КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4696/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОК «ЖБК «Моя Мрія», ТОВ «КЮСАЙД» на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 30 травня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000365 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 30 травня 2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна.

Накладено арешт, із забороною відчуження та розпорядження земельними ділянками з кадастровими номерами :03:001:0476, :03:001:0478, :03:001:0480, які на праві власності належать ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ), земельна ділянка із кадастровим номером :03:001:0477, яка на праві власності належить ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ), земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0479, яка на праві власності належить ОК «ЖБК «Моя Мрія» (), земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0468, яка на праві власності належить ТОВ «КЮСАЙД» (), а також з забороною будівництва на них об`єктів нерухомості.

Встановлено заборону особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно зазначених земельних ділянок.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОК «ЖБК «Моя Мрія», ТОВ «КЮСАЙД» подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що у даному кримінальному провадженні безпідставно розпочалися слідчі дії, позаяк невідповідність інформації у ЄДЕСББ не є злочином, а може мати наслідком лише притягнення до адміністративної або дисциплінарної відповідальності.

Вказує також, що слідчим суддею не враховано, що власники майна не мають жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, а земельні ділянки не мають ознак речового доказу, не зберегли на собі слідів кримінального правопорушення.

Звертає увагу на те, що на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0476 побудовано житловий будинок, а тому слідчий суддя не врахував всі фактичні обставини під час накладення арешту на земельні ділянки та співмірність накладеного арешту втручанню у право власності.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки 30.05.2025 року оскаржувану ухвалу постановлено без участі власників майна, а апеляційну скаргу представник власників майна подав до суду 11.06.2025 року, відтак, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді, заслухавши пояснення представника власників майна ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000365 від 24.10.2024 за ч. 3 ст. 362 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи подають до порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (ЄДЕСББ) документи щодо будівельних робіт, які не відповідають дійсності.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження є достатні підстави вважати, що до Порталу ЄДЕСББ подано документи, які не відповідають дійсності, а саме щодо визначення класу наслідків (відповідальності) по об`єкту будівництва: Будівництво садового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: Київська область Бориспільський район, Золочівська територіальна громада на земельних ділянках із кадастровими номерами :03:001:0476, :03:001:0477, :03:001:0478, :03:001:0479, :03:001:0480, :03:001:0468.

Згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки із кадастровими номерами: :03:001:0476 та :03:001:0478, :03:001:0480 на праві власності належать ОСОБА_7 , а земельна ділянка із кадастровим номером :03:001:0477, на праві власності належить ОСОБА_8 , земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0479 на праві власності належить ОК «ЖБК «Моя Мрія», земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0468 на праві власності належить ТОВ «КЮСАЙД».

Враховуючи вищевикладене та те, що земельні ділянки з вищевказаними кадастровими номерами є об`єктом кримінально протиправних дій винесено постанову про визнання вказаних земельних ділянок речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 30 травня 2025 року накладено арешт, із забороною відчуження та розпорядження земельними ділянками з кадастровими номерами :03:001:0476, :03:001:0478, :03:001:0480, які на праві власності належать ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ), земельна ділянка із кадастровим номером :03:001:0477, яка на праві власності належить ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ), земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0479, яка на праві власності належить ОК «ЖБК «Моя Мрія» (), земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0468, яка на праві власності належить ТОВ «КЮСАЙД» (), а також з забороною будівництва на них об`єктів нерухомості.

Встановлено заборону особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно зазначених земельних ділянок.

Однак, з такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися, з огляду на таке.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя не дотримався та не врахував, що прокурор до клопотання про арешт майна не надав достатні, на даному етапі досудового розслідування, докази на підтвердження того, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0476, :03:001:0478, :03:001:0480, які на праві власності належать ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ), земельна ділянка із кадастровим номером :03:001:0477, яка на праві власності належить ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ), земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0479, яка на праві власності належить ОК «ЖБК «Моя Мрія» (), земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0468, яка на праві власності належить ТОВ «КЮСАЙД» (), відповідають критеріям, зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, є предметом та доказом розслідуваного кримінального правопорушення.

Посилання прокурора в постанові про визнання майна речовим доказом на те, що вказані земельні ділянки можуть бути забудовані з порушенням містобудівного та земельного законодавства є безпідставними, оскільки матеріали судового провадження не містять належного підтвердження таких даних.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя не врахував, що хоча прокурором додано до клопотання постанову про визнання вищевказаних земельних ділянок речовими доказами, однак таке визнання їх речовим доказом у кримінальному провадженні носить лише формальний характер, оскільки прокурор жодним чином не обґрунтував можливість їх використання як доказу у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що будь-які дані, що вищезазначені можуть бути об`єктом вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або набуті їх власниками кримінально протиправним шляхом, в матеріалах провадження відсутні.

Крім цього, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника майна, не врахував, що накладеним арештом було порушено право ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОК «ЖБК «Моя Мрія» (), ТОВ «КЮСАЙД» () на володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, позаяк правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для арешту вищевказаного майна органом досудового розслідування не доведено, колегія суддів доходить висновку про те, що в задоволенні клопотання прокурора про арешт слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, з огляду на однобічність, неповноту і необ`єктивність судового розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 30 травня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора та накладено арешт, із забороною відчуження та розпорядження земельними ділянками з кадастровими номерами :03:001:0476, :03:001:0478, :03:001:0480, які на праві власності належать ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ), земельна ділянка із кадастровим номером :03:001:0477, яка на праві власності належить ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ), земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0479, яка на праві власності належить ОК «ЖБК «Моя Мрія» (), земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0468, яка на праві власності належить ТОВ «КЮСАЙД» (), а також з забороною будівництва на них об`єктів нерухомості, та встановленням заборони особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно зазначених земельних ділянок - скасуванню, як незаконна та необґрунтована, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000365 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Поновити представнику ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОК «ЖБК «Моя Мрія», ТОВ «КЮСАЙД» строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 30 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОК «ЖБК «Моя Мрія», ТОВ «КЮСАЙД» задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 30 травня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 про арешт майна - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_12

Судді:

ОСОБА_13 ____________