Справа №577/5743/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/115/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора Глядчишиної Ю,

представника ТОВ «Державний земельний Банк» - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого суді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 листопада 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000774 від 06.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

24.11.2025 року слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором, та просив накласти арешт на майно, власником якого є Головне управління Держгеокадастру у Сумській області ()визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме на:

- посіви сільськогосподарської культури «Соняшник», з площею засіву 30 га, яка проростає на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності з кадастровим номером :07:001:2074 на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області;

- посіви сільськогосподарської культури «Соняшник», з площею засіву 20,7 га, яка проростає на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності з кадастровим номером :07:001:1462 на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області;

- посіви сільськогосподарської культури «Соняшник», з площею засіву 43,5 га, та частково засіяно сільськогосподарською культурою «кукурудза» площею 22,7334, які проростають на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності з кадастровим номером :07:001:2071 на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області;

- посіви сільськогосподарської культури «Соняшник», з площею засіву 9,5 га, яка проростає на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності з кадастровим номером :07:001:1463 на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області;

- посіви сільськогосподарської культури «Соняшник», з площею засіву 27,719 га, яка проростає на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності з кадастровим номером :07:001:2023 на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області;

- посіви сільськогосподарської культури «Соняшник», з площею засіву 48,8 га, яка проростає на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності з кадастровим номером :07:001:2072 на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області;

- посіви сільськогосподарської культури «Соняшник», з площею засіву 16,3 га, яка проростає на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності з кадастровим номером :07:001:2040 на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області;

- посіви сільськогосподарської культури «сонях», з площею засіву 30,3 га, яка проростає на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності з кадастровим номером :07:001:1456 на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином та використовувати його до прийняття остаточного рішення у кримінальному проваджені та/або скасування арешту.

За результатами розгляду клопотання ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 листопада 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на зазначено вище майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000774 від 06.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та накласти арешт на майно.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що невстановлені особи здійснили самовільне зайняття земельних ділянок державної форми власності з наступними кадастровими номерами: :07:001:2071, :07:001:2074, :07:001:2040, :07:001:2073, :07:001:2023, :07:001:1463, :07:001:1462, :07:001:1456, які знаходяться на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області, в межах РЛП «Сеймський».

У ході проведеного 19.09.2025 огляду вказаних земельних ділянок за участю спеціалістів у сфері агрономії, Центру ДЗК у Конотопському районі, Держекоінспекції в Сумській області, представників Попівської сільської ради, ТОВ «Державний земельний Банк» працівниками Конотопського РВП ГУНП в Сумській області встановлено, що вказані земельні ділянки використовуються для вирощування сільськогосподарської культури «соняшник».

Згідно розрахунку ДЕІ в Сумській області вказаним правопорушенням спричинено шкоду державі у сумі 8 060 556 грн.

Крім того, 21.11.2025 проведено додатковий огляд, під час якого встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:1456, на якій наявні посіви сільськогосподарської культури «соняшник» на площі 30,3 га.

Відповідно до листа КЗ СОР «Регіональний ландшафтний парк «Сеймський», вказані земельні ділянки знаходяться в господарській зоні на території регіонального ландшафтного парку «Сеймський».

Згідно листа Головного управління Держегокадастра у Сумській області та відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником вказаних ділянок є Держава, у особі ГУ Держгеокадастру У Сумській області, та користувачем вказаних ділянок є Державне підприємство «Фонд аграрних інвестицій».

Наказом Фонду Державного майна України № 703 від 09.07.2024 припинено юридичну особу державне підприємство «Фонд аграрних інвестицій»().

Наказом Фонду Державного майна «Про створення товариства з обмеженою відповідальністю «Державний земельний банк»» () в результаті перетворення з державного підприємства «Фонд аграрних інвестицій».

Таким чином ТОВ «Державний земельний банк» є правонаступником постійного користувача вказаних земельних ділянок ДП «Фонд аграрних інвестицій».

Допитаний в якості представника потерпілого ТОВ «Державний земельний банк» начальник відділу моніторингу та використанням земель ТОВ «Держзембанк» зазначив, що вищевказані земельні ділянки в оренду нікому не передавались та підприємством не обробляються, хто міг засіяти ці ділянки не відомо.

Вказані обставини також підтверджуються листом ТОВ «Державний земельний банк» від 17.09.2025.

Таким чином, оскільки ГУ Держгеокадастру в Сумській області та ТОВ «Державний земельний банк» обробіток вказаних земельних ділянок не здійснювали, у органу досудового розслідування достатньо причин вважати, що невстановленими особами здійснено самовільне зайняття земельних ділянок державної форми власності з наступними кадастровими номерами: :07:001:2071, :07:001:2074, :07:001:2040, :07:001:2073, :07:001:2023, :07:001:1463, :07:001:1462, :07:001:1456 які знаходяться на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області, в межах РЛП «Сеймський», шляхом вирощування на них сільськогосподарську культуру «соняшник» та частково на земельній ділянці з кадастровим номером :07:001:2071 засіяна сільськогосподарською культурою «кукурудза» площею 22,7334 га.

Вказане свідчить, що врожай сільськогосподарської культури «соняшник» та кукурудза, який проростає на земельних ділянках з наступними кадастровими номерами: :07:001:2071, :07:001:2074, :07:001:2040, :07:001:2073, :07:001:2023, :07:001:1463, :07:001:1100:07:001:1456 є речовим доказом у вказаному провадженні, оскільки вказані посіви підтверджують факт здійснення господарської діяльності на зазначених земельних ділянках та їх самовільного зайняття для сільськогосподарських потреб та набуті внаслідок протиправного заняття земельної ділянки.

