Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4273/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/694/25
Категорія ч.2 ст.111 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000055 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 08 травня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шевченко Добропільського району Донецької області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, незаміжньої, на утриманні маючої двох малолітніх дітей, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою до арешту: АДРЕСА_2 , раніше судимої 22.01.2021 вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України. Вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що приймаючи рішення суд першої інстанції належним чином не проаналізував всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, надав невірну оцінку показам обвинуваченої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також письмовим доказам по справі. Надає свою оцінку вказаним доказам та вважає, що вони не доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України. Вказує, що за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Стверджує, що суд першої інстанції не врахував належним чином довідку командира ОТУ «Донецьк» ОСОБА_12 від 05.03.2024, згідно якої станом на 20 листопада 2023 року ЗСУ розташовувались в напрямку с. Ганнівка, Добропільської міської громади, але ніяк ні с. Гнатівка, як зазначено в обвинуваченні. Посилається на те, що грошові кошти на рахунок ОСОБА_8 за дії що їй вмінюються не перераховувалися.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 08 травня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, і призначено їй покарання за цим законом у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.01.2021 року, та призначено остаточне покарання 15 (п`ятнадцять) років 1 (один) день позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності.

Початок строку покарання встановлено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.03.2024 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

До набрання вироком законної сили продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 06.07.2025 року (включно).

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (далі - рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації ОСОБА_13 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною. Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та рф уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98-ВР та Федеральним Законом рф від 2 березня 1999 року № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2-3 зазначеного Договору, рф зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та рф про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований рф 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

З метою зміни меж території та державного кордону України під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та зс рф, 18 березня 2014 року в односторонньому порядку незаконно включено до складу рф території АР Крим та м. Севастополя, 7 квітня 2014 року на території України в межах Донецької області створено терористичну організацію «донецька народна республіка» (далі - «днр»), а 27 квітня 2014 року в межах Луганської області - терористичну організацію «луганська народна республіка» (далі - «лнр»), у складі яких утворені незаконні збройні формування.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та зс рф.

24 лютого 2022 року приблизно о 5 год президент рф оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

У подальшому зс рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, вторглись на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків. Аналогічні дії були вчинені підрозділами терористичних організацій так званих «днр/лнр», які увійшли у склад зс рф.

24 лютого 2022 року указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, а Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ. Правовий режим воєнного стану продовжувався неодноразово Указами Президента України, які затверджувались відповідними Законами України та триває на даний час.

На території Донецької області функціонує інформаторська мережа, яка організована та створена для збору інформації розвідувального характеру з метою подальшого проведення розвідувально-підривної діяльності проти України.

Так, громадянка України ОСОБА_8 , перебуваючи у АДРЕСА_2 , володіючи інформацією щодо місць дислокації підрозділів ЗСУ, у зв`язку з тривалим часом проживання в м. Добропілля Покровського району Донецької області, неподалік лінії фронту, де активно ведуться бойові дії країною-агресором, діючи умисно, в інтересах іноземної держави, країни-агресора - російської федерації та її представників, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, не виконавши своїх обов`язків громадянина України, визначених ст. 17 та ст. 65 Конституції України щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України, у невстановлений слідством час, але не пізніше 20.11.2023 увійшла до складу агентурно-інформаторської мережі на території Донецької області, завданням якої є збір інформації розвідувального характеру, з метою подальшої її передачі представникам країни-агресора для проведення розвідувально-підривної діяльності проти України.

Так, ОСОБА_8 проживаючи тривалий час в м. Добропілля Покровського району Донецької області, підтримуючи дружні та довірчі відносини із мешканцями даного регіону, володіючи достовірною інформацією розвідувального характеру, надала згоду до збору та передачі інформації розвідувального характеру щодо переміщення, руху та точного розташування підрозділів Збройних Сил України та інших підрозділів Сил оборони України, розміщених на даному напрямку фронту, з можливістю ідентифікувати їх на місцевості, які в подальшому передавала представникам спецслужб та збройних сил російської федерації для коригування та наведення артилерійського вогню, ракетних ударів та іншого вогневого ураження.

Для безпосереднього виконання свого злочинного задуму ОСОБА_8 використовувала додаток для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», за допомогою якого передавала зібрану розвідувальну інформацію.

