№ 1-кс/756/3144/25
У Х В А Л А

іменем України

04 грудня 2025 року, слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погодженим прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження № 0002661 від 31.10.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

в с т а н о в и в:

04 листопада 2025 року слідчий Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002661 від 31.10.2025.

У клопотанні слідчий зазначає, що у провадженні СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002661 від 31.10.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 31.10.2025 року приблизно о 07 год 10 хв. піший патруль «АП 532» у складі дільничного офіцера поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві, лейтенанта поліції ОСОБА_5 та співробітників ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували на маршруті свого патрулювання за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, 34-В, біля ТРЦ «Блокбастер», де побачили громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поводив себе підозріло, а саме розвернувся і почав швидко іти в протилежний бік.

В подальшому працівник Оболонського УП ГУНП у м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_5 на підставі ч. 2 ст. 32 Закону України « Про Національну поліцію» повідомив ОСОБА_8 , про те щоб останній зупинився для перевірки документів, тобто висловим законну вимогу під час виконання своїх службових обов`язків, на що останній продовжив рух не зупиняючись та в цей момент правою рукою дістав з чохла, який знаходився у нього на ремені, предмет схожий на ніж.

Продовжуючи вказані дії, у ОСОБА_8 , який усвідомлював, що перед ним знаходиться працівник поліції, одягнутий у формений одяг із розпізнавальними знаками Національної поліції, з метою уникнення здійснення перевірки його документів, виник злочинний умисел щодо вчинення опору дільничному офіцеру поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , який вимагав від ОСОБА_8 зупинитись. У відповідь на вимогу працівника поліції останній пришвидшив темп ходи, дістав і тримав у правій руці ніж, демонструючи його з метою не бути зупиненим, чим умисно не виконував законну вимогу працівника поліції при виконанні ним своїх службових обов`язків.

В подальшому піший патруль «АП 532» у складі дільничного офіцера поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві, лейтенанта поліції ОСОБА_5 та співробітників ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжили слідкувати за ОСОБА_8 та повідомляти останньому законні вимоги про зупинку та попереджали про кримінальну відповідальність за погрози або нанесення тілесних ушкоджень працівнику поліції, на що останній ніяким чином не реагував, законні вимоги працівника поліції не виконував та продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, проявляючи неповагу до правоохоронних органів, підриваючи їх авторитет, ігноруючи правила поведінки, прийняті у суспільстві, розуміючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, продовжував своїми умисними діями чинити активну протидію виконання вимоги дільничного офіцера поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 щодо зупинки, а саме демонстрував ніж у правій руці та змінював напрям руху швидкою ходою в протилежний бік від працівника поліції, чим реалізував свій вказаний злочинний умисел, у зв`язку з чим у подальшому був затриманий.

31.10.2025 було проведено огляд за адресою: м. Київ, вул. Героїв полку Азов 2-А, в приміщені службового кабінету № 415 в ході якого ОСОБА_5 , добровільно за участі понятих надав для вилучення предмет схожий на ніж та предмет схожий на ніж в чохлі, які він відібрав у громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під час затримання, які в подальшому було поміщено до окремих паперових конвертів коричневого кольору з відповідними пояснювальними написами та підписами учасників ОМП.

Вищевказане майно, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002661 від 31.10.2025.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів та слідів, які залишились на них, та з метою повного та всебічного проведення досудового розслідування, слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно (речові докази), у вигляді заборони користування, розпоряджатися та відчужувати будь-кому і будь-яким чином зазначеним майном.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце проведення якого, повідомлялись належним чином.

03.12.2025 від слідчого ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити. 04.12.2025 до суду надійшла заява власника майна - ОСОБА_8 , якою останній просить провести розгляд справи у його відсутність, проти накладення арешту на майно не заперечує.

Ураховуючи вищевказане та беручи до уваги те, що сторони кримінального провадження належним чином повідомлялися про час та місце розгляду клопотання про арешт майна, однак в судове засідання не з`явилися, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання за наявними в ньому матеріалами.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що у ході проведення огляду від 31.10.2025 за адресою: м. Київ, вул. Героїв полку Азов 2-А, в приміщені службового кабінету № 415 ОСОБА_5 , добровільно за участі понятих надав вилучене у ході затримання ОСОБА_8 майно, яке має безпосереднє відношення до даного кримінального провадження. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вищевказане майно, яке було вилучено 31.10.2025 - є тимчасово вилученим майном.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови слідчого від 31.10.2025, майно вилучене під час огляду 31.10.2025 - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002661 від 31.10.2025.

Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

З урахуванням того, що слідчим своїм клопотанням, а також матеріалами поданими в його обґрунтування доведено, що вилучене майно, є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002661 від 31.10.2025, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна та вважає, що слідчий, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт майна.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погодженим прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження № 0002661 від 31.10.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 31.10.2025 у ході проведення огляду за адресою:м. Київ, вул. Героїв полку Азов 2-А, в приміщені службового кабінету № 415, а саме на: предмет схожий на ніж та предмет схожий на ніж в чохлі, які в подальшому було поміщено до окремих паперових конвертів коричневого кольору з відповідними пояснювальними написами та підписами учасників ОМП, шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження будь-кому і будь-яким чином вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1