55-64), протоколами допиту свідків ОСОБА_15 від 25 вересня 2025 року, свідка ОСОБА_16 від 26 вересня 2025 року, свідка ОСОБА_17 від 30 вересня 2025 року, свідка ОСОБА_18 від 30 вересня 2025 року, свідка ОСОБА_19 від 30 вересня 2025 року, свідка ОСОБА_20 від 30 вересня 2025 року, свідка ОСОБА_21 від 03 жовтня 2025 року, свідка ОСОБА_22 від 04 жовтня 2025 року, свідка ОСОБА_23 від 06 жовтня 2025 року, свідка ОСОБА_24 від 06 жовтня 2025 року, свідка ОСОБА_25 від 08 жовтня 2025 року, свідка ОСОБА_26 від 08 жовтня 2025 року, свідка ОСОБА_27 від 09 жовтня 2025 року, свідка ОСОБА_28 від 10 жовтня 2025 року, протоколом пред`явлення свідку осіб для впізнання за фотознімками від 03 жовтня 2025 року (а.с. 82-83), протоколом пред`явлення свідку осіб для впізнання за фотознімками від 06 жовтня 2025 року (а.с. 89-90), протоколом пред`явлення свідку осіб для впізнання за фотознімками від 06 жовтня 2025 року (а.с. 94-96), протоколом огляду від 08 жовтня 2025 року (а.с. 99), протоколом огляду відеозаписів з мобільного телефону свідка ОСОБА_25 , які записані на оптичний DVD-R диск від 11 жовтня 2025 року (а.с. 100-109), протоколами пред`явлення свідку осіб для впізнання за фотознімками від 08 жовтня 2025 року (а.с. 110-111), протоколом пред`явлення свідку осіб для впізнання за фотознімками від 10 жовтня 2025 року (а.с. 120-121), повідомленням про підозру від 26 вересня 2025 року (а.с. 122-128) та іншими документами, які наявні в матеріалах провадження.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що слідчий суддя досліджує обставини злочину лише щодо пред`явленої підозри, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування ще триває, встановлюються нові фактичні дані, перевіряються обставини.

На думку суду апеляційної інстанції, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином оцінив в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючі особу підозрюваного ОСОБА_9 в тому числі сімейний стан, перебування на утриманні дитини, та потребу в отриманні лікування.

Сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Так, 25 вересня 2025 року ОСОБА_9 , перед його затриманням, переховуючись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування, а саме вистрибнув із балкону вказаної квартири задля уникнення від кримінальної відповідальності, після чого був затриманий співробітниками УСБУ в Івано-Франківській області.

- п. 2 - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі знищити та/або спотворити дані наявні на віддалених серверах у всесвітній мережі Інтернет, доступ до яких можна отримати через електронні поштові скриньки, профілі в соціальних мережах, Інтернет-месенджери тощо;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їх анкетні дані, внаслідок чого може здійснювати фізичний та моральний тиск;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, вчиненого у воєнний стан. У свою чергу ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може підтримувати контакт з іншими особами, які ймовірно причетні до протиправної діяльності, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їх злочинних дій;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінальних правопорушень, відомостей, що характеризують особу підозрюваного, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності з ст. 199 КПК України в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора про те, що ризики згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України з часу застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу зменшилися але не перестали існувати до теперішнього часу, що в свою чергу виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.

Стороною захисту не наведено вагомих підстав вважати, що обставини, які вказували на наявність заявлених прокурором ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів, змінилися, та відповідно, вони зменшились, а також, що після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу виникли нові обставини.

Суд апеляційної інстанції враховує, що завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_9 перешкоджали вагомий об`єм слідчих (розшукових) дій, процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів, їх аналіз та оцінку.

Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до ОСОБА_9 іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Стороною захисту не спростовано мотивів слідчого судді про неможливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

В ухвалі слідчого судді зазначено належне мотивування про неможливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, проаналізовано доводи сторони захисту.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність судового рішення та не є підставою для скасування такого.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя провів ретельний аналіз наявності підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , і з огляду на його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, їх обставини, тяжкість, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого.

Твердження сторони захисту про необхідність зміни запобіжного заходу враховуючи незадовільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_9 , колегія суддів не може прийняти до уваги. Така обставина не може бути підставою для прийняття відповідного судового рішення, оскільки стороною захисту не надано будь-яких документів, які підтверджують неможливість лікування особи в установі виконання покарань.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Керівництво установи виконання покарань забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах установ виконання покарань (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Керівництво установи виконання покарань забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини установи виконання покарань закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини установи виконання покарань готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва установи виконання покарань.

Даних про неможливість отримання лікування в умовах обрання відповідного запобіжного заходу запобіжного заходу стороною захисту не надано, тому це не може бути підставою для зміни запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_9 .

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

За таких обставин, ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , що діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000099 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 393 КК України- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5