Зокрема, представник спецслужб рф, ОСОБА_14 , який використовує аккаунт « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_1 із ідентифікатором - ОСОБА_15 , систематично відпрацьовував завдання ОСОБА_8 (Telegram id НОМЕР_2 , зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_3 ) щодо отримання інформації про переміщення, рух, точне розташування підрозділів Збройних Сил України та інших підрозділів Сил оборони України, розміщених на даному напрямку фронту, з можливістю ідентифікувати їх на місцевості.

Так, у період часу з 20.11.2023 року по 04.12.2023 року ОСОБА_8 , (Telegram id НОМЕР_2 , зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_3 ) передала ОСОБА_14 (номером мобільного телефону НОМЕР_1 із ідентифікатором - ОСОБА_15 ) розвідувальну інформацію, у вигляді знімків екрану мобільного телефону додатку «карти Google» із точними координатами щодо переміщення, руху та розташування військовослужбовців і техніки Збройних Сил України на території м. Добропілля Донецької області.

Зокрема, 20.11.2023 року о 10 год 40 хв, під час спілкування ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , останній було відпрацьовано завдання щодо отримання та передачі відомостей про місцерозташування блокпосту, кількості військовослужбовців та військової техніки Збройних Сил України в районі м. Добропілля Донецької області.

Того ж дня, 20.11.2023 року о 11 год 01 хв, під час спілкування ОСОБА_8 передала ОСОБА_14 відпрацьовану інформацію щодо місця розташування блокпосту, кількості військовослужбовців та військової техніки Збройних Сил України в районі м. Добропілля Донецької області.

В подальшому, 20.11.2023 року о 15 год 24 хв, під час спілкування ОСОБА_8 передала ОСОБА_14 інформацію щодо місця розташування військової техніки та кількості військовослужбовців Збройних Сил України в районі м. Добропілля Донецької області та о 18 год. 47 хв. надала точні координати із використанням можливостей «карти Google».

У цей же день, 20.11.2023 року о 18 го 50 хв, ОСОБА_8 передала ОСОБА_14 точні координати із використанням можливостей «карти Google» щодо місця розташування засобів протиповітряної оборони та військової техніки Збройних Сил України іноземних зразків в районі АДРЕСА_3 та о 21 год 06 хв повідомила про необхідність здійснення масованих ракетних обстрілів.

В подальшому, 27.11.2023 року о 12 год 17 хв, під час спілкування ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_14 , що у м. Добропіллі Донецької області планується встановлення додаткового блокпосту в напрямку «Добропілля-Білозерське» та о 19 год 20 хв передала ОСОБА_14 точні координати із використанням можливостей «карти Google» щодо місця розташування вказаного блокпосту, на якому вже є військова техніка Збройних Сил України. Також, додатково повідомила про знаходження значної кількості військової техніки Збройних Сил України та території відділу поліції у м. Добропілля.

Крім того, 27.11.2023 року о 19 год 24 хв, під час спілкування ОСОБА_8 передала ОСОБА_14 точні координати із використанням можливостей «карти Google» щодо місця розташування військової техніки та військовослужбовців Збройних Сил України на території пожежної частини у м. Добропілля.

Цього ж дня, 27.11.2023 року о 19 год 26 хв, під час спілкування ОСОБА_8 передала ОСОБА_14 точні координати із використанням можливостей «карти Google» щодо місця розселення значної кількості особового складу Збройних Сил України у м. Добропілля.

Крім того, 03.12.2023 року о 22 год 07 хв, під час спілкування ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_14 , що 06.12.2023 року у відділі поліції м. Добропілля буде проводитись нагородження значної кількості військовослужбовців Збройних Сил України.

Разом з тим, 02.01.2024 року о 16 год 32 хв, під час спілкування ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , останній було відпрацьовано завдання щодо передачі інформації розвідувального характеру та обговорено можливі способи оплати за передачу вищевказаних відомостей.

В подальшому, 03.01.2024 року о 10 год 01 хв, ОСОБА_14 під час спілкування з ОСОБА_8 повідомив, що буде здійснювати доповідь керівництву та їй необхідно додатково надіслати попередньо видалені фотографії.

04.01.2024 року о 17 год 56 хв, ОСОБА_14 під час спілкування з ОСОБА_8 відпрацював останній завдання, щодо надсилання фотографій та картки для оплати за вказану інформацію.

