№ 1-кп/756/1798/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2025 за №0002033, стосовно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Києві, громадянин України, здобув вищу освіту, зі слів обвинуваченого на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

УСТАНОВИВ:

В провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2025 за №0002033, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 26 липня 2025 року, у невстановлений час, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникнення у житло, вчинене в умовах воєнного стану, а саме майна, що знаходилось у квартирі АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 26.07.2025 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебував за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 та будучи обізнаним про те, що його мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має ключі від квартири ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , взяв вказані ключі та направився до вказаної квартири.

Продовжуючи реалізовувати наведений умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , не раніше 16 години 00 хвилин, 26.07.2025 прийшов до будинку АДРЕСА_4 , піднявся на третій поверх та за допомогою ключів, які він взяв у своєї матері, незаконно проник до кв. № 94 , яка належить ОСОБА_6 , звідки таємно викрав телевізор марки «Samsung» моделі UE43T5300AUXUA, серійний №0ARG3NCX901409 вартістю 10 709 грн. 10 коп.

В подальшому, ОСОБА_4 , тримаючи при собі телевізор марки «Samsung» моделі UE43T5300AUXUA, серійний №0ARG3NCX901409, що належить ОСОБА_6 , залишив приміщення вказаної квартири, а викраденим телевізором, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 10 709 гривень 10 копійок.

1.2. Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторін захисту та обвинувачення.

2.1.1. Прокурор ОСОБА_3 вважав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України вчинено останнім, кваліфікацію органом досудового розслідування здійснено правильно, яку доведено в судовому засіданні наданими суду доказами, а тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із застосуванням положень ст. 75 КК України, визначити випробувальний термін строком на 2 (роки).

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, не оспорював викладені обвинувальному акті дату, місце, час та події, щиро розкаявся. Зазначив, що дійсно взяв ключі від квартири своєї двоюрідної сестри ОСОБА_6 , які зберігались у його матері ОСОБА_7 . Надалі, таємно проник до квартири з метою викрадення телевізора марки «Samsung». Вказав, що був вимушений це зробити у зв`язку з тим, що у нього не було коштів для сплати послуг репетитора дитині. В подальшому, ОСОБА_4 здав телевізор у «Ломбард №1», однак, через деякий час мав намір викупити його та повернути власниці, але не встиг. У вчиненому щиро розкаявся, зробив належні висновки.

2.1.3. Потерпіла в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, подала заяву, в якій зазначила, що просить проводити судовий розгляд за її відсутності, претензії матеріального та морального характеру відсутні, шкода відшкодована, просила призначити мінімальне покарання.

3. Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, не оспорював обставин викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, також дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною третьою статті 349 КПК, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд розцінює показання ОСОБА_4 як належні, допустимі та достатні докази його вини, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини кримінального правопорушення, а саме: крадіжку, вчинену в умовах воєнного стану.

4. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

4.1. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

4.2. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому каявся, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину у справі. Оскільки, сам обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії обвинуваченого, як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення), а отже є підставою для врахування таких дій як обставину, що пом`якшує покарання.

4.3. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

5.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, його вид та наслідки. Потерпіла цивільний позов не заявила, претензії будь-якого характеру відсутні, просила призначити мінімальне покарання. Також, суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, повністю визнав винуватість, щиро розкаюється, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра за даними наявної медичної документації не перебуває, зі слів ОСОБА_4 на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , виключений зі списків особового складу у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, зарахований у розпорядження командира.

Суд також бере до уваги і наведену в розділі 4 обставину, що пом`якшує покарання.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено. Отже, з огляду на викладене вище, суд призначає ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років.

5.3. Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засуджених та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого. При цьому з огляду на положення ст. 75 КК законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Суд вважає, що щире каяття, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, позиції потерпілої, усвідомлення обвинуваченим наслідків своїх дій, відсутність судимостей, наявність на утриманні неповнолітньої дитини з його слів, можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 , оскільки не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, беззаперечно визнав вину, тяжких наслідків від його дій не настало, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. ст. 75, 76 КК України.

Відтак, суд дійшов висновку звільнити ОСОБА_4 від відбування з випробуванням, встановивши випробувальний термін строком на 2 (два) роки, за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Отже, суд вважає, що відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_4 необхідно покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або перебування; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. У межах кримінального провадження щодо ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

6.2. Цивільний позов у межах даного кримінального провадження не заявлено.

6.3. Витрати на проведення експертизи:

- витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №21/75/25 від 14.08.2025 у сумі 400 (чотириста) грн. 00 копійок, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 , на користь держави.

6.4. При цьому, відповідного ст. 100 КПК України речові докази:

- телевізор марки «Samsung» моделі UE43T5300AUXUA, серійний №0ARG3NCX901409 - вважати повернутим власниці;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування формату DVD-R на якому знаходиться два відеозаписи від 26.07.2025 із приміщення ломбарду ПТ «Ломбард №1» ТОВ «Мікрофінанс і Компанія», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 52/2 - залишити при матеріалах кримінального провадження №0002033 від 12.08.2025.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128-129, 368-370, 373, 374, 376, 395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 2 (два) роки, за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або перебування;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Процесуальні витрати на проведення експертизи:

- №21/75/25 від 14.08.2025 у сумі 400 (чотириста) грн. 00 копійок, стягнути з ОСОБА_4 .

Речові докази в кримінальному провадженні:

- телевізор марки «Samsung» моделі UE43T5300AUXUA, серійний №0ARG3NCX901409 - вважати повернутим власнику;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування формату DVD-R на якому знаходиться два відеозаписи від 26.07.2025 із приміщення ломбарду ПТ «Ломбард №1» ТОВ «Мікрофінанс і Компанія», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 52/2 - залишити при матеріалах кримінального провадження №0002033 від 12.08.2025.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті 30 жовтня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1