Справа № 572/4133/25
Провадження № 1-кп/572/473/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року

Сарненський районний суд Рівненської області у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальні акти у кримінальному провадженні № 0000120 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого, одруженого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 21.05.2025 приблизно о 15 год., перебуваючи в лісовому масиві, що поблизу с. Обірки Сарненського району Рівненської області, знайшов два поліетиленові пакетики з кристалічною (порошкоподібною) речовиною білого кольору, яка в своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 20,686 г., що відповідно до таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (у редакції наказу МОЗ України № 634 від 29.07.2010) являється особливо великим розміром.

Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи мотив, спрямований на незаконне поводження з наркотичними засобами, діючи в всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2009 № 589, не маючи передбаченого законом дозволу (ліцензії) на здійснення діяльності, пов`язаної із культивуванням рослин, розробленням, виробництвом, виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), ввезенням на територію України, вивезенням з її території, транзитом через територію України, використанням, знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, включених до переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, ОСОБА_4 перебуваючи у вищевказаному лісовому масиві 21.05.2025 приблизно о 15 годині умисно, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, підібрав (придбав), знайдену ним особливо небезпечну психотропну речовину PVP у особливо великих розмірах, загальною масою 20,686 г., поклав до кишені своїх штанів та став незаконно зберігати при собі без мети збуту для власного вживання за допомогою скляної трубки, яку також зберігав при собі та яка містила нашарування речовин, які в своєму складі містять особливо-небезпечну психотропну речовину PVP масою 0,0589 г. які зберігав до 17 год. 21.05.2025, тобто до моменту виявлення та вилучення особливо небезпечної психотропної речовини працівниками поліції.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються судом за ч. З ст. 309 КК України , як умисне незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини PVP у особливо великих розмірах, загальною масою 20,7449 г. без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, просив суд здійснювати розгляд з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Йому роз`яснено та зрозуміло неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав обвинувальний акт, просив суд, з урахуванням думки обвинуваченого, здійснювати розгляд, ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, вирішити долю речових доказів. Прокурор не оспорював фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку роз`яснено та зрозуміла.

Адвокат обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав позицію ОСОБА_4 та не заперечував проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За приписами ч. 2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим за ч. 3 ст. 309 КК України, повідомлення ним фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, не є складним, є одноепізодним, обвинувачений розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні. Відтак, у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності й істинності позиції обвинуваченого з цього питання.

Таким чином, відповідно до ст. 22 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 309 КК України.

При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення,яке згідно зі ст.12ККУкраїни відноситься до тяжких злочинів. Також суд враховує особу обвинуваченого,а саме те,що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше несудимий, офіційно працевлаштований,, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей,.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкції ч. 3 ст. 309 КК України. у виді позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 КК України та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків..

На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, долю речових доказів вирішити згідно ст.. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 373, 374, 615 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили речові докази 2 поліетиленових пакети з білою порошкоподібною речовиною та скляну трубку - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів в розмірі 9 805 (дев`ять тисяч вісімсот п`ять) грн. 40 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя