Справа №337/4179/25
Номер провадження 1-і/337/14/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: захисника -адвоката ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна обвинуваченого,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 14.06.2025 року за №0001169 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст.286 КК України, за яким наразі триває підготовче провадження.

В кримінальному провадженні представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заявив цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення шкоди, заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням, в якому просить стягнути на користь позивача (потерпілої) ОСОБА_6 відшкодування витрат на лікування в розмірі 45000 грн. та моральної шкоди в розмірі 215000 грн, заподіяної їй обвинуваченим в ході вчинення кримінального правопорушення.

24 грудня 2025 року судом постановлено ухвалу, якою забезпечено позов ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, шляхом накладення арешту на належне відповідачу (обвинуваченому) ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) майно, у межах суми заявлених позовних вимог - 260000 грн (двісті шістдесят тисяч гривень).

29.12.2025 року захисник обвинуваченого звернувся з клопотанням, в якому просить скасувати арешт з майна обвинуваченого ОСОБА_5 , який накладено відповідно до ухвали Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24 грудня 2025 року по справі ЄУН № 337/4179/2, Провадження 1-і/337/13/25.

В обґрунтування клопотання зазначено, що клопотання представника потерпілого не відповідало вимогам ст. 171 КПК України, а тому суд повинен був його повернути заявнику. Крім того арешт накладено на майно неналежного відповідача, цивільно - правова відповідальність обвинуваченого застрахована згідно полісу № 223164651 в страховій компанії «Арсенал страхування». Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров`ю - 320 000 гривень, майну - 160 000 гривень. Сума цивільного позову і матеріальної, і моральної шкоди на думку потерпілої -260 000 гривень (і розмір якої достатньо не обґрунтований) - менше за ліміт відповідальності страхової компанії. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. 17 червня 2025 року під час проведення досудового слідства по кримінальному провадженню, яке станом на сьогодні розглядається в Хортицькому районному суді м.Запоріжжя, слідчим суддею Дніпровського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_8 , було винесено ухвалу відповідно до якої було накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_5 - автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_3 2014 року випуску, в тому числі і з метою забезпечення цивільного позову. Відповідно до ухвали ОСОБА_5 позбавлений права користування, володіння, розпорядження зазначеним автомобілем. 14 липня 2025 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м.Запоріжжя зазначений арешт був частково знятий в частини можливості користування автомобілем. Таким чином, станом на 24 грудня 2025 року, на майно обвинуваченого - автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_3 2014 року випуску, накладено арешт в частині заборони його розпорядження. Відповідно до даних з офіційного сайту продажів автомобіля, його вартість нівелює від 375 600 гривень до 751 200 гривень. Розмір заявленого цивільного позову 260 000 гривень. Вартість арештованого майна - мінімум 375 600 > 260 000 цивільного позову більше у 1.5 рази. ОСОБА_5 одружений, є інвалідом 3-ї групи, постраждав внаслідок війни і є внутрішньо переміщеною особою, місце постійного проживання - окуповано загарбниками, що змушує його орендувати квартиру, виховує малолітню доньку, яка через війну не ходить до дитячого садочку, а дружина змушена займатися лише дитиною і позбавлена можливості працювати, його родина залишилася без засобів для існування.

Відповідно до ст.174 ЦПК України обвинувачений, його захисник, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час судового провадження розглядається судом не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, їх захисника, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого просив задовольнити клопотання з доводів, що викладені у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить задовольнити клопотання, зазначивши, що виконавцем накладений арешт на його заробітну плату.

Інші учасники у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з заявами про відкладення не зверталися.

При вирішенні клопотання про скасування арешту майна суд враховує наступне.

Ухвалою суду від 24 грудня 2025 року було постановлено забезпечити позов ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, шляхом накладення арешту на належне відповідачу (обвинуваченому) ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) майно, у межах суми заявлених позовних вимог - 260000 грн (двісті шістдесят тисяч гривень).

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При накладенні арешту суд врахував, що позовна заява потерпілої мала відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються позовні вимоги вимоги, суд встановить під час ухвалення рішення по суті спору.

Накладення арешту на майно боржника у межах заявлених позовних вимог був та залишається спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, унеможливлює відчуження належного обвинуваченому майна, на яке може бути звернено стягнення за вироком суду, однак не позбавляє можливості користуватися ним, тому забезпечує збалансованість інтересів сторін.

При цьому судом не було визначене конкретне майно в межах заявлених позовних вимог слід було накласти арешт, визначення такого майна є дискреційним повноваженням виконавця, який вжив заходів щодо виконання рішення суду.

Разом з тим, право накладати арешт на майно боржника надано державному та/або приватному виконавцеві Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно п.п. 12 п.2 розділу І Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої постановою правління НБУ №162 від 09.07.2022 передбачено, що поточний рахунок - рахунок (включаючи рахунок із спеціальним режимом використання), що відкривається банком клієнту для зберігання коштів і виконання платіжних операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно п. 69 вказаної Інструкції, банк відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат у порядку, визначеному в п. 60 розділу V Інструкції, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

За змістом ст.73 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення не може бути звернено на такі виплати:1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Отже, виконавці мають право накладати арешти на грошові кошти на будь-які рахунки, крім коштів на рахунках із спеціальним режимом, до яких належать рахунки для виплати заробітної плати, соціальних виплат та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до бюджету України.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

В силу Конвенції про захист заробітної плати № 95 заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для отримання працівника і його сім`ї (п.2 ст.10 Конвенції).

