Провадження № 11-сс/4823/660/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2025 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11.02.2026 до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ), раніше не судимого,

та визначено розмір застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 грн.

Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що з урахуванням особи підозрюваного, який, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує у разі визнання винуватим, беручи до уваги міцність його соціальних зв`язків у місці постійного проживання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, беручи до уваги принцип безпосередності дослідження, може незаконно впливати на свідків або підбурювати осіб, які не були свідками кримінального правопорушення до дачі неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій або іншим чином чинити перешкоди кримінальному провадженню, врахувавши особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, який не перешкоджає утримання його під вартою, обсяг повідомленої підозри та дійшов висновку про необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Не погодившись із рішенням суду, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і постановити нову, якою обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації.

В обґрунтування вимог указує на неврахування слідчим суддею доводів сторони захисту про те, що прокурором не доведено чому мета застосування запобіжного заходу не може бути досягнута за умови відсутності запобіжного заходу або застосування більш м`якого. Слідчим суддею не зазначено чим доводяться ризики, на які посилався слідчий, не вказано врахування одних і відхилення інших доказів, не обґрунтовано мету та підстави застосування тримання під вартою, що не може бути визнано обґрунтованим та вмотивованим.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених в ній підстав, думку прокурорів, які просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У провадженні СУ ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000773 від 12.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, що 12.12.2025 о 18:25, ОСОБА_9 , керуючи спеціалізованим вантажним сідловин тягачем « MAN NGX 18.440», р.н. НОМЕР_1 у зчепленні з навіпричепом, р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. 1-ї Танкової бригади у м. Чернігові та проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля щоб дати дорогу пішоходам, для яких створив своїми діями небезпеку, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала проїзну частину дороги на нерегульованому пішохідному переході та у результаті ДТП отримала тілесні ушкодження, від яких померла в лікарні.

12.12.2025 ОСОБА_9 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України та 13.12.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий, повідомивши ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які у своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Під час прийняття рішення про задоволення клопотання слідчого слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, особу підозрюваного, наявність обґрунтованих ризиків, на які посилався слідчий, визнавши їх доведеними прокурором із посиланням на докази, вагомість яких є достатньою на даній стадії кримінального провадження для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

При цьому враховується, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні у майбутньому.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні. При цьому була розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів, але аналіз наданих матеріалів не забезпечив такої.

Колегія суддів вважає, що всупереч твердженням апелянта, прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування на даній стадії кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , при цьому слідчим суддею враховані всі обставини, з яким закон пов`язує вирішення питання про обрання запобіжного заходу, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу.

Усі докази, які стосуються вирішення питання про запобіжний захід, слідчим суддею досліджені та знайшли свою оцінку, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

Крім того, Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» вказала, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме: встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягнення цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

При прийнятті рішення, слідчим суддею вірно враховані обставини, з якими закон пов`язує визначення застави, та визначено її розмір, достатній для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у разі її внесення.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11.02.2026 року із визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4