Номер провадження: 11-кп/813/1890/25
Справа № 523/1582/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 03.02.2025 року в кримінальному провадженні №0000450 від 02.07.2024 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, освіта середня, офіційно не працюючого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 10.11.2022 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн.,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

встановив:

оскарженим вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України місцевим судом ухвалено кожний вирок щодо ОСОБА_9 виконувати самостійно.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено без змін особисте зобов`язання.

Судом вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що в 2024 році, точний час не встановлений, він придбав насіння роду «конопель». В подальшому, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , посіяв у контейнери для рослин вищевказані насіння коноплі, достовірно знаючи, що ці рослини є нарковмісними та з них можливо виготовити особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. Після чого, у невстановлений день та час, ОСОБА_8 всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», не маючи передбаченого законом дозволу на здійснення дій з наркотичними засобами, обірвав з вказаних кущів рослини коноплі листя та шляхом їх висушування, виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою не менше ніж 321,34 г. та відповідно розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, став незаконно зберігати вищевказаний особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, за місцем свого проживання, з метою подальшого особистого вживання без мети збуту.

01.07.2024 року, в період часу з 06 год. 33 хв. по 09 год. 26 хв., співробітниками поліції за вищевказаним місцем проживання ОСОБА_8 проведено санкціонований обшук, під час якого, виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка є наркотичним засобом - канабісом, маса якого становить 321,34г.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, а саме, виключити з резолютивної частини вироку посилання на ч.3 ст.72 КК України та самостійне виконання покарання у виді штрафу за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2022 року.

Прокурор посилається на те, що при призначенні обвинуваченому остаточного покарання місцевий суд безпідставно зазначив про самостійне виконання покарання у виді штрафу за попереднім вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2022 року, оскільки строк давності виконання якого закінчився відповідно до положень ст.80 КК України, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_8 був засуджений 10.11.2022 року Суворовським районним судом м .Одеси за ч.2 ст.263 КК України до основного покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, даний вирок набув законної сили 12.12.2022 року. Строк давності виконання вказаного вироку, з урахуванням положень п.1 ч.1 ст.80 КК України, становить два роки. Тобто вказаний строк сплив 12.12.2024 року, а перебіг давності виконання вказаного вироку з урахуванням ч.4 ст.80 КК України не переривався, тому зазначене покарання не може бути приєднано до покарання, призначеного новим вироком.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі КПК), проведено за відсутності обвинуваченого та захисника, які повідомлялися у передбачений КПК порядок, клопотань про проведення апеляційного розгляду за їх участю не подавали. Разом з цим, в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, а тому участь обвинуваченого не є обов`язковою та колегія суддів вважає, що подальше відкладення не буде слугувати положенням ст.28 КПК щодо розумного строку розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого вироку, судом були створені всі умови для реалізації права учасників судового провадження на доступ до правосуддя.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарг; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ст.ст. 370, 373 КПК України регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, ніким не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, вони не є предметом апеляційного розгляду.

Перевіривши вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів суд приходить до висновку, що доводи прокурора про невірне застосування судом першої інстанції вимог кримінального закону при призначенні покарання є обґрунтованими, з урахуванням наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 10.11.2022 року засуджений Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 17000 грн. Вирок набрав чинності 12.12.2022 року.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, засуджений ОСОБА_8 відбув покарання за цим вироком, у зв`язку із сплатою призначеної суми штрафу в повному обсязі, відповідно квитанції №9291-8540-9151-3521 від 28.12.2022 року.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 повністю відбув покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2022 року, до постановлення оскаржуваного вироку від 03.02.2025 року, положення ч.3 ст.72 КК України щодо призначення покарання не підлягають застосуванню.

За наведених обставин, доводи прокурора про закінчення строку давності виконання вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2022 року відповідно до положень ст.80 КК України апеляційний суд не приймає до уваги.

Водночас із урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно застосував при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 положення ч.3 ст.72 КК України, що свідчить про невірне застосування судом кримінального закону при призначенні покарання та тягне за собою зміну вироку в цій частині.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням встановлених колегією суддів обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду першої інстанції зміні, шляхом виключення з резолютивної частини вироку посилання суду щодо застосування при призначенні покарання обвинуваченому положень ч.3 ст.72 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Суворовського (Пересипського) районного суду м. Одеси від 03.02.2025 року в кримінальному провадженні №0000450 від 02.07.2024 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.309 КК України змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку абзац другий, щодо застосування при призначенні покарання обвинуваченому положень ч.3 ст.72 КК України.

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4