ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 755/14322/24

провадження № 51-1696км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року про повернення апеляційної скарги.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року відмовлено у допуску в якості захисника обвинуваченого ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001539від 19травня 2021року, оскільки останній був допитаний в якості свідка у даному кримінальному провадженні.

Київський апеляційний суд ухвалою від 21 лютого 2025 року, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), повернув апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 , оскільки її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді. Суть доводів зводиться до того, що апеляційний суд істотно порушив вимоги статей 24, 370, 393, 394, 399, 418 указаного Кодексу і неправомірно повернув апеляційну скаргу. На переконання касатора, ухвала стосується прав особи, інтереси котрої він представляє, адже в тексті зазначено відомості про нього, як про захисника, а тому, апеляційний суд не повинен був повертати скаргу на підставі п. 2 ч. 3ст. 399 КПК.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 касаційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення скарги.

Мотиви Суду

Відповідно до приписів статей 370, 419 КПК ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

При перевірці матеріалів провадження касаційним судом встановлено, що доводи адвоката про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при постановленні ухвали про повернення апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Дніпровського районногосудум. Києваперебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі - КК).

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про відвід захисника ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_6 , оскільки останній був допитаний в якості свідка у цьому кримінальному провадженні, та долучив протокол допиту свідка ОСОБА_6 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року задоволено клопотання прокурора та відмовлено у допуску в якості захисника обвинуваченого ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001539 від 19травня 2021 року.

Цю ухвалу адвокат ОСОБА_6 оскаржив в апеляційному порядку.

Суддя Київського апеляційного суду ухвалою від 21 лютого 2025 року повернув апеляційну скаргу на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК.

Приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК суддя апеляційного суду в ухвалі зазначив, що адвокат ОСОБА_6 не є особою, яка має право подавати апеляційну скаргу в даному кримінальному провадженні, оскільки він не є стороною кримінального провадження у розумінніп. 19 ч. 1 ст. 3 КПК та згідноз ч. 1 ст. 393 цього Кодексу не є суб`єктом права на апеляційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року, а тому його апеляційна скарга у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК підлягає поверненню особі, яка подала апеляційну скаргу.

Однак з таким висновком судді апеляційного суду не погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 01 січня 2024 року укладено договір про надання правової допомоги між адвокатом ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на захист ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 рокувідмовлено в допуску адвоката ОСОБА_6 в якості захисника обвинуваченого ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що адвокат ОСОБА_6 має право подавати апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року, оскільки вказане судове рішення стосується інтересів ОСОБА_7 , якого він уповноважений представляти на підставі договору про надання правової допомоги.

З огляду на вказане вище, висновок судді апеляційного суду в оскаржуваній ухвалі про відсутність вадвоката ОСОБА_6 права на подачу апеляційної скарги на рішеннярайонного суду є неправильним.

Разом із тим, Верховний Суд уважає за необхідне зазначити і про таке.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 392 КПК регламентовано, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Тобто, в даному випадку ухвала районного суду про відмову у допуску в якості захисника - адвоката ОСОБА_6 , постановлена у підготовчому судовому засіданні, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

За правилами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Отже, на підставі зазначених вимог закону апеляційний суд фактично повинен був відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката.

За таких обставин, оскільки передбачених законом підстав для розгляду вказаної апеляційної скарги судом апеляційної інстанції немає, колегія суддів уважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Ухвалу Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року про повернення апеляційної скарги залишити без змін, а касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3