Постановами слідчого від 19.09.2025 та 21.11.2025 вищевказаний врожай с/г культури «соняшник» та кукурудза визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Оскільки вказані посіви являються речовим доказом у кримінальному провадженні з метою їх збереження необхідно накласти обмеження на їх використання оскільки наявні ризики того, що невстановлені особи будуть продовжувати вчиняти злочин, направлений на заволодіння самовільно засіяними посівами соняшника, на вказаних земельних ділянках та в подальшому реалізовувати його з використанням добропорядних набувачів

Таким чином, в органу досудового розслідування є підстави вважати, що набуття у власність невстановлених осіб врожаю з вказаної земельної ділянки є результатом незаконної діяльності. У зв`язку з чим, згідно з правовою позицією, висловленою у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Раймондо проти Італії» від 22.02.1994, арешт відповідного майна, поза сумнівом, застосовується як проміжний захід, що має забезпечувати, у разі потреби, подальшу конфіскацію цього майна, яке вважається органом досудового розслідування ймовірним результатом незаконної діяльності.

Також в апеляційній скарзі прокурор зазначає, що у разі незастосування вказаного заходу забезпечення є загроза самовільного збору вказаних посівів, що призведе до знищення речового доказу та унеможливить подальше застосування спеціальної конфіскації. Прокурор наголошує, що посіви відносяться до продукції, яка піддається швидкому псуванню та на даний час період збору врожаю закінчується.

За таких обставин, прокурор вважає, що на вказане майно слід накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, недопущення безпідставного відчуження зазначеного майна, а також подальшої спеціальної конфіскації.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора ОСОБА_7 та представиника ТОВ «Державний земельний Банк» ОСОБА_6 , дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався в повній мірі зазначених вимог закону.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого про арешт майна, СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.197-1 КК України, порушеного за фактом того, що 05.08.2025 поліцейським офіцером громади Конотопського РВП ГУ НП в Сумській області складено рапорт, відповідно до якого, невстановлені особи здійснили самовільне зайняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: :07:001:2071, :07:001:2074, :07:001:2040, :07:001:2073, :07:001:2023, :07:001:1463, :07:001:1462, загальною площею 200 га, чим спричинили збитки державі.

Проведеним оглядом 19.09.2025 за участю спеціалістів у сфері агрономії, Центру ДЗК у Конотопському районі, Держекоінспекції в Сумській області, представників Попівської сільської ради, ТОВ «Державний земельний Банк» працівниками Конотопського РВП ГУНП в Сумській області встановлено, що вказані земельні ділянки використовуються для вирощування сільськогосподарської культури «соняшник», тому з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення слідчий просить накласти арешт на: посіви сільськогосподарської культури кукурудзи, соняшника на земельних ділянках державної власності на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 листопада 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000774 від 06.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, враховуючи наступне.

Згідно ст.131 ч.1 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є зокрема, арешт майна.

Статтею 170 ч.1 передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Колегія суддів виходить з того, що з урахуванням норм КПК України, якими встановлено, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно слідчий суддя повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для його власника, при прийнятті рішення про арешт майна повинен бути застосований такий спосіб арешту, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Водночас, колегія суддів виходить з того, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання, як арешт майна, у права та інтереси осіб з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки прокурор просить накласти арешт на сільськогосподарську продукцію, шляхом заборони будь-яким юридичним та фізичним особам збору врожаю, який має обмежені терміни зберігання, не зазначаючи місця його зберігання.

Формальне посилання на положення ст. 98 КПК України не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи внаслідок накладення арешту на належне такій особі майно.

Колегія суддів погоджується, що сам факт наявності у матеріалах кримінального провадження постанови слідчого про визнання речовими доказами земельної ділянки з посівами соняшника не може виступати метою для накладення арешту у розумінні ч. 2 ст. 173 КПК України.

Крім того, за змістом статті 100 КПК України сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, колегія суддів звертає увагу, що врожай соняшника на земельній ділянці, який не зібрано, тобто не встановлено вагу соняшника, його вартість, із забороною розпоряджатися майном та використовувати його, не зможе бути використаний як доказ у кримінальному проваджені, також зі спливом незначного часу стане непридатним для використання, тобто не дотримується мета накладення арешту.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що з часу внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч.2 КК України, органом досудового розслідування не встановлено, хто займався на вказаних земельних ділянках посівом, обробкою та вирощуванням соняшника. У даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Вимоги прокурора, викладені в апеляційній скарзі, в якій він просить накласти арешт на посіви, аргументуючи це необхідністю їх збору та передачею на реалізацію, колегія суддів вважає взаємовиключними.

Стосовно доводів прокурора щодо накладення арешту на майно з метою застосування спеціальної конфіскації апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті (з метою застосування спеціальної конфіскації), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 962 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, у цьому провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, тому вказані посіви соняшника не належать ні підозрюваному, ні обвинуваченому, ні засудженому, а також прокурором не доведено, що третя особа набула це майно безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 962 Кримінального кодексу України.

У підсумку колегія суддів приходить до висновку, що підстави для накладення арешту на земельну ділянку з посівами, передбачені ст. 170 КПК України, відсутні, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 листопада 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000774 від 06.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4