КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6287/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 липня 2025 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

представника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.07.2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на майно ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , вилучене 17.06.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1. Мобільний телефон марки «Iphone 12» моделі «MGG53LL/A» із серійним номером DNPDPKTCODXP, з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ;

2. Мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro» моделі «MGK13LL/A» із серійним номером НОМЕР_3 ;

3. Мобільний телефон марки «Iphone 13» IMEI: НОМЕР_4 ;

4. Банківські картки № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ;

5. Банківські картки № НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , НОМЕР_30 , НОМЕР_31 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , НОМЕР_35 , НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , НОМЕР_38 , НОМЕР_39 , НОМЕР_40 , НОМЕР_41 ;

6. Аркуш паперу формату А 4, на якому містяться рукописні записи.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.07.2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що з копією оскаржуваного рішення ознайомилася 01.08.2025 року, а подана апеляційна скарга 05.08.2025 року.

Автор апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала винесена без належних на те правових підстав, суперечить вимогам кримінально процесуального закону.

Матеріали клопотання не містять даних про повідомлення про підозру ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , не заявлено цивільного позову, не долучено жодного протоколу допиту свідків, за даними яких можна було стверджувати про вчинення такими особами кримінального правопорушення.

Крім того, стороною обвинувачення не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити у повному обсязі, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001100 від 14.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що за інформацією Департаменту міграційної поліцїі України, отриманої шляхом обміну відомостями через інформаційну платформу «SIENA» від правоохоронних органів Королівства Іспанія (далі - Іспанія) щодо розслідування кримінальної справи під кодовою назвою «Sunflower» («Соняшник») стосовно злочинної групи, до складу якої входять громадяни України та іноземних держав, яка організувала та реалізує злочинну схему, направлену на легалізацію (відмивання) доходів, отриманих від протиправної діяльності шляхом вербування громадян України з метою оформлення останніх в статусі «тимчасового захисту» для відкриття банківських рахунків.

Досудовим розслідуванням зазначено, що вищевказані особи, діючи умисно, за попередньою змовою, реєструють підставних осіб (їх дані) в гральних закладах, а відтак здійснюють грошові транзакції під виглядом виграшів на банківські рахунки, якими ж самі розпоряджаються.

Таким чином, уповноваженими органами Іспанії встановлені факти скоєння шахрайських дій та «відмивання» коштів, отриманих злочинним шляхом. Не виключається, що ця злочинна організація може «відмивати» доходи від інших злочинних дій, у тому числі міжнародними злочинними організаціями чи спілками.

Раніше, вказана група початково використовувала персональні дані громадян Іспанії, але змінили свої методи, оскільки іспанці, коли підозрювали чи дізнавалися про те, що хтось без згоди використовує їх дані, заявляли про злочин до Національної поліції Іспанії.

Згодом, вищевказані особи стали привозити до Іспанії українських жінок, аби ті попросили прихистку, отримуючи статус тимчасового захисту. Цей правовий статус забезпечує громадянам України низку прав і серед іншого, їм присвоюється ідентифікаційний номер іноземця (NIE). З цим номером іноземця вони можуть вчиняти в Іспанії безліч юридичних дій, в тому числі відкривати банківські рахунки на своє ім?я. Впродовж кількох місяців було помічено, що згадані вище особи купують громадянкам України квитки на авіарейси до Іспанії, оплачують їхнє проживання та супроводжують їх до банку для відкриття поточних рахунків. Згодом, вказані жінки залишають ОСОБА_11 , а підозрювані продовжують використовувати їхні документи та рахунки для здійснення фінансових операцій.

В ході проведення досудового розслідування та виконання доручень слідчого оперативними працівниками Департаменту міграційної поліції Національної поліції України встановлено, що до вказаної злочинної діяльності можуть бути причетні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 здійснює вербування українських жінок для виїзду до Іспанії з метою їх подальшого втягнення у злочинну діяльність на території Іспанії, а також здійснює перевезення останніх до кордону для відправки до Іспанії. ОСОБА_6 є братом однієї із учасниць групи, яка здійснює незаконну діяльність, пов?язану із легалізацією (відмиванням) коштів на території Іспанії та контактує з останньою з приводу завербованих жінок. ОСОБА_10 здійснює вербування українських жінок для виїзду до Іспанії з метою їх подальшого втягнення у злочинну діяльність. Також, встановлено, що ОСОБА_10 , будучи працівником магазину одягу «Доміно», здійснює вербування жінок, які є в тому числі клієнтами магазину та переправляє останніх до Іспанії з метою подальшого оформлення останнім статусу «тимчасового захисту» для оформлення банківських карток, які використовуються для легалізації доходів, отриманих злочинним шляхом. Завербованих жінок остання передає учаснику групи, який здійснює незаконну діяльність на території Іспанії.

18.06.2025 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду міста Києва про накладення арешту на майно ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , вилучене 17.06.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1. Мобільний телефон марки «Iphone 12» моделі «MGG53LL/A» із серійним номером DNPDPKTCODXP, з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ;

2. Мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro» моделі «MGK13LL/A» із серійним номером НОМЕР_3 ;

3. Мобільний телефон марки «Iphone 13» IMEI: НОМЕР_4 ;

4. Банківські картки № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ;

5. Банківські картки № НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , НОМЕР_30 , НОМЕР_31 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , НОМЕР_35 , НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , НОМЕР_38 , НОМЕР_39 , НОМЕР_40 , НОМЕР_41 ;

6. Аркуш паперу формату А 4, на якому містяться рукописні записи.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.07.2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на майно ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , вилучене 17.06.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1. Мобільний телефон марки «Iphone 12» моделі «MGG53LL/A» із серійним номером DNPDPKTCODXP, з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ;

2. Мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro» моделі «MGK13LL/A» із серійним номером НОМЕР_3 ;

3. Мобільний телефон марки «Iphone 13» IMEI: НОМЕР_4 ;

4. Банківські картки № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ;

5. Банківські картки № НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , НОМЕР_30 , НОМЕР_31 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , НОМЕР_35 , НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , НОМЕР_38 , НОМЕР_39 , НОМЕР_40 , НОМЕР_41 ;

6. Аркуш паперу формату А 4, на якому містяться рукописні записи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, оскільки воно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, всупереч доводам представника, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Метою накладення арешту у поданому клопотанні прокурор зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких просить апелянт скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам апелянта, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 липня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на майно ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , вилучене 17.06.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1. Мобільний телефон марки «Iphone 12» моделі «MGG53LL/A» із серійним номером DNPDPKTCODXP, з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ;

2. Мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro» моделі «MGK13LL/A» із серійним номером НОМЕР_3 ;

3. Мобільний телефон марки «Iphone 13» IMEI: НОМЕР_4 ;

4. Банківські картки № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ;

5. Банківські картки № НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , НОМЕР_30 , НОМЕР_31 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , НОМЕР_35 , НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , НОМЕР_38 , НОМЕР_39 , НОМЕР_40 , НОМЕР_41 ;

6. Аркуш паперу формату А 4, на якому містяться рукописні записи, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3