Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Представником ТОВ «Спецпроект-Інвест» (РНОКПП 32735530) (далі Товариство) адвокатом ОСОБА_3 подано до Подільського районного суду міста Києва клопотання про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000170, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 364-1, Кримінального кодексу України, а саме 100 % статутного капіталу, який накладений ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14.08.2023 у справі № 758/9353/23.

Як вказано у клопотанні, накладення арешту було зумовлено тим, що влітку 2023 року невстановленими особами було здійснено перереєстрацію частки Товариства у розмірі 100 % на ОСОБА_4 . Натомість пізніше права ОСОБА_5 як власника та директора Товариства було поновлено, оскільки на день подання клопотання останній є директором та одним із засновників Товариства.

Водночас накладений арешт унеможливлює здійснення засновниками реєстраційних дій щодо Товариства, що має негативний вплив на господарську діяльність.

Тому, як вказано у клопотанні, арешт є таким, в подальшому застосуванні якого відпала потреба й відсутня потреба провадження запобіжного заходу.

В судові засідання 22.08.2025 та 26.08.2025 прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва, адвокат ОСОБА_3 не з`явилися. Про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Слідчий суддя ухвалив розглядати скаргу за відсутності представника Подільської окружної прокуратури м. Києва, оскільки його неявка в силу ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги, а також за відсутності заявника.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Загальні правила (засади) застосування заходів забезпечення визначені ст. 132 КПК України, за змістом ч. 3 якої: застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням; а за змістом ч. 5 якої: для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою цієї ж статті КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

До того ж, кримінальний процесуальний закон передбачає можливість скасування арешту майна, зокрема підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано

(ч. 1 ст. 174 КПК України); суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч. 4 ст. 174 КПК України).

Таким чином, підстави, період (час), уповноважені приймати рішення органи (їх посадові особи), об`єкти і суб`єкти власності, порядок прийняття рішень та їх перегляду (скасування), а також інші елементи інституту арешту майна як заходу забезпечення кримінального

провадження визначаються нормами КПК України.

При цьому, в силу вимог ст.ст. 100, 174 КПК України законодавчо визначений механізм періодичного перегляду необхідності збереження заходу забезпечення кримінального провадження із плином часу та здійсненням досудового розслідування, зокрема, якщо в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а також визначений механізм безальтернативного скасування такого заходу забезпечення, зокрема при закритті кримінального провадження, завершенні розгляду справи.

Таке правове регулювання, яке передбачає можливість перегляду або скасування прийнятих рішень, відповідає принципам кримінального судочинства та дозволяє запобігати потенційним зловживанням і неправомірно тривалому заходу забезпечення кримінального провадження (арешту майна), а також сприятиме реалізації права на судовий захист особою, яка вважає свої права або законні інтереси порушеними.

Судом в цій справі встановлено, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 14.08.2023 у справі № 758/9353/23 (далі Ухвала від 14.08.2023), у кримінальному провадженні № 0000170, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2021, накладено арешт на 100 % статутного капіталу Товариства в розмірі 18 500,00 грн., що належать ОСОБА_4 , шляхом заборони розпорядження будь-якою часткою у статутному капіталі товариства, учаснику Товариства, іншим особам, що діють від його імені, представникам товариства відчужувати корпоративні права, із забороною державним реєстраторам органів держаної реєстрації, приватним та держаним нотаріусам, а також іншим особам, що наділені таким правом, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації права власності на корпоративні права Товариства, у тому числі вносити зміни, пов`язані зі зміною засновників, зміною директора, місця знаходження юридичної особи, внесення інших змін в статутні документи товариства, а також вчинення реєстраційних дій, направлених на відчуження.

Як вказано в Ухвалі від 14.08.2023, підставою для застосування вказаних заходів є забезпечення збереження речових доказів.