Цього ж дня, 04.01.2024 року о 18 год 03 хв, ОСОБА_8 надіслала ОСОБА_14 номер своєї банківської карти АТ «ПУМБ» № НОМЕР_4 , о 18 год 09 хв надіслала фотографію місця розташування військової техніки Збройних Сил України та фотографію місця розташування штабу військовослужбовців Збройних Сил України.

В подальшому, ОСОБА_8 надіслала точні координати із використанням можливостей «карти Google» щодо місця розташування військової техніки та військовослужбовців Збройних Сил України. Крім того, ОСОБА_16 поцікавилась термінами здійснення оплати за надання інформації розвідувального характеру та зазначила, що не хоче бути викритою правоохоронними органами України за свою протиправну діяльність.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинила державну зраду, тобто діяння умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

Під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_8 заявила клопотання щодо повторного дослідження доказів, а саме просила повторно допитати свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..

З`ясувавши думку захисника в підтримання вказаного клопотання, думку прокурора, який заперечував щодо повторного допиту вказаних свідків, які були безпосередньо допитані судом першої інстанції, та яким надана оцінка у вироку суду, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

За змістом цієї норми учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.

Проте, сторона захисту обгрунтовує вказане клопотання лише незгодою з оцінкою показів зазначених осіб, наданих в судовому засіданні суду першої інстанції, що суперечить положенням ч.3 ст.404 КПК України.

Отже, у зв`язку з відсутністю належно обґрунтованого клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів у справі, апеляційний суд не має законних підстав повторно досліджувати докази у кримінальному провадженні, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності та диспозитивності.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що такі засади, як безпосередність дослідження доказів судом апеляційної інстанції та судом першої інстанції, відрізняються за змістом, оскільки апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в місцевому суді з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 КПК України. Ця відмінність зумовлена такою функцією суду апеляційної інстанції, як перегляд вироку в апеляційному порядку, а не вирішення кримінального провадження по суті, що дублює функції суду першої інстанції.

Тобто, на відміну від суду першої інстанції, апеляційний суд здійснює перегляд вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому повноваження суду апеляційної інстанції стосовно дослідження доказів визначаються переглядом кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги з урахуванням наявності або відсутності обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження щодо повторного дослідження доказів.

Відсутність обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження про дослідження доказів, за умови того, що в оскаржуваному вироку суд надав оцінку всім доказам, на неправильну оцінку яких посилається сторона на стадії апеляційного оскарження вироку, не зумовлює обов`язку апеляційного суду повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження, та не створює передумов для використання апеляційним судом свого права дослідити нові докази за наявності підстав, регламентованих положеннями ч.3 ст.404 КПК України.

Тому за відсутності мотивованого клопотання про повторне дослідження доказів, яке обов`язково має відповідати положенню ч.3 ст.404 КПК України, апеляційний суд не повинен досліджувати ці докази, оскільки протилежне, без дотримання принципів, закріплених у приписах зазначеної норми процесуального закону, може перетворити апеляційний перегляд судового рішення в повторний розгляд кримінального провадження по суті, що фактично нівелює принцип інстанційності судочинства.

На підставі викладеного, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання обвинуваченої.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в постанові третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 січня 2023 року (справа № 286/628/20 провадження № 51-2421км22).

