Справа № 202/8167/25
Провадження № 1-кп/202/1483/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпра кримінальне провадження за №0000979 від 18 червня 2025 року у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Дніпропетровська, яка має середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованої, не одруженої, що має на утримані малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 26.06.2025 Індустріальним районним судом м. Дніпра за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 у невстановлений день та час, але не пізніше 10.06.2025, знаходячись в Індустріальному районі у місті Дніпрі, привласнила шляхом знахідки офіційного документу - платіжної банківської картки емітованої в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_6 , яка є засобом доступу до банківського рахунку НОМЕР_1 , відкритого на його ім`я, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних корисливих цілях, позбавивши таким чином ОСОБА_6 можливості використовувати зазначену картку за призначенням.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_4 шляхом використання 10.06.2025, у період часу з 15:23 год. по 22:53 год., раніше привласненої платіжної картки, емітованої в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_6 , яка є засобом доступу до банківського рахунку НОМЕР_1 (офіційного документа) у магазинах та торгівельних точках на території Індустріального району міста Дніпра, способом технології безконтактної оплати «PayPass» платіжної картки через POS-термінали, для оплати вартості товарів на загальну суму 3 458 гривень 48 копійок, чим самим викрала грошові кошти ОСОБА_6 .

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю, щиро розкаялася, просила суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надала письмову заяву.

Прокурор. в судовому засіданні підтримав проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинувачену.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченій ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, та ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а винуватість доведеною.

Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченої та тяжкість і обставини скоєних злочинів, які не оспорюються сторонами справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання, необхідного для виправлення останньої та попередження вчинення нових злочинів в межах санкцій ч.1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

У відповідності до ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків передбачених даною нормою, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При визначенні виду та розміру покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, серед яких злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, що згідно ст. 12 КК України є тяжким умисним корисливим злочином, відповідальність за який передбачає у виді довготривалого позбавлення волі; дані про особу обвинувачену, яка офіційно не працює, не одружена, має на утримані малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне, зареєстроване місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить - щире каяття та беззаперечне визнання вини; а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Також судом приймається і те, що у потерпілої стороно відсутні претензії до обвинуваченої та не подано цивільний позов.

З урахуванням принципу індивідуалізації покарання та особи обвинуваченої, яка винуватість у вчинених злочинах визнала у повному обсязі, щиро розкаялася, за кількох обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України і в межах санкцій ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень.

Крім того, судом приймається до уваги і те, що обвинувачена ОСОБА_4 26.06.2025 Індустріальним районним судом м. Дніпра була засуджена за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, а в даному кримінальному провадженні злочин вчинила не пізніше ніж 10.06.2025, а отже до ухвалення попереднього вироку, що у свою чергу створює необхідність застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України при визначенні остаточного покарання.

Разом з тим, судом при визначенні остаточного покарання у виді позбавлення волі визнається можливим застосувати до обвинуваченої положення ст. 75, 76 КК України з урахуванням всіх обставин вчинення злочинів та особи обвинуваченої, а також наявності виключних декількох обставин, які пом`якшують покарання, зокрема і необхідності утримувати свого малолітнього сина, що у свою чергу стане неможливим при призначенні покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України, процесуальні витрати в рамках даного кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік з покладенням обов`язків передбачених п. 1, 2 ч. 2 ст 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

-за ч. 4 ст. 185 КК України з урахуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим за вироком Індустріального районного суду м. Дніпра від 26.06.2025 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання;

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме 2 DVD-R диски, які перебувають в матеріалах справи залишити в матеріалах справи.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1