Справа № 357/6632/19
У Х В А Л А

25.09.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001068 від 27.02.2017 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Микулинці, Літинського району,Вінницької області, громадянина України, з повною вищою освітою, не судимого, працюючий лікарем-анестезіологом анестезіологічного відділення без ліжок для інтенсивної терапії КЗ КОР «Білоцерківський обласний онкологічний диспансер», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и в:

У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001068 від 27.02.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що згідно із наказом від 01 квітня 2010 року за №79-к по КЗ КОР «Білоцерківський обласний онкологічний диспансер» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зараховано на посаду лікаря-анастезіолога анестезіологічного відділення без ліжок для інтенсивної терапії з 01.04.2010.

Відповідно до посадової інструкції лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення без ліжок для інтенсивної терапії КЗ КОР Білоцерківський обласний онкологічний диспансер», затвердженої 01 березня 2013 року головним лікарем ОСОБА_7 та погодженої головою профспілкового комітету ОСОБА_8 , лікар-анестезіолог анестезіологічного відділення без ліжок для інтенсивної терапії призначається на посаду коли поийшов спеціальну підготовку в інтернатурі з анестезіології і має сертифікат спеціаліста лікаря-анестезіолога, та звільняється з посади головним лікарем, підпорядковується безпосередньо завідувачу відділенням анестезіології, а також безпосередньо заступнику головного лікаря з медичної частини та керується у своїй роботі статутом про онкодиспансер, положенням про відділення анестезіології, даною посадовою інструкцією, іншими офіційними документами, затвердженими МОЗ України, Головним управлінням охорони здоровя Київської обласної держадміністрації.

Відповідно до завдань відділення лікар-анестезіолог зобов`язаний: необхідний рівень спеціального обстеження хворих, проведення знеболювання; якісно вести медичну документацію, яка об`єктивно відображає зміни стану хворого, а також послідовність застосування засобів і методів лікування; суворо дотримуватись санітарно-гігієнічних правил у лікувальному процесі; дотримуватись правил і норм професійної етики і деонтології; систематично працювати над підвищенням професійного рівня, знати і вміти користуватися сучасними методами діагностики і лікування, що дозволені для застосування при гострих порушеннях функцій життєво важливих органів і систем, володіти різними варіантами методів знеболювання; проводити огляд хворого в передопераційному періоді, не пізніше як за день до планового оперативного втручання з метою якісного клініко-лабораторного обстеження та передопераційної підготовки, відповідно до графіка операцій; чергувати по закладу як лікар-анестезіолог відповідно до затвердженого графіка чергувань, при виникненні невідкладних станів у хворих, які знаходяться в стаціонарному відділенні надає необхідну допомогу, інформуючи при цьому завідуючого відділення і лікуючого лікаря (п. 2.7); здійснювати ретельний нагляд за станом хворих, які знаходяться в палатах інтенсивної терапії, контролювати життєво важливі функції організму, постійно реєструвати їх у відповідних медичних документах під час операції (знеболення) і післяопераційному періоді до їх відновлення і стабілізації та своєчасно проводити корекцію інтенсивної терапії (п.2.8); при наявності труднощів вибору методу знеболення узгоджувати питання з завідувачем анестезіологічним відділенням, а у разі його відсутності - з лікарем-анестезіологом, який заміняє завідувача; черговий лікар-анестезіолог при відсутності завідувача відділенням виконує його обов`язки і користується його правами; зобов`язаний не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які йому було довірено або які стали відомі у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків, таке зобов`язання чинне після припинення ним діяльності, пов`язаної з персональними даними, крім випадків, установлених законом.

До прав лікаря-анестезіолога віднесено: призначати додаткові обстеження для вибору оптимального методу знеболювання і відповідної програми цілеспрямованої інтенсивної терапії; перевіряти правильність і своєчасність виконання середнім персоналом відділення лікарських призначень і вказівок по лікуванню і догляду за пацієнтом, у випадку невиконання медичним персоналом лікарських призначень, встановлювати причини і доповідати завідувачу відділенням; вносити пропозиції по удосконаленню діагностично-лікувального процесу; подавати пропозиції завідувачу відділенням або безпосередньо головному лікарю з питань покращення діагностично-лікувального процесу, санітарно-просвітньої, організаційно-методичної роботи; проходити різні форми навчання для отримання відповідних фахових знань і підвищення кваліфікації відповідно до чинних наказів МОЗ України.

