Справа № 527/2818/25
провадження № 1-кс/527/701/25
УХВАЛА

24 грудня 2025 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - слідчої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчої - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000540, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2025, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Погреби Глобинського району Полтавської області, з середньою освітою, одружений, працює на посаді кочегара ТОВ НВП «Глобинський свинокомплекс», має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ :

23 грудня 2025 року старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 , за погодженням з керівником Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи з квітня 2018 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із своєю матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , почали проживати однією родиною з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Таким чином ОСОБА_7 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», усвідомлюючи свою перевагу у віці та фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, перебуваючи за місцем спільного проживання однією сім`єю з малолітньою ОСОБА_9 , вчинив відносно останньої домашнє насильство сексуального характеру.

Так, на початку травня 2025 року у ОСОБА_7 , перебуваючого наодинці з потерпілою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, з метою задоволення статевої пристрасті щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

Реалізуючи свій злочинний умисел, на початку травня 2025 (точного часу органом досудового розслідування встановити не представилося можливим), перебуваючи в одній із кімнат будинку за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з сексуальних мотивів, маючи на меті задоволення власної статевої пристрасті, протиправно, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та недоторканість, достовірно знаючи про малолітній вік потерпілої ОСОБА_9 та користуючись її безпорадним станом, відсутністю життєвого досвіду в інтимних питаннях, рівнем інтелектуального розвитку та індивідуальними особливостями, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому реальний опір, вчиняючи психологічний тиск в ході реалізації свого злочинного наміру, вчинив дії сексуального характеру, а саме вступив з малолітньою ОСОБА_9 в статеві зносини, пов`язані з вагінальним проникненням в її тіло з використанням своїх геніталій, тобто вчинив її зґвалтування.

Внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_7 малолітня потерпіла ОСОБА_9 завагітніла, термін вагітності відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 15.12.2025, станом на 19.09.2025, може відповідати терміну близько 20-21 тиждень.

Вказаними діями ОСОБА_7 порушив права потерпілої малолітньої ОСОБА_9 , яка набула фрагментарні, поверхневі уявлення щодо сексуальної тематики, що з`явилися у зв`язку з зовнішнім штучним зверненням її уваги до даної теми, на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини, що гарантується ст. 52 Конституції України, згідно з якою будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються законом та ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.

Своїми умисними діями, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах та яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (згвалтування).

