Справа № 212/664/26
У Х В А Л А

22 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу: в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_3 , при розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

встановив:

21 січня 2026 року слідчий суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_3 заявив самовідвід по справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування самовідводу слідчий суддя ОСОБА_3 зазначив, що захисником заявника ОСОБА_4 є адвокат ОСОБА_5 , який є захисником судді ОСОБА_3 в іншому судовому процесі, у справі, яка перебуває на розгляді іншого суду.

Учасники судового розгляду до судового засідання не з`явились, заяв або клопотань до суду не подавали.

Вивчивши матеріали справи та заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід, суд прийшов до такого висновку.

Стаття 80 КПК України, передбачає, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За змістом ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст.81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3ст. 35 цього Кодексу.

За змістом ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст. 17 ЗУ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року застосовується судами при розгляді справ як джерело права, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі Кіпріану проти Кіпру).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства ). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється. Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Де Куббер проти Бельгії).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах Делкурт проти Бельгії, Пєрсак проти Бельгії і Де Куббер проти Бельгії, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід або задовольнити відвід з боку учасників справи.

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Так, за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень адвокат ОСОБА_5 здійснює захист у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 задовольнити, а справу вказаною за скаргою, передати для визначення іншого складу суду, в порядку, передбаченому ч. 3ст. 35 КПК України.

Керуючись ст. ст.75,80,81 КПК України, суд,

постановив:

Заяву про самовідвід слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_3 , при розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задовольнити.

Матеріали справи №212/664/26 №1-кс/212/77/26 за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань передати до канцелярії Покровського районного суду міста Кривого Рогу з розгляду кримінальних справ, для визнання слідчого судді, у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1