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_17 та обвинуваченої ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведення підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану. Дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.2 ст.111 КК України судом кваліфіковано вірно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 вину не визнала, показала, що ОСОБА_14 їй невідомий, смс з інформацією та фото, про яку зазначено в обвинувальному акті, в тому числі щодо місць розташування особового складу ЗСУ, їх кількості, місце знаходження військової техніки та їх кількості не відправляла. Має у власності телефон Redmi 9A, на який у серпні 2020 року встановила програму «TELEGRAM» для того, щоб дивитись новини, де мала нікнейм « ОСОБА_18 » або щось подібне, який не змінювала. Нікнейм «ІНФОРМАЦІЯ_9» їй невідомий та переписку з ним не здійснювала. Військових в Добропіллі не було. Донька ОСОБА_33 хворіла у кінці 2022 року, а з 10 грудня вона лежала з останньою у лікарні в Луцьку. З 2020 року її телефоном також користувався чоловік, з яким проживала разом без реєстрації шлюбу - ОСОБА_10 , так як його телефон Redmi 6 сірого кольору був зі зламаним сенсором, останньому був відомий пароль від її телефону - це дата його народження. Бачила як ОСОБА_10 дивився відео, грав у ігри, переписувався з матір`ю на її телефоні. Також її телефоном користувався син ОСОБА_10 - ОСОБА_19 , після того як переїхали у с. Діброва Коростенського району Житомирської області, щоб дивитись відео у «ТІК-ТОК». Має 3 банківський картки, серед яких одна банку «ПУМБ». Не знає, хто міг здійснювати переписку з її телефона, про яку йдеться в обвинувальному акті, оскільки не бачила, щоб ОСОБА_10 чи його син - ОСОБА_19 вели переписку з її телефону, разом з тим їй невідомо, чому переписка велась від імені особи жіночої статі. Одного разу, їй приходила смс з пропозицією роботи - здавати місцезнаходження блокпостів, однак вона не зрозуміла це повідомлення, та розповіла ОСОБА_10 , нащо він їй порадив відповісти - «ні» та видалити повідомлення, що вона і зробила.

Під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_8 надала аналогічні пояснення.

Проте, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, підтверджується сукупністю доказів оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

- показаннях свідка ОСОБА_10 , який в суді першої інстанції пояснив, що з ОСОБА_8 проживав разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом трьох років, до 06.03.2024, мали добрі стосунки, дітей спільних не мали. Познайомились в м. Добропіллі Донецької області, після чого разом переїхали у с. Діброво Житомирської області, де він та ОСОБА_8 не працювали. Телефоном останньої не користувався, оскільки пароль від її телефона не знав. ОСОБА_8 його телефоном не користувалась також. Діти ОСОБА_8 - ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , його син ОСОБА_19 користувались лише своїми телефонами. ОСОБА_8 свій телефон постійно тримала при собі, який їй купили в серпні 2020 року.. З 2016 по 2019 рік та з березня 2022 року він проходив службу в ЗСУ, на даний час лікується після контузії. З 20.11.2023 по 04.12.2023 хворіла донька ОСОБА_33, у зв`язку із чим з ОСОБА_8 лікувалась у лікарні. Він був спантеличений, коли дізнався про зміст переписок у телефоні ОСОБА_8 , ні він, ні діти зазначену інформацію з її телефона передавати не могли, після чого перестав спілкуватись з цивільною дружиною. На час подій не був зареєстрований у «Телеграм» та будь-якій іншій соціальній мережі. Його банківська картка зберігалась у ОСОБА_8 ;

- показаннях свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що обвинувачена є цивільною дружиною його батька, з якою неприязних стосунків у нього не було. Телефоном ОСОБА_8 він не користувався, оскільки мав свій телефон Redmi 9 A, на якому були встановлені «Телеграм», «Тік-Ток». Бачив, як ОСОБА_8 зі своїм телефоном часто виходила в іншу кімнату, щоб поспілкуватись конфіденційно. У дітей ОСОБА_8 були свої телефони. Його банківська картка та картка його батька зберігались у ОСОБА_8 , якій все було мало грошей та вона шукала де можна заробити ще грошей.

Наведені показання свідків суд першої інстанції визнав послідовними, такими, що є належними та допустимими, адже вони прямо і непрямо вказують на існування обставин, які підлягають доказуванню, та інших обставин, що мають значення для кримінального провадження. Вони отримані в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 підтверджується письмовими доказами, які були досліджені судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а саме :

- повідомленням від 30.01.2024 про вчинення кримінального правопорушення громадянкою України ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яка здійснювала добровільний збір та передачу фото і координати щодо місць дислокації підрозділів ЗСУ в районі міста Добропілля Покровського району Донецької області співробітнику федеральної служби безпеки громадянину російської федерації ОСОБА_22 (т. 1 а.с. 207);

- протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 19.02.2024 року, проведених на підставі ухвали слідчого судді Вінницького апеляційного суду від 07.02.2024 року, за ідентифікаційними ознаками: номер мобільного телефону НОМЕР_1 , месенджер «Telegram», яким користується громадянин рф ОСОБА_14 під аккаунтом « ОСОБА_15 », встановлено листування з абонентом під аккаунтом « ОСОБА_23 », який пізніше було перейменовано у «ІНФОРМАЦІЯ_24», номер мобільного телефону НОМЕР_3 , та який повідомляв про місця знаходження сил та засобів ЗСУ, шляхом направлення фотографій та координатів, зокрема місце розташування блокпостів, військової техніки, особового складу ЗСУ в районі м. Добропілля Донецької області.

