УХВАЛА

15 вересня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся адвокат ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 .

В обґрунтуванні клопотання зазначає, що Ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_7 від 14.01.2025 року, накладено арешт серед іншого майна в межах розслідування кримінального провадження №0000013 від 12.01.2025 року, за ч.3 ст.332 КК України,наавтомобіль марки «VolkswagenPassat», державний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Чиний КПК зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідуванння здійснюється слідчим суддею першої інстанції , в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч.7 ст.100, ч.2 ст.132, ч.1 ст.184, ч.2 ст.199, ч.1 ст.201 КПК.

На даний час , досудове розслідування кримінального провадження №0000013 від 12.01.2025 року, за ч.3 ст.332 КК України здійснює слідчий СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , у звязку з чим наявні підстави для розгляду вказаного клопотання слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області.

З ухвали слідчого судді вбачається, що метою застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.

Рішення в частині арешту автомобіль марки «VolkswagenPassat», державний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу.

13.11.2024 року ОСОБА_6 набула у власність автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Однак, автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 не доказом в кримінальному провадженні №0000013 від 12.01.2025 року, в розумінні ст.84 КПК України, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню пов`язаних з цим транспортним засобом.

14 січня 2025 року, ОСОБА_6 , була фактично позбавлена права законного користування та розпорядження майном.

Як вбачається з клопотання про арешт майна слідчим не доведено наявність зазначених ризиків.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадження триває понад 8 місяців. При цьому, ОСОБА_6 чи її чоловіку ОСОБА_9 , 19 січня 1982 року, з володіння якого безпосередньо вилучався автомобіль підозра у вчиненні будь якого кримінального правопорушення, у тому числі за ч.3 ст.332 КК України, не пред`являлась.

Ніякого відношення до учинення будь яких протиправних дій осіб, стосовно яких тривалий час проводиться досудове ОСОБА_10 , не має.

Таким чином, згідно з положеннями ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано. Подальше застосування арешту до автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_3 який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 без будь яких на те законних підстав, призведе до надмірних обмежень.

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 в судовому засіданні своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечи з приводу задоволення клопотання частково. Щодо повернення транспортного засобу на відповідальне зберігання не заперечив.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що Ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_7 від 14.01.2025 року, накладено арешт серед іншого майна в межах розслідування кримінального провадження №0000013 від 12.01.2025 року, за ч.3 ст.332 КК України,наавтомобіль марки «VolkswagenPassat», державний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 не доказом в кримінальному провадженні №0000013 від 12.01.2025 року, в розумінні ст.84 КПК України, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню пов`язаних з цим транспортним засобом.

14 січня 2025 року, ОСОБА_6 , була фактично позбавлена права законного користування та розпорядження майном.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадження триває понад 8 місяців. При цьому, ОСОБА_6 чи її чоловіку ОСОБА_9 , 19 січня 1982 року, з володіння якого безпосередньо вилучався автомобіль підозра у вчиненні будь якого кримінального правопорушення, у тому числі за ч.3 ст.332 КК України, не пред`являлась.

Ніякого відношення до учинення будь яких протиправних дій осіб, стосовно яких тривалий час проводиться досудове розслідування ОСОБА_6 , не має.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (ВгопіолУБкі) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах «Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, про необхідності в повернення автомобіля на відповідальне зберігання без зняття арешту, а тому клопотання підлягає до задоволення частково.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 про скасування арешту майна задоволити частково.

Зобов`язати слідчого в провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 12.01.2025 року, за ч.3 ст.332 КК України повернути безоплатно на відповідальне зберігання, із правом користування, без права відчуження, автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_3 - власнику ОСОБА_6 .

Зобов`язати ОСОБА_6 , на першу вимогу слідчого, в якого знаходиться кримінальне провадження надавати автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_3 для проведення слідчих дій та призначених експертиз.

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_11