Представником Товариства 19.08.2025 подано до Подільського районного суду міста Києва клопотання про скасування арешту майна в цьому кримінальному провадженні, а саме 100 % статутного капіталу, який накладений Ухвалою від 14.08.2023, а також скасувати заборону розпоряджатися часткою у статутному капіталі Товариства, скасувати заборону проводити реєстраційні дії щодо власності, зокрема вносити зміни стосовно засновників, директора, місця знаходження юридичної особи, статутного товариства тощо.

Водночас суду стало відомо, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду

м. Києва від 17.07.2023 у справі № 758/10509/25 розглянуто аналогічне за змістом клопотання та вирішено:

- клопотання представника ТОВ «Спецпроект-Інвест» задовольнити частково;

- скасувати арешт на майно, накладений ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14.08.2023 (у справі № 758/9353/23), в частині: скасувати заборону державним реєстраторам органів держаної реєстрації, приватним та держаним нотаріусам, а також іншим особам, що наділені таким правом, вносити зміни, пов`язані зі зміною директора ТОВ «Спецпроект-Інвест» (РНОКПП 32735530);

- в задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Таким чином в частині вимог клопотання (стосовно скасування заборони вносити зміни стосовно директора) вже вирішено судом у іншій справі.

При цьому клопотання представника Товариства від 19.08.2025 ідентичне за змістом тому, яке розглядалося судом у справі № 758/10509/25.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинно бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. (Рішення у справі "АГОСЬ" проти Сполученого Королівства" від 24 жовтня 1986 року, серія А.№108, п.52).

Слідчим суддею встановлено відповідність арештованого майна критеріям, зазначеним у

ст. 98 КПК України, а тому, враховуючи стадію кримінального провадження та те, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, слідчим суддею наразі не вбачається підстав для зняття арешту із такого майна в повному обсязі.

На думку слідчого судді, заявником не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу в повному обсязі відпала потреба.

Так, в Ухвалі від 14.08.2023 зазначається, що арешт накладено на 100 % статутного капіталу Товариства, що належать ОСОБА_4 , натомість заявником долучено до клопотання витяг з «Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та господарських формувань», в якому вказано засновниками (учасниками/кінцевими бенефіціарами) саме

ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

В розділі «Дані про хронологію реєстраційних дій» вказаного витягу зазначається, що відбувалась низка змін до відомостей про юридичну особу Товариство, останньою з яких є внесення змін про заборону вчинення реєстраційних дій на підставі судового рішення

від 14.08.2023 № 758/9353/23.

Слідчий суддя враховує, що арешт майна лише з мотивів винесення постанови про визнання його речовим доказом без доведення достатності доказів необхідності забезпечення збереження речового доказу не узгоджується з положеннями законодавства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2021 (провадження № 11-410сап20). Водночас орган досудового розслідування має потребу у забезпеченні збереження речових доказів.

Тому слідчий суддя вважає, що вищевказане майно не перестало бути речовими доказами в рамках кримінального провадження, досудове розслідування по якому ще не закінчено, а тому накладення арешту на майно у кримінальному провадженні забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

При цьому, доводи заявника про те, що накладений арешт унеможливлює здійснення засновниками реєстраційних дій щодо Товариства, що має негативний вплив на господарську діяльність, не є підставою для скасування арешту майна, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Більше того, у клопотанні не вказано, яким саме чином вказаних захід забезпечення має негативний вплив на господарську діяльність, в чому це проявляється, прийняттю якого рішення чи вчиненню дій тощо перешкоджає.

З урахуванням досліджених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, щодо саме такий ступінь втручання у права та свободи особи на даній стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні виправдовує потреби досудового розслідування, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Доказів завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні не надано.

На даний час слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про відсутність законних підстав продовження арешту вказаного майна, або ж обставин, які б свідчили про те, що потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що на даний час потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, а тому дійшов висновку про те, що клопотання про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ТОВ «Спецпроект-Інвест» (РНОКПП 32735530) про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000170, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 364-1, Кримінального кодексу України, який накладено ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14.08.2023

(у справі № 758/9353/23) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1