В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.02.2025 року за № 0000240, 11.08.2025 року за №0001187, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсон, не маючого місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи умисел на отримання незаконних прибутків, вирішив вчинити кримінальні правопорушення, направлені на заволодіння коштами шляхом обману за наступних обставин.

ОСОБА_6 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», 20.09.2024 в денний час доби, перебуваючи за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілої шляхом обману, повідомив останній про можливість виготовлення та монтажу металопластикових вікон. З метою введення в оману потерпілу щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував їй укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, на що потерпіла, будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_6 , погодилась.

Того ж дня, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем мешкання потерпілої уклав із ОСОБА_7 договір від 20.09.2024, №17 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 5000 гривень. При цьому, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілої шляхом обману, повідомив останній, що потрібно здійснити завдаток у розмірі 50%, від загальної суми замовлення, у розмірі 2500 гривень, на що остання надала свою згоду, та будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_6 , добровільно передала йому грошові кошти у готівковій формі, у якості передоплати в розмірі 2500 гривень.

Надалі, 03.10.2024, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом обману, у телефонній розмові повідомив потерпілій недостовірну інформацію, що вікна готові та для виїзду бригади для виконання монтажних робіт, необхідно оплати решту коштів у сумі 2500 гривень, шляхом переказу на банківську картку АТ «Райффайзен Банк», № НОМЕР_1 , яка відкрита на особу ОСОБА_8 , яка була необізнана про протиправні наміри ОСОБА_6 та незаконне джерело надходження грошових коштів, на що потерпіла ОСОБА_7 , погодилась. При цьому ОСОБА_7 , будучи впевненою в порядності намірів ОСОБА_6 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вищевказаних домовленостей, та укладеного договору № 17 від 20.09.2024, та будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_6 , 03.10.2024 о 12:49 год. здійснила оплату у розмірі 2500,00 гривень на картковий рахунок № НОМЕР_1 АТ «Райффайзен Банк».

Тим самим, ОСОБА_6 , шляхом обману потерпілої, заволодів належними їй грошовими коштами в сумі 5000 гривень, на зв`язок з потерпілою більше не виходив, будь-яких робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, тобто незаконно заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Крім того, ОСОБА_6 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», 04.11.2024 в денний час доби, перебуваючи за місцем мешкання голови ОСМД «Малиновський, 71» ОСОБА_9 , за адресою: м. Одеса, вул. Олексія Вадатурського, буд. 71, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілої особи шляхом обману, повідомив останній про можливість виготовлення та монтаж металопластикових вікон. З метою введення в оману голову ОСМД «Малиновський, 71» ОСОБА_9 щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував їй укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, на що ОСОБА_9 , будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_6 , погодилась.

Наступного дня, ОСОБА_6 уклав із головою ОСМД «Малиновський, 71» ОСОБА_9 в телефонному режимі договір від 05.11.2024, № 58 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 8400 гривень.

Надалі, ОСОБА_9 , будучи впевненою в порядності намірів ОСОБА_6 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вище вказаних домовленостей та укладеного договору № 58 від 05.11.2024, та будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_6 , добровільно з рахунку ОСМД «Малиновський, 71», 06.11.2024 о 12:06 год здійснила оплату в розмірі 8400 гривень на рахунок ТОВ «ВікнаДверіум» НОМЕР_2 АТ КБ «ПриватБанк».

Тим самим, ОСОБА_6 , шляхом обману потерпілої особи, заволодів належними ОСМД «Малиновський, 71» грошовими коштами в сумі 8400 гривень, на зв`язок більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_6 , в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», 21.10.2024 в денний час доби, перебуваючи за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілого шляхом обману, повідомив останньому про можливість виготовлення та монтажу металопластикових вінок. З метою введення в оману потерпілого щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував йому укласти договір про виготовлення та монтаж металопластикових вікон , на що потерпілий, будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_6 , погодився.

Того ж дня, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем мешкання потерпілого уклав із ОСОБА_10 договір від 21.10.2024, № 43 про виготовлення та монтаж металопластикових вікон, загальною вартістю 6000 гривень. При цьому, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілого шляхом обману, повідомив останньому, що потрібно здійснити завдаток у розмірі 50%, від загальної сумі замовлення, у розмірі 3000 гривень, на що останній надав свою згоду, та будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_6 , добровільно передав йому грошові кошти у готівковій форма, в якості передоплати в розмірі 3000 гривень.

Надалі, 06.11.2024, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом обману, у телефонній розмові повідомив потерпілому недостовірну інформацію, що вікна готові та їх потрібно викупити, для чого необхідно оплатити грошові кошти у сумі 2000 гривень, на що потерпілий ОСОБА_10 , погодився. При цьому ОСОБА_10 , будучи впевненим в порядності намірів ОСОБА_6 , та не підозрюючи дійсних злочинних намірів останнього, на виконання вище вказаних домовленостей, та укладеного договору № 43 від 21.10.2024, та будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №21 по вул. Радісна у м. Одеса, у денний час доби, добровільно передав йому грошові кошти у готівковій формі в розмірі 2000 гривень.

Тим самим, ОСОБА_6 , шляхом обману потерпілого, заволодів належними йому грошовими коштами в сумі 5000 гривень, на зв`язок з потерпілим більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Надалі, ОСОБА_6 в особі директора ТОВ «ВікнаДверіум», 17.06.2025 в денний час доби, перебуваючи за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_4 , діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілої, шляхом обману, повідомив останній про можливість виготовлення та монтажу вхідних дверей.