Отже, одними з рахунків на які не можна накладати арешт - є рахунки з яких працівник отримує заробітну плату та соціальні виплати.

Вирішуючи питання щодо скасування арешту з майна, суд насамперед враховує, що арешт майна це тимчасовий захід, який має наслідком накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. У разі вжиття такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування майном і не позбавляється їх.

При цьому, доводи щодо залишення обвинуваченого та його родини без засобів існування шляхом накладання на рахунок з якого ОСОБА_5 отримує заробітну плату, є слушними, оскільки накладення арешту на заробітну плату в силу перерахованих норм не є можливим, а тому таких арешт підлягає скасуванню.

Також суд враховує, що 17 червня 2025 року під час проведення досудового слідства по кримінальному провадженню слідчим суддею Дніпровського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_8 , було винесено ухвалу, відповідно до якої було накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_5 - автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_3 2014 року випуску, в тому числі і з метою забезпечення цивільного позову.

14 липня 2025 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м.Запоріжжя зазначений арешт був частково знятий в частини можливості користування автомобілем.

Як вбачається з тесту ухвали суду від 14 липня 2025 року, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя виходив з того, що даний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, та має значення для забезпечення доказів, а метою накладення арешту на майно є забезпечення можливості проведення експертиз. Також з матеріалів справи встановлено, що власником вказаного вище автомобіля є ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, який керував цим автомобілем в момент ДТП, і для забезпечення збереження транспортного засобу, як речового доказу по справі, а також не порушення прав власника та користувача цього майна, цілком виправданим буде зняття арешту в частині користування даним транспортним засобом без права розпорядження ним та відчуження. Такий висновок не буде процесуальною перешкодою для забезпечення належного правового статусу автомобіля у цьому провадженні як речового доказу.

Отже, накладення арешту на транспортний засіб на автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_3 2014 року, який належить обвинуваченому ОСОБА_5 на досудовому слідстві було обумовлене метою забезпечення належного правового статусу автомобіля у цьому провадженні як речового доказу, а не як для забезпечення цивільного позову, який навіть на час накладення арешту не був заявлений потерпілою.

Крім того, питання щодо долі речового доказу суд повинен вирішити в рішенні суду, у той час як у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. ( ч.7,8 ст.158 ЦПК України)

При цьому виконавець, який виконував ухвалу суду про накладення арешту в межах заявлених позовних вимог 260000 грн, мав можливість визначити таким майном автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_4 р, та накласти на нього арешт з метою забезпечення цивільного позову.

Доводи щодо статусу у ОСОБА_5 неналежного відповідача підлягають оцінки судом під час вирішення заявлених позовних вимог та не є підставою для скасування арешту. Відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Отже, у разі, якщо обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник вважають, що забезпеченням позову обвинуваченому можуть бути заподіяні відповідні збитки, та у разі відмови у позові, майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, останні не позбавлені права звернути до суду з заявою щодо застосування зустрічного забезпечення.

Таким чином, суд вважає, що наразі накладення арешту на майно обвинуваченого у межах заявлених вимог, крім арешту на рахунки, з яких він отримує заробітну плату та соціальні виплати, на які не може бути звернуто стягнення, не завдають йому шкоди, не позбавляють конституційних прав на володіння та користування відповідним майном, на отримання доходу у вигляді заробітної плати, а лише тимчасово обмежують його право реалізувати вказане майно третім особам, а тому підстави для скасування арешту з майна, крім арешту з рахунку, на який обвинуваченому перераховується заробітна плата ТОВ «Запоріжелектропостачання» та соціальні виплати, згідно переліку, встановленому в ст.73 Закону України «Про виконавче провадження», наразі відсутні.

Керуючись ст. 174 КПК України суд,

У Х В А Л И В:

Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з майна обвинуваченого -задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений при виконанні ухвали суду від 24 грудня 2025 року з рахунків, на які обвинуваченому ОСОБА_5 перераховується заробітна плата ТОВ «Запоріжелектропостачання» та соціальні виплати, згідно переліку, встановленому в ст.73 Закону України «Про виконавче провадження».

Залишивши арешт, накладений ухвалою суду від 24 грудня 2025 року, Справа №337/4179/25 Номер провадження 1-і/337/13/25, з метою забезпечення позову ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, шляхом накладення арешту на належне відповідачу (обвинуваченому) ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) майно, крім арешту на заробітну плату та соціальні виплати у межах суми заявлених позовних вимог - 260000 грн (двісті шістдесят тисяч гривень).

Копію ухвали направити учасникам провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині накладення арешту, проте апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня постановлення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1