Єдиний унікальний номер: 379/1667/25
Провадження № 1-кп/379/111/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000145 від 12.09.2025 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Косяківка Таращанського району Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, дітей неповнолітніх на утриманні не має, не інвалід, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ:

28 серпня 2025 року приблизно о 21.40год ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебуваючи у річці Гнилий Тікич навпроти будинку №27 по вул. Молодіжній в с. Косяківка Білоцерківського району Київської області. У цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Відразу після цього, реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, схопив ОСОБА_4 руками за голову та вдарив його головою об дерев`яний пень заподіявши останньому тілесні ушкодження у виді внутрішньо шкіряного крововиливу в скроневій ділянці справа, поверхневих забійних ран на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального проступку визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та цивільний позов визнав частково. У суді підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та зазначив, що 28.08.2025 приблизно о 21.00 год. відпочивав з друзями біля річки Гнилий Тікач навпроти будинку №27 по вул. Молодіжній в с. Косяківка Білоцерківського району Київської області. Потім, вирішив поплавати на автомобільній шині, яка перебувала в річці, в цей час до нього підійшов ОСОБА_4 і між ними почався конфлікт, під час якого ОСОБА_5 схопив ОСОБА_4 руками за голову та вдарив його головою об дерев`яний пень.

Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив фактичні обставини справи викладені в обвинувальному акті та зазначив, що 28.08.2025 приблизно о 21.00 год. перебуваючи за місце свого проживання АДРЕСА_2 , йому зателефонувала сусідка та повідомила, що компанія молодиків пішли на його город. Він вийшов подивитись, на його автомобільній шині плавав ОСОБА_5 , між ними виник конфлікт, у результаті якого ОСОБА_5 схопив ОСОБА_4 руками за голову та вдарив його головою об дерев`яний пень. Цивільний позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченоог, потерпілого, дослідженням матеріалів цивільного позову та матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу й стосуються речових доказів у провадженні. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання обвинуваченій, суд керується ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості скоєного діяння, дані про особу обвинуваченого. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно зі ст. 66 КК України, щире каяття.

Обставина, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом встановлено, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, вчинене ОСОБА_5 відноситься до кримінальних проступків. Обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується посередньо, непрацюючий, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Визначене таким чином покарання обвинуваченому на переконання суду буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого ним проступку, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і таке втручання у його права та свободи буде виправданим. Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не вбачається.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , суд встановив, що він просив стягнути з ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 11 570,10грн та моральної шкоди 50 000,00 грн.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

За ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Відповідно до п.7, 13 ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, зокрема, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 , суд зазначає, що зазначені потерпілим витрати на лікування в розмірі 11 570,10грн підтверджені наданими суду фіскальними чеками (а.с.29-31) та випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого №02667 (а.с.27).

Враховуючи викладене суд вважає, що цивільній позов у частині матеріальної шкоди підлягає задоволенню повністю, у розмірі 11 570,10грн.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, приймаючи до уваги вимоги ст. 23 ЦК України, суд виходить з того, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у фізичному болі та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому з урахуванням характеру дій обвинуваченого, з принципу виваженості і справедливості, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень, яка визначена з урахуванням всіх обставин справи. У задоволенні позову в іншій частині слід відмовити за необґрунтованістю.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався. Відповідних клопотань до суду не надходило. Питання речових доказів визначити відповідно до ст. 100 КПК України. Судові витрати у провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 504 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання в вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11570,10грн. та моральної шкоди 5000,00 грн.

У задоволенні іншої частини цивільного позову відмовити.

Речові докази: медичну картку стаціонарного хворого № 02667/1487 на ім`я ОСОБА_4 , оригінал виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) № 02667 на ім`я ОСОБА_4 та протокол магнітно-резонансної томографії від 30.08.2025, залишити ОСОБА_4 .

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Таращанського районного суду Київської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1