Зокрема, 20.11.2023 року о 10 год 40 хв, ОСОБА_14 під аккаунтом « ОСОБА_15 », надіслав повідомлення абоненту на ім`я « ОСОБА_23 » (н.м.т. НОМЕР_3 ) наступного змісту: «Приветствую. Мы на той неделе с вами говорили по поводу блокпоста. Как успехи?». У відповідь абонент на ім`я « ОСОБА_23 » (н.м.т. НОМЕР_3) відправляє повідомлення з інформацією про самий короткий шлях Краматорськ-Добропілля з поміткою на скріншоті мапи з геолокацією. На запитаня ОСОБА_14 «Сколько там плюс минус всушников? И там блокпост или они что то охраняют». Абонент на ім`я « ОСОБА_23 » (н.м.т. НОМЕР_3) відповідає: «Там техника. Человек 40-50. Лагерь развернули». А також цього ж дня о 15 год 24 хв відправляє скріншот карти з поміткою та коментарем «Сдесь сегодня завезли технику. За зданием полиции. И ВСУ до 100 человек. Фото не могла сделать», та о 18 год 47 хв надала точні координати із використанням можливостей «карти Google».

У цей же день, 20.11.2023 року о 18 год 50 хв, абонент на ім`я « ОСОБА_23 » (н.м.т. НОМЕР_3 ) передала ОСОБА_14 точні координати із використанням можливостей «карти Google» щодо місця розташування засобів протиповітряної оборони та військової техніки Збройних Сил України іноземних зразків.

В ході спілкування на повідомлення ОСОБА_14 про те, що вчора ЗСУ пропустили ракету, абонент на ім`я « ОСОБА_23 » (н.м.т. НОМЕР_3) зазначає, що «это хорошо. Мало, больше надо», схвалюючи здійснення масованих ракетних обстрілів.

В подальшому, 27.11.2023 року о 12 год 17 хв, абонент на ім`я « ОСОБА_23 » (н.м.т. НОМЕР_3) повідомила ОСОБА_14 , що у м. Добропіллі Донецької області планується встановлення додаткового блокпосту в напрямку «Добропілля-Білозерське» та о 19 год 20 хв передала ОСОБА_14 точні координати із використанням можливостей «карти Google» щодо місця розташування вказаного блокпосту із зазначенням, що там вже є техніка ЗСУ, «и в полиции тоже, примерно 20-22 единиц техники. Когда туда уже прилетит подарок.» Цього ж дня о 19 год 24 хв та о 19 год 26 хв передала ОСОБА_14 точні координати із використанням можливостей «карти Google» щодо місця розташування військової техніки та військовослужбовців Збройних Сил України: «Там где метка красная, там стоит техника и ВСУ», «В этом доме ВСУ поселили. До 300 человек». На що ОСОБА_14 відповів «Отлично. У тебя когда реально получится сделать фото? Командир хочет понимать что там конкретно находится. И за это получиш оплату».

Крім того, 03.12.2023 року о 22 год 07 хв, абонент на ім`я « ОСОБА_23 » (н.м.т. НОМЕР_3) повідомила ОСОБА_14 , що 06.12.2023 у відділі поліції м. Добропілля буде проводитись нагородження значної кількості військовослужбовців Збройних Сил України.

В подальшому, 02.01.2024 року о 16 год 32 в, ОСОБА_14 абоненту на ім`я « ОСОБА_24 » надсилає повідомлення наступного змісту: «Привет. Как поживаешь? Интересное есть еще что то? И куда тебе скинуть твой гонорар за работу?», на що абонент на ім`я « ОСОБА_24 » відповідає: «Да есть интересное. Позже скину». 03.01.2024 року о 10 год 01 хв ОСОБА_14 просить абонента на ім`я « ОСОБА_24 »: «И скинь ту фотку которую ты удалила и что там. Завтра еду на доклад к командиру, а у меня не сохранилось». На що абонент з ім`ям « ОСОБА_24 » відправляє фотографії з координатами та підписами: «Там техника ВСУ стоят», «Это возле полиции», «Это квартира ВСУ». Крім того, направляє повідомлення з номером банківської картки НОМЕР_4 , на яку можна скинути гонорар за виконану роботу, при цьому уточнюючи, чи ніхто не дізнається про їх спілкування, побоюючись бути викритою правоохоронними органами. (т. 1 а.с. 215-247);

