Справа № 296/8069/24
Вирок

Іменем України

10 вересня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002293 від 24.07.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, який має на утриманні неповнолітню дитину 2008 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 24.07.2024 року близько 08 години 30 хвилин припаркував автомобіль марки «Ореl», модель «Astra», д.н.з. НОМЕР_1 в кузові сірого кольору поблизу будинку №3, що розташований за адресою: м. Житомир, майдан Привокзальний, тобто у громадському місці, після чого у нього виник конфлікт з раніше незнайомим ОСОБА_4 , який також перебував поруч з вказаним будинком у автомобілі марки «Nissan» моделі «Leaf», д.н.з. НОМЕР_2 , з приводу порушень правил безпеки дорожнього руху.

В цей же день, час та місці у ОСОБА_6 на ґрунті конфлікту з приводу порушень правил безпеки дорожнього руху в громадському місці, раптово виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Реалізуючи свій злочинний умисел в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_6 , розуміючи, що він перебуває у громадському місці, демонструючи зневажливе ставлення до існуючих норм поведінки і моральності у суспільному житті, правил співжиття та взаємної поваги, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вийшов з салону автомобіля, підійшов до ОСОБА_4 та наніс правою рукою один удар в область обличчя останньому, в результаті чого виникла бійка, в ході якої ОСОБА_6 дістав з кишені шортів, в які був одягнений, мисливський ніж спеціального призначення - різновид господарсько-побутових ножів, та наніс ним тілесні ушкодження ОСОБА_4 в область обличчя та правого передпліччя.

Таким чином, ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4 у вигляді колото-різаної рани в ділянці гайморової пазухи зліва з переломом внутрішньої її стінки та кісток носу, поверхневої різаної рани в ділянці суглобового паростка нижньої щелепи зліва, колото-різаної рани на правому плечі, які утворилися від дії гострого предмету і травмуючим механізмом їх утворення була сукупна колото-ріжуча та ріжуча дія гострого предмету, яким могло бути лезо ножа, могли виникнути 24.07.2024 та потягли за собою тривалий розлад здоров`я, але не були небезпечними для життя, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю та в судовому засіданні дав показання, які повністю співпадають із фабулою пред`явленого обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання, які повністю співпадають із фабулою пред`явленого обвинувачення.

Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченого, долі речових доказів та процесуальних витрат.

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його дії:

- за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисні дії, які виразились в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я;

- за ч. 4 ст. 296 КК України, як умисні дії, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на психіатричному обліку не перебуває, перебуває на обліку в лікаря нарколога з 15.02.2021 року з приводу: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Контрольована залежність, у даний час на замісній терапії», за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, має на утриманні 1 н/л дитину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства є можливим.

На підставі викладеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства є можливим, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Потерпілим ОСОБА_4 до обвинуваченого заявлений цивільний позов про стягнення: 20 тис. грн. витрат на необхідне лікування та оперативне втручання; 30 тис. грн. моральної шкоди; 20 тис. грн. упущеної вигоди внаслідок стаціонарного лікування та подальшої неможливості безпечно виконувати обов`язки водія; 20 тис. грн. витрат на правничу допомогу адвоката, а всього на суму 90 тис. грн. В судовому засіданні сам потерпілий повідомив, що вже отримав від обвинуваченого 20 тис. грн. витрат на необхідне лікування та оперативне втручання.

Розглядаючи вказаний цивільний позов, суд доходить наступного.

Позовні вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню, оскільки дані витрати відносяться до процесуальних витрат та підлягають стягненню з обвинуваченого.

Позов у частині стягнення 20 тис. грн. упущеної вигоди внаслідок стаціонарного лікування та подальшої неможливості безпечно виконувати обов`язки водія задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до чинного законодавства упущена вигода може бути стягнута з обвинуваченого лише на користь суб`єкта підприємницької діяльності, який зареєстрований у встановленому порядку, про що потерпілим до суду не було подано відповідних документів.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Сталою судовою практикою визначено, що, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З матеріалів провадження вбачається, що до початку розгляду провадження потерпілим було подано цивільний позов, в якому моральну шкоду, завдану злочином, оцінено в 30 тис. грн., обґрунтовано тим, що від протиправних дій обвинуваченого потерпілому було завдано тілесних ушкоджень, які, в тому числі були пов`язані з пошкодженням обличчя (вилучення уламків лицьових кісток, відновлення кісток носа та ін.)

Отримані тілесні ушкодження призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого та потребували тривалого часу для їх відновлення.

Суд доходить висновку, що заподіяна моральна шкода є очевидною.

Розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди (вчинення умисних злочинів), якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Врахувавши глибину і тривалість моральних страждань потерпілого, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у 20 тис. грн., що, на переконання суду, відповідає вимогам розумності та справедливості за обставин цього провадження.

З обвинуваченого підлягають до стягнення процесуальні витрати за проведення судової експертизи.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 296 ч. 4, 122 ч. 1 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст. 296 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 ч.1 КК України, звільнити засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі, термін випробування встановити на два роки. Зобов`язати засудженого: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- предмет схожий на ніж, виготовлений з матеріалу типу метал сірого кольору з дерев`яною рукояткою знищити, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.08.2024 року;

- футболку білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, шорти жовтого кольору зі слідами речовини бурого кольору повернути обвинуваченому за належністю, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.08.2024 року.

- 2 DVD-R диски залишити в матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль марки «Ореl», модель «Astra», д.н.з. НОМЕР_1 в кузові сірого кольору, який був повернутий 24.07.2024 року ОСОБА_7 передати засудженому з усіма правами власника.

Стягнути з ОСОБА_6 :

- на користь держави 1893 грн 20 коп. процесуальних витрат за проведення судових експертиз;

- на користь потерпілого ОСОБА_4 - 20 000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 : 20 000 грн. моральної шкоди. В решті позов залишити без задоволення за його безпідставністю.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_8