У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1776/25

Провадження №1-кс/348/467/25

15 вересня 2025 року м. Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000233 від 16.07.2025 за ч. 1 ст. 286 КК України в частині заборони користування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася в суд із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000233 від 16.07.2025 за ч. 1 ст. 286 КК України в частині заборони користування.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 17.07.2025 слідчим суддею Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області для збереження речового доказу та унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, та проведення ряду експертиз винесено ухвалу по справі № 348/1776/25 (провадження 1-кс/348/372/25), якою задоволено клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна. Накладено арешт на автомобіль марки Jeep Cherokee, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Заборонено користуватися, відчужувати та розпоряджатися цим майном.

На цей час слідчі дії у межах досудового розслідування з автомобілем марки Jeep Cherokee, реєстраційний номер НОМЕР_2 , проведені, зокрема проведена експертиза, тому вважає, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони користування майном відпала.

Також просить врахувати, що автомобіль знаходиться на відкритому штрафмайданчику, у зв`язку із чим можуть впливати на стан автомобіля зовнішні фактори, внаслідок чого з часом може призвести до додаткових витрат на ремонт автомобіля. Крім цього, автомобіль потрібен їй для особистого користування, так як на її утриманні знаходиться неповнолітня донька, яка навчається та шість разів на тиждень ходить на додаткові заняття, її батько пенсійного віку, який проживає один та інколи потрібна йому її допомога, та вона працює на роботі, значно віддаленій від місця проживання.

За таких обставин просить скасувати арешт в частині заборони користування автомобілем марки Jeep Cherokee, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.07.2025 у справі № 348/1776/25, та автомобіль передати їй на відповідальне зберігання.

ОСОБА_3 у судове засіданні не з`явилася, у клопотанні просила розглянути його без її участі та його задовольнити.

Сторона обвинувачення у судове засідання не прибула, проте до суду надійшла заява слідчого, в якій вказує, що не заперечує щодо скасування арешту на автомобіль марки Jeep Cherokee, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні №0000233 від 16.07.2025 за ч. 1 ст. 286 КК України. Також просив проводити розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних(розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Перевіривши матеріали клопотання та дослідивши докази по цих матеріалах, дійшов таких висновків.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17липня 1997р.№ 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Статтею 22 КПК України закріплено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Як встановлено, слідчим відділенням Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000233 від 16.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.07.2025 у справі 348/1776/25 (провадження 1-кс/348/372/25), накладено арешт, зокрема, на автомобіль марки Jeep Cherokee, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; доведення, що арешт накладено необґрунтовано.

У рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), пункт 57, та «East West Alliance Limited», пункт 188). При цьому має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, пункт 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Європейський суд з прав людини у справі «Свіргунець проти України» зазначив, що будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур.

В цьому випадку судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, отже при арешті майна було дотримано принципу «законності» і він не був свавільним, саме втручання є пропорційним, адже відповідає тяжкості правопорушення.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на даний час у кримінальному провадженні проведено відповідні експертизи, зокрема і транспортно-трасологічна, за результатами якої складено висновок експерта від 10.09.2025 № СЕ -19/109-25/11817-ІТ.

Заборону користування майном застосовано слідчим суддею для збереження речового доказу та унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, та проведення ряду експертиз.

Слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що в арешті майна транспортного засобу виключно в частині користування ним відпала потреба, оскільки слідчим проведені відповідні процесуальні дії, подальше утримування майна призводить до псування та втрати його товарного вигляду через умови зберігання, а також не встановлено даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, відтак слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті транспортного засобу у вигляді заборони користування ним відпала і дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

В частині правомочності розпорядження транспортним засобом слідчий суддя вбачає підстави для збереження відповідного арешту.

За конкретних обставин кримінального провадження № 0000233 від 16.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з урахуванням того факту, що транспортний засіб оглянутий і описаний, ризик пошкодження речового доказу не є значним.

В розумінні процесуального закону арешт майна є лише способом збереження речових доказів, і застосовується у разі наявності для цього передбачених законом підстав. Крім того, законом встановлена відповідальність за втрату речового доказу особою, у якої він знаходиться.

Скасування арешту в частині користування на автомобіль не змінює (не скасовує) його статусу як речового доказу, а також не скасовує відповідальності володільця речового доказу за його втрату.

Керуючись ст. 98, 100, 131, 168, 169, 170, 171, 174, 309, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000233 від 16.07.2025 за ч. 1 ст. 286 КК України в частині заборони користування задовольнити.

Скасувати арешт в частині заборони користування транспортним засобом - автомобілем марки Jeep Cherokee, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який накладений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.07.2025 у справі 348/1776/25 (провадження 1-кс/348/372/25) у кримінальному провадженні №0000233 від 16.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено і підписано 15.09.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1