Лікар-анестезіолог несе відповідальність за нечітке і несвоєчасне виконання своїх обов`язків по організації діагностичного і лікувального процесів, чітке і своєчасне оформлення медичної документації, передбачених положеннями про відділення, правилами внутрішнього трудового розпорядку, даною посадовою інструкцією.

Лікар-хірург-онколог повинен знати чинне законодавство про охорону здоров`я та нормативні документи, що регламентують діяльність закладів охорони здоров`я; правила оформлення медичної документації.

Згідно із статтею 77 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року та Наказу МОЗ України від 19 серпня 1994 року за № 118-С, лікар є медичним працівником.

Встановлено, що 21 лютого 2017 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 була в плановому порядку госпіталізована до загально-хірургічного онкологічного відділення КЗ КОР Білоцерківський обласний онкологічний диспансер», що за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок № 56, з метою хірургічного лікування наявного у неї захворювання: підозра на рак правої молочної залози.

Згідно медичної документації ОСОБА_9 , її лікуючим лікарем у загальному-хірургічному онкологічному відділенні КЗ КОР «Білоцерківський обласний онкологічний диспансер» в період з 21.02.2017 по 26.02.2017 являвся лікар-хірург-онколог ОСОБА_10 ..

Цього ж дня, лікарем-хірургом-онкологом ОСОБА_10 в умовах КЗ КОР «Білоцерківський обласний онкологічний диспансер» проведено оперативне втручання потерпілій ОСОБА_9 з приводу злоякісної пухлини правої молочної залози - секторальна резекція із експрес-біопсією, радикальна роздільно-блочна онкопластична квадратектомія із пахвою ЛАЕ справа (видалення частини тканини молочної залози із вогнищами злоякісних утворень та пахвових лімфатичних вузлів з метастазами в них), після якого потерпіла залишились у відділенні під нагляд лікарів.

Згідно медичної документації ОСОБА_9 , її черговим лікарем у загальному-хірургічному онкологічному відділенні КЗ КОР «Білоцерківський обласний онкологічний диспансер» в період з 21.02.2017 по 22.02.2017 являвся лікар-анестезіолог ОСОБА_3 .

Станом на 06 годину 00 хвилин 22 лютого 2017 року черговий лікар ОСОБА_3 у хворої ОСОБА_9 фіксує ознаки різкого погіршення гемодинаміки, А/Т 60/40 мм рт. ст., та наявні ознаки гіпотонії, тахікардії, блідість шкіри. При цьому, не встановив ознак кровотечі, що призвело до відсутності своєчасного інформування завідуючого відділенням та лікуючого лікаря і, у свою чергу надання відповідної своєчасної медичної допомоги. За таких обставин, ані ОСОБА_3 (в порушення п. п. 2.7, 2.8 Посадової інструкції), ані в подальшому завідуючим відділенням та лікуючим лікарем, негайно не розпочаті заходи по стабілізації гемодинамічних показників у хворої.

Внаслідок несумлінного ставлення до виконання своїх професійних обов`язків лікарем-анестезіологом ОСОБА_3 , всупереч Наказу МОЗ України від 17 вересня 2007 року за № 554, п. 1.1., протоколами NCCN, ESMO (загально Європейськими), що виразились: у не встановленні причини падіння гемодинаміки та не своєчасному повідомленні завідувача відділення, лікуючого лікаря, не надані особисто необхідної допомоги та непроведенні корекції інтенсивної терапії, що обумовило несвоєчасне надання медичної допомоги ОСОБА_9 , а тому - ІНФОРМАЦІЯ_4 настала смерть останньої.

Згідно із висновком експерта від 06 грудня 2018 року за № 08-302/2018 смерть ОСОБА_9 настала в результаті поліорганної недостатності та синдрому дисемінованого внутрішньо-судинного згортання крові (ДВЗ), що стали наслідком гострої крововтрати, яка розвилася за рахунок післяопераційної масивної кровотечі. Це підтверджується ознаками (макро- та мікроскопічні), які встановлені при судово-медичній експертизі трупа.