З метою введення в оману потерпілої щодо дійсних незаконних намірів та задля складення позитивного враження, запропонував їй укласти договір про виготовлення та монтаж вхідних дверей, на що потерпіла, будучи введена в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_6 , погодилася.

Того ж дня, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем мешкання потерпілої, за адресою: АДРЕСА_4 , уклав із ОСОБА_11 договір підряду на продаж, доставку та монтаж дверей N? 14 від 17.06.2025, загальною вартістю 11 300 гривень. При цьому, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, маючи на меті заволодіння коштами потерпілої шляхом обману, повідомив останній, що потрібно здійснити завдаток у розмірі 80%, від загальної суми замовлення, у розмірі 8 000 гривень, на що остання надала свою згоду, та будучи введеною в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_6 , добровільно передала йому грошові кошти у готівковій формі, в якості передоплати в розмірі 8 000 гривень.

Тим самим, ОСОБА_6 , шляхом обману потерпілої, заволодів належними їй грошовими коштами в сумі 8 000 гривень, на зв`язок з потерпілою більше не виходив, будь-яких ремонтних робіт не виконував, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто незаконно заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, визнав повністю, кваліфікацію своїх дій не оспорював та надав показання, які аналогічні обставинам правопорушень, що зазначені в обвинувальному акті. Цивільні позови визнає в повному обсязі. У вчиненому кається, осуджує свою поведінку та просить суд суворо не карати.

Прокурор під час судового розгляду просила обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням матеріалів, що характеризують його особу та, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_11 підтримала думку прокурора.

Інші потерпілі в судове засідання не прибули, проте прокурором в судовому засіданні надано заяви, відповідно до яких вони просять розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти запропонованого прокурором порядку та обсягу дослідження доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження та документів, що стосуються цивільних позовів. а також дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження та документів, що стосуються цивільних позовів.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що саме він вчинив кримінальні правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставинах. Показання обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Зважаючи на викладене та те, що обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, надав аналогічні показання і беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення і кваліфікує його дії:

-за епізодом від 20.09.2024 - за ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство);

-за іншими епізодами від 05.11.2024, 06.11.2024, 17.06.2025 - за ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, а саме виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком (ч. 1 ст. 190 КК України) та нетяжким злочином (ч. 2 ст. 190 КК України); особу ОСОБА_6 , його вік (32 роки) та соціальне положення (перебуває в цивільному шлюбі, неповнолітніх осіб на утриманні не має); стан здоров`я - обвинувачений є особою з інвалідністю ІІ групи, з втратою працездатності 80 %; те, що особа осудна, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, та раніше не судимий; повне визнання вини у вчиненому та щире каяття; визнання позовних вимог потерпілих, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, обставини його вчинення, критичне відношення винного до вчиненого.

Крім того, приймаючи до уваги думку прокурора в судових дебатах, який вважав, що виправлення обвинуваченого може бути досягнуто без ізоляції обвинуваченого від суспільства, суд доходить висновку, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді пробаційного нагляду, ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі та остаточне покарання, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України (шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим) у виді позбавлення волі, з подальшим звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У рамках даного кримінального провадження до ОСОБА_6 заявлені цивільні позови, а саме від:

- потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка просить суд стягнути з ОСОБА_6 , на її корить матеріальну шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень;

- ОСББ «Малиновський, 71», , в особі голови правління - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який просить суд стягнути з ОСОБА_6 , матеріальну шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням у розмірі 8400 (вісім тисяч) гривень;

- потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який просить суд стягнути з ОСОБА_6 , на його корить матеріальну шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

-потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка просить суд стягнути з ОСОБА_6 , на його корить матеріальну шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Розглядаючи заявлені цивільні позови потерпілих, наявні в матеріалах справи документи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 128 КПК України, яка кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду подати цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Цивільні позови усіх потерпілих по цьому кримінальному провадженню були подані до початку розгляду провадження, надійшли до суду разом з обвинувальним актом.

Судом встановлено, що майнова шкода завдана потерпілим була заподіяна саме обвинуваченим ОСОБА_6 , що останній визнав в ході судового розгляду. Обвинувачений позовні вимоги потерпілих визнав беззаперечно в повному обсязі.

Враховуючи, що визнання позовних вимог обвинуваченим не суперечить вимогам закону (ст. ст. 16, ч. 1 ст. 1166, ст. 1190, ч. 2 ст. 1192 ЦК України), керуючись ч. 4 ст.174 ЦПК України, суд доходить висновку, що цивільні позови підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Арешти не накладались.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжні заходи не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років випробувального терміну не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_13 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 09.09.2025 року.

До набрання законної сили вироком, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 . - не обирати.

Цивільний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про стягнення з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 5000 (п`ять тисяч) гривень - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСББ «Малиновський, 71», , про стягнення з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 8 400 (вісім тисяч чотириста) гривень - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСББ «Малиновський, 71», , матеріальну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 8 400 (вісім тисяч чотириста) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про стягнення з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 5000 (п`ять тисяч) гривень - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матеріальну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 8000 (вісім тисяч) гривень - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 8000 (вісім тисяч) гривень.

Речові докази, відповідно до постанов слідчого від 11.08.2025 та від 18.08.2025 року, а саме:

-мобільний телефон марки «Apple», моделі «IPhoneX», із встановленою SIM-карткою з номером телефону НОМЕР_3 , IMEI1: НОМЕР_4 , у корпусі білого кольору - вважати повернутим власнику ОСОБА_11 .

-копію Договору підряду на продаж, доставку та монтаж вікон та дверей N? 14 від 17.06.2025 на 1 аркуші між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати відсутні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1