ОСОБА_7 23.12.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом ЄО № 13447 від 19.09.2025, щодо отримання повідомлення від лікаря-гінеколога про те, що 19.09.2025 на прийом звернулась неповнолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_10 - вагітність 11 тижнів; висновком інструментальних методів дослідження від 19.09.2025 під час якого встановлений попередній діагноз «шийкова вагітність терміном 11 тижнів 4 дні; протоколом допиту лікаря-гінеколога ОСОБА_11 яка повідомила, що до неї на прийом звернулась ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_10 , під час огляду встановлено попередній діагноз «шийкова вагітність терміном 11 тижнів 4 дні» та в подальшому була направлена на лікування до КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР»; протоколом допиту неповнолітньої потерпілої від 29.09.2025, в ході якого потерпіла ОСОБА_9 вказала, що протягом 2024-2025 років її вітчим ОСОБА_7 вчиняв відносно неї дії сексуального характеру пов`язані з вагінальним проникненням з використанням гені талій; свідоцтвом про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_1 від 12.07.2011, згідно якого, потерпіла на момент вчинення кримінального правопорушення є малолітньою особою, яка не досягла чотирнадцятирічного віку; речовими доказами: біологічними зразками потерпілої ОСОБА_9 , залишками плідного матеріалу, біологічними зразками ОСОБА_7 ; висновком молекулярно-генетичної експертизи № 4251/4572-БД від 13.11.2025 згідно якої зі зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримані препарати ДНК, встановлений їх генотип за аустосомними STR-локусами; висновком молекулярно-генетичної експертизи № 4252/4572-БД від 8.11.2025 згідно якої з біологічних слідів на мундштуці, який використовував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , під час проведення негласної слідчої дії, отриманні препарати ДНК чоловічої статевої належності, встановлені їх генетичні ознаки за аутосомними STR-локусами та STR-локусами Y-хромосоми; висновком молекулярно-генетичної експертизи № 4253/4572-БД від 29.10.2025 згідно якої встановлено співпадіння генетичних ознак Y-хромосоми в слідах ембріона в плаценті потерпілої ОСОБА_9 з генетичними ознаками Y-хромосоми біологічних слідів на мундштуці, яким користувався ОСОБА_7 , що свідчить про наявність кровної спорідненості між особами від яких походять ці сліди; висновком комплексної судово-психіатричної експертизи №811/1756 від 21.11.2025 згідно якої ОСОБА_9 виявила ознаки недоумства рівня легкої розумової відсталості зі значними порушеннями поведінки, що потребують догляду та лікування. Даний розлад позбавляв її здатності розуміти характер і значення вчинених відносно неї кримінальних дій та чинити опір; висновком судово-медичної експертизи № 243 від 12.12.2025 згідно якої встановлено, що відповідно до записів в медичній карті стаціонарного хворого № 32866 на ім`я ОСОБА_9 термін вагітності станом на 19.09.2025 може відповідати терміну близько 20-21 тижнів. На що вказують дані отримані при інструментальному видаленні залишків плідного яйця від 19.09.2025.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи поєднане з насильством над малолітньою особою, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років. Тому існують реальні підстави вважати, що ОСОБА_7 , знаходячись на волі, без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк зможе ухилитися від слідства та суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це слідчого чи прокурора, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних завдань та призначення покарання за скоєне кримінальне правопорушення, призведе до неможливості проведення слідчих дій за його участі і прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі; незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, так як у ході досудового розслідування встановлено, що мати потерпілої - ОСОБА_10 , якій було відомо про вчинення відносно її малолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дій сексуального характеру, проте остання по теперішній час проживає з підозрюваним та може легко піддаватися впливу підозрюваного. Крім того, ОСОБА_7 й надалі проживає разом з потерпілою ОСОБА_9 в одному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого неможливо забезпечити уникнення спілкування між підозрюваним та потерпілою без ізоляції ОСОБА_7 до установи виконання покарань. Крім цього, ОСОБА_9 має психічний розлад у вигляді легкої розумової відсталості зі значними порушеннями поведінки, може бути піддана хибним умовлянням, навіюванням чи погрозам зі сторони підозрюваного. У той же час без показань потерпілої ОСОБА_9 неможливо встановити об`єктивну істину по кримінальному провадженню та довести вину підозрюваного. Тому, існують реальні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , знаходячись на волі, матиме можливість шляхом умовлянь або погроз вплинути на показання потерпілої та свідків, які на даний час встановлені органами досудового розслідування та з якими останній знайомий. Адже, підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що через показання свідків може бути доведена його вина у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, може всіляко намагатися впливати на них, з метою уникнення відповідальності. Це може призвести до подальшої зміни показань останніми або відмови свідчити у кримінальному провадженні, що унеможливить безпосереднє та об`єктивне дослідження доказів та їх належну оцінку; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як до цього часу у кримінальному провадженні залишаються не проведені ряд слідчих дій, а саме допит підозрюваного, слідчий експеримент за участю підозрюваного, за необхідності одночасні допити, участь у проведенні яких підозрюваного ОСОБА_7 є необхідною задля досягнення повноти, всебічності, об`єктивності та неупередженості досудового розслідування. Крім того, підозрюваний не визнав вину, що виключає його намір співпрацювати з слідством. Перебуваючи на волі, підозрюваний без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матиме можливість перешкоджати проведенню вказаних слідчих дій, що призведе до неможливості прийняття законного рішення по справі з дотриманням розумних строків.

Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені вище дії.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави та домашнього арешту в даному випадку не може запобігти зазначеним вище ризикам з наступних підстав: у відповідності ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які відповідним чином не зарадять вищезазначеним ризикам, тобто дадуть можливість підозрюваному ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілу, її законного представника, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; на адресу відділу поліції № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області та Глобинської окружної прокуратури Полтавської області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_7 ; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, передбаченого ст. 181 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_7 недоцільно, оскільки ОСОБА_7 проживає разом з потерпілої ОСОБА_9 . З урахуванням цього, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи можливість втрати свободи на тривалий час, зможе самовільно залишити місце визначене для виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також матиме змогу незаконно впливати на покази потерпілої,свідків. Окрім цього, ОСОБА_7 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено достатньо підстав, що свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, до підозрюваного ОСОБА_7 не може належним чином запобігти вказаним вище ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, якими і обґрунтовується застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Слідча зазначає, що на підставі викладеного, з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків, забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та належної поведінки можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не доцільне, оскільки вони не зможуть у достатній мірі обмежити свободу пересування підозрюваного та уникнути вказаних ризиків. Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому підозрюється останній, та неможливість забезпечити запобігання наявним ризикам більш м`яким запобіжним заходом.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримували, посилаючись на обставини та підстави, викладені в ньому, прохали його задовольнити.

Захисники в судовому засіданні заперечували стосовно заявленого клопотання та просили суд обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, посилаючись на те, що сторона обвинувачення не довела актуальність визначених нею ризиків, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, працює, має сталі соціальні зв`язки, зобов`язується прибувати за першим викликом слідчого, суду. Крім того, захисник ОСОБА_5 звертав увагу на недоліки клопотання та додатків до нього ( нерозбірливі ксерокопії, не посвідчені копії, матеріали не прошиті та не пронумеровані)

Підозрюваний вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України заперечував, проти задоволення клопотання заперечував. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Суд, розглянувши клопотання, долучені до нього матеріали, заслухавши слідчого по справі, підозрюваного та його захисників, вислухавши думку прокурора, дійшов висновку про необхідність задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 19.09.2025 розпочато кримінальне провадження №0000540 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

23 грудня 2025 року ОСОБА_7 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Подане до суду клопотання про обрання запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором, подане до суду у строк, передбачений ст. 192 КПК України.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України, вручені підозрюваному ОСОБА_7 о 12.16 год 23.12.2025.

Відповідно до припису ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26 червня 1991 р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя переконався, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Досліджені додані до клопотання матеріали вказують на наявність вагомих фактів, які стали причиною виникнення підозри. Не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і приходить до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваних зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваним та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою тримання, суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Тому, розуміючи можливі наслідки ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

Ризик незаконного впливу на неповнолітню потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні є актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто, ризик впливу на потерпілу та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих, свідків та дослідження їх судом.

Судом враховується те, що ОСОБА_7 знайомий з потерпілою, а тому може вчинити на неї психологічний тиск з метою схилити її не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Також є обґрунтований і ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у кримінальному провадженні залишаються не проведені ряд слідчих дій а саме: слідчий експеримент за участю підозрюваного, за необхідності одночасні допити, участь у проведенні яких підозрюваного ОСОБА_7 є необхідною задля досягнення повноти, всебічності, об`єктивності та неупередженості досудового розслідування.

За викладених обставин, слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи наявність вищезазначених ризиків, беручи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Відповідно до вимог ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного з моменту затримання.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, про необхідність та доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 днів, який рахувати з моменту взяття під варту.

Враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, характер інкримінованого ОСОБА_7 злочину, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави, як умови звільнення обвинуваченого з-під варти.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-197, 202, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Термін тримання під вартою ОСОБА_7 рахувати з 11 год 50 хв 24 грудня 2025 року.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 закінчується 21 лютого 2026 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали було оголошено в судовому засіданні 26.12.2025 року о 08.00 годв залі судового засідання Глобинського районного суду Полтавської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1