Таким чином між порушеннями, що були допущені лікарем- анестезіологом анестезіологічного відділення без ліжок для інтенсивної терапії КЗ КОР «Білоцерківський обласний онкологічний диспансер» ОСОБА_3 , при наданні медичної допомоги потерпілій ОСОБА_9 , в супереч Наказу МОЗ України від 17 вересня 2007 року за № 554, п. 1.1., протоколами NCCN, ESMO (загально Європейськими), та стали причиною несвоєчасного та не в повному обсязі надання медичної допомоги по усуненню кровотечі та компенсації крововтрати у хворої (що призвело до незворотних ускладнень та настанню смерті хворої), та настанням її смерті, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого, тобто вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

В судовому засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 просив суд закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та надав письмове клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, так як останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України на підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що йому зрозумілі суть і наслідки звільнення від відповідальності, а саме: що звільнення від кримінальної відповідальності не свідчить про його виправдання або визнання невинуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, що, будучи звільненим від кримінальної відповідальності він вважатиметься таким, що не має судимості, і що вказана обставина закриття провадження є нереабілітуючою.

Прокурор ОСОБА_11 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України на підставі ст. 49 КК, зазначила, що обвинувачений ОСОБА_3 повинен нести відповідальність за свої дії..

Вислухавши думку учасників засідання та дослідивши заявлене клопотання, суд встановив наступне.

За приписом частини 4 статті 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_3 правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та його право заперечувати проти закриття справи з цих підстав, при цьому, останній не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього з вказаних підстав, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання та потерпілої, яка заперечила проти закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що з дня події минули строки притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, суд приходить до висновку про правову обґрунтованість клопотання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Частиною 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій у п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода підозрюваного, обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність лише цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Як і не передбачено можливості суду відмовити у задоволенні відповідного клопотання лише з тих підстав, що проти цього заперечує потерпіла.

Так, відповідно до вимог ст. 49 КК України матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених законом строків давності та відсутність обставин, що порушують перебіг строків давності.

Крім того, особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності також за наявності поряд з цим процесуально-правових підстав, таких як притягнення особи до кримінальної відповідальності, що починається як стадія кримінального провадження з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, та за наявності згоди підозрюваного на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні встановлено, що діяння, які поставлені в провину останньому, дійсно мали місце, діяння містить склад злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 140 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 21 лютого 2017 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 була в плановому порядку госпіталізована до загально-хірургічного онкологічного відділення КЗ КОР Білоцерківський обласний онкологічний диспансер», що за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок № 56, з метою хірургічного лікування наявного у неї захворювання: підозра на рак правої молочної залози.

Згідно медичної документації ОСОБА_9 , її лікуючим лікарем у загальному-хірургічному онкологічному відділенні КЗ КОР «Білоцерківський обласний онкологічний диспансер» в період з 21.02.2017 по 26.02.2017 являвся лікар-хірург-онколог ОСОБА_10 ..

Цього ж дня, лікарем-хірургом-онкологом ОСОБА_10 в умовах КЗ КОР «Білоцерківський обласний онкологічний диспансер» проведено оперативне втручання потерпілій ОСОБА_9 з приводу злоякісної пухлини правої молочної залози - секторальна резекція із експрес-біопсією, радикальна роздільно-блочна онкопластична квадратектомія із пахвою ЛАЕ справа (видалення частини тканини молочної залози із вогнищами злоякісних утворень та пахвових лімфатичних вузлів з метастазами в них), після якого потерпіла залишились у відділенні під нагляд лікарів.

Згідно медичної документації ОСОБА_9 , її черговим лікарем у загальному-хірургічному онкологічному відділенні КЗ КОР «Білоцерківський обласний онкологічний диспансер» в період з 21.02.2017 по 22.02.2017 являвся лікар-анестезіолог ОСОБА_3 .