- протоколом огляду від 26.02.2024 року, матеріалів отриманих в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій 19.02.2024 року, яким оглянуто чат спілкування ОСОБА_14 через месенджер «Telegram» зареєстрований за м.т. НОМЕР_1 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з акаунтом під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_23» і «ІНФОРМАЦІЯ_24», у ході якого встановлено та зафіксовано саму переписку та за зазначеними координатами, у вигляді посилань, встановлено місця розташування на карті Гуглмап сил та засобів ЗСУ, з використанням додатку ІНФОРМАЦІЯ_25. (т. 2 а.с. 3-14);

- протоколом огляду від 20.02.2024 року, відомостей розміщених у Інтернет-мережі стосовно ОСОБА_8 з додатком та диском DVD-R, зокрема оглянуто веб-ресурси, соціальні мережі, відкриті загальнодоступні Інтернет сторінки, Телеграм-боти. За допомогою яких підтверджено та встановлено в Телеграм-боті номер мобільного ідентифікатору НОМЕР_3 , ідентифікатор користувача « ОСОБА_25 », ім`я профілю « ОСОБА_26 » з ID НОМЕР_2 ; у месенджері «Viber» при введенні номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , отримано наступні відомості щодо користувача: ім`я ОСОБА_27 та зображення ОСОБА_8 . За результатами пошуку дописів, а також власних коментарів, розміщених акаунтом інтернет-месенджеру «Телеграм» під назвою « ОСОБА_26 » за телеграм ідентифікатором НОМЕР_2 , з використанням загальнодоступного телеграм-боту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » отримано відомості щодо коментарів в Телеграм групі «Константиновка обсуждение новостей» наступного змісту: «На волынь надо таких штук 10», як реакція на відео з підписом «Ракеты возвращаются с Хмельницкой области в сторону Винницы». (т. 2 а.с. 16-36);

- протоколом огляду від 20.02.2025 року з додатками та диском DVD-R, яким оглянуто відомості розміщені в Інтернет-мережі стосовно ОСОБА_14 в ході яких встановлено, що він являється співробітником фсб рф, а саме: інтернет-ресурс під назвою «Миротворець» встановлено, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , м.т. НОМЕР_1 , російський військовий злочинець, співробітник фсб рф, позивний ОСОБА_28 ; інтернет-ресурс під назвою « ОСОБА_29 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 , де розміщено список співробітників фсб рф, зареєстрованих за адресою: м. москва, вул. В.Лубянка, 2, відповідно до висвітленого списку, під номером 205 розміщено відомості, щодо ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 2 а.с. 49, 51, 64);

- відповіддю командування ОТУ «Донецьк» від 05.03.2024 року про розташування сил та засобів ЗСУ на території Добропільської територіальної громади Донецької області, якою підтверджено розташування підрозділів ЗСУ та інших військових формувань Сил оборони України, військової техніки, про які повідомляла ОСОБА_8 у переписці з акаунту під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_23» і «ІНФОРМАЦІЯ_24», зареєстрованими у Інтернет-месенджері «Telegram», співробітнику фсб рф ОСОБА_14 під аккаунтом « ОСОБА_15 », а саме: станом на 20.11.2023 року в напрямку с. Ганнівка Добропільської міської громади Покровського району Донецької області, поблизу АЗС «Multi-top», станом на 27.11.2023 року по вул. Залізничній (м. Добропілля Покровського району Донецької області), станом на 20.11.2023 року, 27.11.2023 року по вул. Першотравнева (м. Добропілля Покровського району Донецької області, територія Управління поліції та пожежної частини), станом на 04.01.2024 року за адресою: АДРЕСА_4 . Згідно відповіді вказана інформація не була розміщена у відкритому доступі, та передача вказаної інформації іноземній державі, іноземній організації, їх представникам, у тому числі співробітникам фсб рф могла нанести шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, може бути використана в проведенні підривної діяльності проти України. (т. 2 а.с. 97-98);

