Справа № 455/30/26
Провадження № 1-кс/455/8/2026
У Х В А Л А

16 січня 2026 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання начальника Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000015 від 12.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №0000015, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2026.

Мотивуючи клопотання, посилається на те, що 11.01.2026 у ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області поступило повідомлення від начальника 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) лейтенанта ОСОБА_4 про те, що 11.01.2026 о 15.00 год. під час слідування на виїзд з України в Республіку Польща в міжнародному пункті пропуску автомобільного сполучення «Нижанковичі-Мальховичі», ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , запропонував та надав їй неправомірну вигоду у розмірі 500 доларів США, за вирішення питання щодо безперешкодного пропуску через державний кордон України.

За даним фактом СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області 12.01.2026 розпочато кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за №0000015, за ознаками вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України.

11.01.2026 виїздом СОГ на місце події встановлено, що в службовому приміщенні паспортного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в міжнародному пункті пропуску «Нижанковичі Мальховичі», працівниками прикордонної служби актом прийому-передачі було передано грошові кошти в сумі 500 доларів США, п`ятьма купюрами номіналом по 100 доларів кожна наступних номерів: FL 707652579A, KB 83383598I, HL 4932161G, KB50194226K, DF85228375A, які в подальшому вилучені протоколом огляду місця події.

Допитана як свідок начальник 4 групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) лейтенант ОСОБА_4 пояснила, що з 08.00 год. 11.01.2026 по 08.00 год. 12.01.2026 вона заступила в наряд по охороні державного кордону України у пункті пропуску «Нижанковичі-Мальховичі» та перебувала безпосередньо на робочому місці. При заступанні на службу їй було видано відеореєстратор для фото-відео фіксації. 11.01.2026 о 15:00 год. в міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Нижанковичі-Мальховичі» прибув туристичний автобус, на якому, слідуючи на виїзд з України, прибув громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Підставою для виїзду за кордон у період воєнного стану у ОСОБА_5 було бронювання у відрядження. Під час співбесіди з ОСОБА_5 було встановлено, що останній конкретно не може підтвердити мету свого виїзду за кордон, на підставі цього йому було вручено відмову у перетинанні Державного кордону України. Під час вручення ОСОБА_5 рішення про відмову у перетинанні Державного кордону України, останній, перебуваючи у приміщенні кабінету старшого прикордонних нарядів, витягнув зі свого гаманця грошові кошти в сумі 500 доларів США, про що він сам повідомив, та поклав на стіл під документи, які також знаходились на столі. Тоді ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_5 , що за дачу неправомірної вигоди посадовій особі, в даному випадку їй, передбачено кримінальна відповідальність за статтею 369 КК України, на що ОСОБА_5 відповів, що він про це знає, однак жодних дій щодо припинення надання неправомірної вигоди не прийняв, а залишив дані грошові кошти на попередньому місці. Після цього ОСОБА_4 сказала ОСОБА_5 , щоб він забрав зайві вкладення з-під документів, однак грошей ОСОБА_5 не забрав. Після цього, ОСОБА_4 ще раз попередила ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність, однак на її попередження останній жодним чином не відреагував. Тоді ОСОБА_4 попросила ОСОБА_5 пройти в зал для очікування, а сама про дану подію в телефонному режимі доповіла своєму безпосередньому начальнику, а потім зателефонувала в поліцію.

Враховуючи вищевикладене, оскільки вилучені грошові кошти, які є предметом вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину, визнані речовими доказами, необхідно забезпечити зберігання даного речового доказу у незмінному стані, шляхом накладення на нього арешту, тому прокурор просить постановити ухвалу про накладення арешту на грошові кошти в розмірі 500 доларів США, а саме 5 купюр номіналом по 100 доларів кожна наступних номерів і серій: FL 707652579A, KB 83383598I, HL 4932161G, KB50194226K, DF85228375A, власником та користувачем яких є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , які є предметом вчиненого злочину і містять на собі сліди вчинення злочину, шляхом заборони права власника та користувача на їх відчуження, розпорядження та користування вказаними грошима, котрі в рамках даного кримінального провадження визнані речовим доказом.

Правова кваліфікація частина 1 статті 369 КК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання, що згідно до вимог частини 1 статті 172 КПК України не є перешкодою для його розгляду, між тим у клопотанні просив здійснювати його розгляд без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити та слухати без фіксації технічними засобами, а тому, вважаю за можливе розглянути таке за його відсутності.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до частини 1 статті 172 КПК України неприбуття вищевказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Частиною 2 статті 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до положень частини 1 статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до частини 4 статті 107 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, ознайомившись із документами долученими до клопотання, дослідивши їх, встановив, що Відділенням поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 12.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України.

Згідно з частиною 1 статті 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 11 статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання, а саме: витягу з ЄРДР №0000015 від 12.01.2026,копії рапорту старшого інспектора-чергового ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 від 11.01.2026 щодо отримання заяви про прийняття або надання пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою, копії протоколу огляду місця події від 11.01.2026, копії рапорту начальника 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби Нижанковичі (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ОСОБА_7 від 11.01.2026, копії письмових пояснень ОСОБА_5 від 11.01.2026, копії протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 12.01.2026 та постанови про визнання речовим доказом від 12.01.2026, беручи до уваги те, щовищевказанігрошові кошти в розмірі 500 доларів США, а саме 5 купюр номіналом по 100 доларів кожна наступних номерів і серій: FL 707652579A, KB 83383598I, HL 4932161G, KB50194226K, DF85228375A, є речовими доказами по справі, з метою забезпечення збереження речових доказів до завершення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, попередження незаконного відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування по кримінальному провадженні, на переконання слідчого судді клопотання слід задовольнити.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 219, 294, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000015 від 12.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в розмірі 500 доларів США, а саме 5 купюр номіналом по 100 доларів кожна наступних номерів і серій: FL 707652579A, KB 83383598I, HL 4932161G, KB50194226K, DF85228375A, власником та користувачем яких є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , які є предметом вчиненого злочину і містять на собі сліди вчинення злочину, шляхом заборони права власника та користувача на їх відчуження, розпорядження та користування вказаними грошима, котрі в рамках даного кримінального провадження визнані речовим доказом.

Звернути увагу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та/або особи, на зберігання якій передано майно, на необхідність забезпечення належних умов зберігання речових доказів.

Роз`яснити, що згідно частини 4 статті 100 КПК України у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу особа зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

Виконання ухвали покласти на начальника Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1