Справа № 209/5507/25
Провадження № 1-кп/209/257/25
В И Р О К

Іменем України

12 вересня 2025 року Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кам`янське Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000881, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2025 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхньоторецьке Ясинуватського району Донецької області, громадянина України, має середньо-спеціальну освіту, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого, особа з інвалідністю 3-ї групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2025 року близько 08.00 годин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21074 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в Дніпровському районі міста Кам?янського по бульвару Будівельників з боку проспекту Івана Мазепи в напрямку проспекту Металургів.

Під час руху ОСОБА_4 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра білого кольору»), розташованого в районі будинку № 19 «а» по бульвару Будівельників, на якому перебувала пішохід ОСОБА_5 , перетинаючи проїзну частину справа наліво за напрямком руху автомобіля, заходів до зменшення швидкості, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не прийняв і продовживши рух, скоїв не неї наїзд.

В результаті наїзду пішоходові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сполучена тупа травма тіла (відкрита черепно-мозкова травма: обширна ділянка осадження в лівій лобно-тім?яно-скроневій області з переходом на ліву половину обличчя, яка має вигляд чисельних зливаючихся між собою подряпин, що спрямована ззаду на перед, декілька зверху вниз, має добре виражені нижній край, верхній край ділянки осадження дугоподібний, дугою до верху, вздовж якого розташована рана, що має вигляді горизонтально розташованої літери «Л», основою звернута до переду, декілька донизу, з утворення в центральній частині шкіряного лоскуту, що відвертається в тому ж напрямку, ділянки осадження в області правої половини обличчя уривчасті, в правій завушній області, на підборідді по центру, вірної геометричної форми, крововиливами у м?які тканини голови зліва та справа, переломи кісток склепіння та основи черепу, кісток обличчя, нижньої щелепи справа, дифузне аксональне ушкодження головного мозку; тупа травма тулуба: розрив правого клубово-крижового сполучення; злом лівої сідалічної кістки в області сідалічного бугра з переходом на вертлюжну впадину; переломи верхніх та нижніх гілок правої та лівої лонної кісток, ділянка осадження на передній черевній стінці у вигляді вертикальних зливаючихся смуг з раною вздовж правого краю: закритий перелом лівої плечової кістки у верхній треті в області хірургічної шийки плеча з осадженням передньої поверхні лівого плечового суглобу; садна в області: переднє-зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу, нижній край в 42,0 см. від підошви, з горизонтальною смугою «просвітлення», на відстані 46,5 см. від підошви; зовнішньої поверхні лівого та внутрішньої поверхні правого гомілково-ступневих суглобів, не визначеної форми; переднє-внутрішньої поверхні правого надколінника уривчаста крапкова; задньої поверхні обох кистей та пальців, дрібні уривчасті, задньої поверхні обох ліктьових суглобів, уривчасті; крововиливи протягом всій зовнішній поверхні лівої нижньої кінцівки від рівня середньої треті гомілки до тазу, нижній край на відстані 26,0см від підошви) - відноситься до тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя, в даному випадку як така, що викликала смерть.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем, порушив вимогу п. 18.1 Правил дорожнього руху у країни, який свідчить: п.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», невиконання якого находиться в причинному зв`язку з дорожньо - транспортною пригодою.

Дії ОСОБА_7 виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, про день та час проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила суд провести судове засідання без її участі. Вказує, що жодних матеріальних претензій до обвинуваченого не має, останній відшкодував шкоду в повному обсязі, з ним примирилась. Просила призначити покарання ОСОБА_4 , не пов`язане з позбавленням волі, застосувавши ст. 75 КК України. Не заперечувала проти розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі та детально відтворив фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, що вказані в обвинувальному акті. Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення. Просив суворо його не карати, врахувати його щире каяття та отримане вибачення від потерпілої.

Зважаючи на те, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думки учасників судового провадження, заперечень від яких не надійшли, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального правопорушення, що інкриміноване обвинуваченому та кваліфіковане за ч. 2 ст. 286 КК України, які ніким не оспорюються, задовольнивши клопотання прокурора, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, спосіб, характер вчиненого діяння, тяжкість наслідків, їх невідворотність тощо), особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставини, яка пом`якшує його покарання, за відсутності обставин, які його обтяжують.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, яке згідно з ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, працевлаштований, є особою з інвалідністю третьої групи, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, за допомогою до лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не звертався, за місцем проживання на обвинуваченого скарг не надходило, потерпіла не має до обвинуваченого претензій матеріального характеру, з ним примирилась.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд, на підставі ч. 1 ст.66 КК України, відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу винного та конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

За приписами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 403, 405, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тобто, обов`язковою умовою застосування цієї норми є сукупність обставин, які б із достатньою переконливістю свідчили про можливість виправлення особи без відбування покарання.

Враховуючи вищенаведене, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, та обставина, що ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся, раніше не судимий, одружений, працює, є особою з інвалідністю 3-ї групи, за допомогою до лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не звертався, за місцем проживання на обвинуваченого скарг не надходило, потерпіла не має до обвинуваченого претензій матеріального характеру, враховуючи висновки органу пробації, викладені у досудовій доповіді від 18.08.2025 року, в відповідно до якої, в тому числі, низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим, суд вважає ці обставини такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, і в сукупності, з урахуванням відомостей про його особу, дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, у зв`язку з чим вважає за можливе застосувати до обвинуваченого правила, передбачені ст. 75 КК України, та звільнити його від відбування основного покарання у виді п`яти років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк в два роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Зважаючи на тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, який законодавцем віднесений до необережних, конкретних обставин його скоєння, даних про особу обвинуваченого, враховуючи його невідворотні наслідки, необхідно застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, строком на 2 роки.

Саме таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу пропорційності, оскільки є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та буде відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, не ставитиме особистий і надмірний тягар для обвинуваченої, що є складовим елементом принципу верховенства права відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України, вирішити питання щодо скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, на кого мають бути покладені процесуальні витрати та в якому розмірі.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи дослідження технічного стану транспортних засобів № СЕ-19/104-25/27405-ІТ від 15.07.2025 року в сумі 1782,80 грн., судової експертизи дослідження технічного стану транспортних засобів № СЕ-19/104-25/27403-ІТ від 15.07.2025 року в сумі 1782,80 грн., комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи № КСЕ-19/104-25/27394 від 16.07.2025 року в сумі 3565,60 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 30.06.2025 року у справі № 208/8458/25 (провадження № 1-кс/208/2681/25), на автомобіль марки «ВАЗ 21074 ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 та який перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_4 шляхом зняття заборони відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України вирішити долю речових доказів, а саме:

- транспортний засіб марки «ВАЗ 21074 ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (vin НОМЕР_3 ), визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000881 та поміщений на спецмайданчик, розташований за адресою: м. Кам`янське, вул. Медична, буд. 15, - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування DVD-RW з відеозаписом «23_13_М_», визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000881, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на:

- проведення судової експертизи дослідження технічного стану транспортних засобів № СЕ-19/104-25/27405-ІТ від 15.07.2025 року в сумі 1782,80 грн. (одна тисяча сімсот вісімдесят дві гривень 80 коп.);

- проведення судової експертизи дослідження технічного стану транспортних засобів № СЕ-19/104-25/27403-ІТ від 15.07.2025 року в сумі 1782,80 грн. (одна тисяча сімсот вісімдесят дві гривень 80 коп.);

- проведення комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи № КСЕ-19/104-25/27394 від 16.07.2025 року в сумі 3565,60 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1