- довідкою старости Дібровського старостинського округу, якою підтверджується те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживає: АДРЕСА_2 . (т. 2 а.с. 99);

- протоколом обшуку від 06.03.2024 року домоволодіння, в якому проживає ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 з фототаблицею до нього, який проведено на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2024 року, та в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон Xiaomi Redmi з сім-картками операторів мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_8 , банківські картки в кількості 7 штук, серед яких банківська картка банку «ПУМБ» НОМЕР_4 , які відповідно до постанови слідчого від 06.03.2024 року визнано речовими доказами. (т. 2 а.с. 102-115);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.03.2024 року, згідно з яким затримано особу підозрювану у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, - ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 116-119);

- протоколом огляду від 19.03.2024 року, яким оглянуто мобільний телефон Xiaomi Redmi синього кольору, модель M2006C3LG, серійний номер НОМЕР_6 , ІМЕI1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 з двома сім-картками операторів мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , що перебував у користуванні ОСОБА_8 , та встановлено наявність у ньому додатку Інтернет-месенджеру «Telegram», який прив`язаний до номера мобільного телефону НОМЕР_3 , аккаунту « ОСОБА_30 » та ім`я користувача « ОСОБА_25 ». В головному вікні додатку «Телеграм», виявлено стрічку новин та телеграм групи, на які підписаний власник акаунту « ОСОБА_30 », серед яких ряд проросійської спрямованості: «ІНФОРМАЦІЯ_26 », « ІНФОРМАЦІЯ_7 », « ІНФОРМАЦІЯ_8 », в якій ОСОБА_8 публікувала свої дописи щодо позитивного ставлення до обстрілу ОСОБА_31 та позитивної реакції щодо неприпинення обстрілів. Також встановлено наявність профілю в «Telegram» аккаунту під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », номер мобільного телефону НОМЕР_1 , з ім`ям користувача « ОСОБА_15 ». (т. 2 а.с. 127-137);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 14.06.2024 року, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2024 року, встановлено, що у приміщенні АТ «Перший Український Міжнародний Банк», розташованому за адресою: м. Вінниця. вул. Миколи Оводова, 38, отримано доступ до банківських карток НОМЕР_4 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , які використовувались ОСОБА_8 , та які роздруковано на 230 арк. (т. 2 а.с. 152-153;

- відповіддю «Першого Українського міжнародного банку» за №KG1-07/8/64 БТ від 05.06.2024 року про відкриття на ім`я ОСОБА_8 банківського рахунку та виготовлення банківської картки за номером НОМЕР_4 (т. 2 а.с. 154).

Проаналізувавши сукупність зібраних та досліджених доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.111 КК України, за обставин встановлених судом, доведена повністю.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд та вважає, що вказані докази не суперечать критерію доведення вини особи «поза розумним сумнівом», згідно якого передбачається доведення стороною обвинувачення перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів того, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні злочину, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України", заява № 16437/04).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність вказаних у вироку висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки перелічені вище докази, кожний окремо та у сукупності, підтверджують вину обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, за обставин, встановлених судом, а саме державної зради, тобто діянні, умисно вчиненого громадянином України, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведення підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції надав невірну оцінку показам обвинуваченої ОСОБА_8 , яка наголошувала, що вона не відправляла ФСБ рф жодних даних про розташування ЗСУ, а матеріали провадження не містять належних доказів для підтвердження наявності об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки вони є аналогічними тим, що були надані стороною захисту під час розгляду провадження в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції такі доводи сторони захисту розглянув та надав їм належну оцінку, відповідним чином мотивувавши свої висновки у вироку суду.

Зокрема, суд зазначив, що критично оцінює такі доводи захисника та обвинуваченої ОСОБА_8 , оскільки вони спростовуються дослідженими безпосередньо в судовому засіданні належними і допустимими доказами, а тому розцінює їх як намагання уникнути кримінальної відповідальності обвинуваченою за вчинення особливо тяжкого злочину, з огляду на наступне.

Так, стаття 111 КК України визначає державну зраду як діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності і державній, економічній чи інформаційній безпеці України. Отже, державна зрада має кілька безпосередніх об`єктів, кожен з яких складає суспільні відносини в сфері охорони зовнішньої і внутрішній безпеці України.

Об`єктивна сторона державної зради може виявлятися в різних формах, які вичерпним чином визначені в ч.1 ст. 111 КК України.