Станом на 06 годину 00 хвилин 22 лютого 2017 року черговий лікар ОСОБА_3 у хворої ОСОБА_9 фіксує ознаки різкого погіршення гемодинаміки, А/Т 60/40 мм рт. ст., та наявні ознаки гіпотонії, тахікардії, блідість шкіри. При цьому, не встановив ознак кровотечі, що призвело до відсутності своєчасного інформування завідуючого відділенням та лікуючого лікаря і, у свою чергу надання відповідної своєчасної медичної допомоги. За таких обставин, ані ОСОБА_3 (в порушення п. п. 2.7, 2.8 Посадової інструкції), ані в подальшому завідуючим відділенням та лікуючим лікарем, негайно не розпочаті заходи по стабілізації гемодинамічних показників у хворої.

Внаслідок несумлінного ставлення до виконання своїх професійних обов`язків лікарем-анестезіологом ОСОБА_3 , всупереч Наказу МОЗ України від 17 вересня 2007 року за № 554, п. 1.1., протоколами NCCN, ESMO (загально Європейськими), що виразились: у не встановленні причини падіння гемодинаміки та не своєчасному повідомленні завідувача відділення, лікуючого лікаря, не надані особисто необхідної допомоги та непроведенні корекції інтенсивної терапії, що обумовило несвоєчасне надання медичної допомоги ОСОБА_9 , а тому - ІНФОРМАЦІЯ_4 настала смерть останньої.

Згідно із висновком експерта від 06 грудня 2018 року за № 08-302/2018 смерть ОСОБА_9 настала в результаті поліорганної недостатності та синдрому дисемінованого внутрішньо-судинного згортання крові (ДВЗ), що стали наслідком гострої крововтрати, яка розвилася за рахунок післяопераційної масивної кровотечі. Це підтверджується ознаками (макро- та мікроскопічні), які встановлені при судово-медичній експертизі трупа.

Таким чином між порушеннями, що були допущені лікарем- анестезіологом анестезіологічного відділення без ліжок для інтенсивної терапії КЗ КОР «Білоцерківський обласний онкологічний диспансер» ОСОБА_3 , при наданні медичної допомоги потерпілій ОСОБА_9 , в супереч Наказу МОЗ України від 17 вересня 2007 року за № 554, п. 1.1., протоколами NCCN, ESMO (загально Європейськими), та стали причиною несвоєчасного та не в повному обсязі надання медичної допомоги по усуненню кровотечі та компенсації крововтрати у хворої (що призвело до незворотних ускладнень та настанню смерті хворої), та настанням її смерті, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Дії ОСОБА_3 , кваліфікуються, як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого, тобто вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Вказані обставини свідчать про те, що з дня вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, який відносяться до категорії нетяжких злочинів, а події мали місце в 2017 році, тобто минуло понад вісім років, крім того, по справі відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності.

Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених ст. 49 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до висновку, що клопотання захисника та обвинуваченого підлягає задоволенню, а справа закриттю, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відносяться до нетяжких злочинів, а з дня його вчинення минуло понад вісім років, що є підставою, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Обставин, які б виключали звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 140 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності судом не встановлено.

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України від суду не вимагається встановлення факту, що певне правопорушення мало місце, чи факту вчинення особою певного кримінального правопорушення.

Специфіка інституту звільнення особи від кримінальної відповідальності саме й полягає в тому, що за наявності певних визначених у законі умов особа звільняється від такої відповідальності, а кримінальне провадження закривається, раніше від тієї стадії, коли вказані факти можуть та/чи мають бути належним чином встановлені, доведені, підтверджені.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 вказала, що згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 758/6166/22.

Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених ст. 49 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а справа закриттю, оскільки з дня вчинення злочину минуло понад вісім років, що є підставою, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Закриваючи провадження, суд залишає без розгляду заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, роз`яснюючи, що вона не позбавлена права заявити такий позов в порядку цивільного судочинства.

На підставі ст. 49 КК України, керуючись ст. ст. 284, 285-286, 288, 372, 395 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності та закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001068 від 27.02.2017 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, від кримінальної відповідальності за інкриміноване їй кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КК України, в кримінальному провадженні № 0001068 від 27.02.2017, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0001068 від 27.02.2017, відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу, що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає праву на їх звернення до суду із аналогічним відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена в Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня її оголошення через Білоцерківський міськрайонний суду Київської області.

Повний текст ухвали суду проголошено 30 вересня 2025 року в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

СуддяОСОБА_12