Зокрема, у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, що полягає в будь-якій допомозі у проведенні підривної діяльності проти інтересів України. При цій формі не має значення, як діяла особа - за завданням іноземної держави чи з власної ініціативи. У цій формі державна зрада вважається закінченою з моменту, коли особа фактично почала надавати допомогу іноземній державі, іноземній організації чи їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України.

При цьому, з суб`єктивної сторони конкретні мотиви і мета не є обов`язковими ознаками державної зради і можуть бути різними.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність обгрунтованих сумнівів у тому, що інформацію розвідувального характеру співробітнику фсб рф ОСОБА_14 з акаунту «ІНФОРМАЦІЯ_23» (номер мобільного телефону якого у телефонній книзі ОСОБА_14 записано як - НОМЕР_3 ), а згодом перейменованого ОСОБА_14 на «ІНФОРМАЦІЯ_24», передавала саме ОСОБА_8 , оскільки під час обшуку домоволодіння, в якому проживає ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 вилучено мобільний телефон Xiaomi Redmi з сім-картками операторів мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , який належить саме ОСОБА_8 . Окрім того, акаунт «ІНФОРМАЦІЯ_24» повідомляє ОСОБА_14 номер банківської картки, на який можна перекинути гонорар за виконану роботу, яка відповідно до досліджених у судовому засіданні доказів, належить саме ОСОБА_8 ..

Окрім того, остання народилась, зареєстрована та протягом тривалого часу проживала у Добропільському районі Донецької області, що свідчить про обізнаність ОСОБА_8 з місцевістю того району.

Твердження сторони захисту про те, що доступ до телефона ОСОБА_8 , з якого здійснювалась переписка з співробітником фсб рф ОСОБА_14 , мали інші особи, які проживали разом з нею, зокрема її цивільний чоловік та його син, і також могли передавати інформацію розвідувального характеру, суд першої інстанції відкинув, оскільки переписка велась особою жіночої статі, яка до того ж зазначала у переписці з ОСОБА_14 23.11.2023 року о 10:20 год., що не може зробити фото, оскільки захворіла дитина та 27.11.2023 року о 12:16 год., що лежить в лікарні з дитиною (т. 1 а.с. 222), тому не може зробити фото.

При цьому, факт хвороби доньки ОСОБА_8 у період з 20.11.2023 року по 04.12.2023 року, та перебування обвинуваченої з нею у лікарні, підтвердив свідок ОСОБА_10 ..

Крім того, цивільний чоловік обвинуваченої - ОСОБА_10 та його син ОСОБА_11 заперечили, що мали доступ та користувались телефоном ОСОБА_8 , оскільки не було у цьому потреби, так як кожен мав свій телефон.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки суперечностям між показами свідків ОСОБА_10 , його сина ОСОБА_11 та поясненнями обвинуваченої ОСОБА_8 , стосовно користування її мобільним телефоном.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що покази свідків ОСОБА_10 та його сина ОСОБА_11 не відповідають дійсності, оскільки вказаних осіб було безпосередньо допитано в судовому засіданні суду першої інстанції за участі обвинуваченої та її захисника і їхні покази узгоджуються з іншими дослідженими судом першої інстанції доказами.

З огляду на наведене, враховуючи, що надана обвинуваченою інформація представнику рф має важливе оборонне і економічне значення та могла бути використана державою-агресором для нанесення шкоди обороноздатності та державній безпеці України, тобто представники російської федерації могли використати цю інформацію для підривної діяльності проти України, суд першої інстанції дійшов цілком обгрунтованого висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України доведена повністю.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки письмовим доказам по справі, а саме: протоколу обшуку від 06.03.2024 року, протоколам за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, відповіді командування ОТУ «Донецьк» від 05.03.2024 року про розташування сил та засобів ЗСУ на території Добропільської територіальної громади Донецької області, протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 14.06.2024 року, відповіді «Першого Українського міжнародного банку» за №KG1-07/8/64 БТ від 05.06.2024 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки письмові докази досліджувалися безпосередньо у судовому засіданні суду першої інстанції в присутності обвинуваченої та її захисника з дотриманням вимог ст.ст.23, 24 КПК України, і суд першої інстанції надав їм належну оцінку у вироку суду, з якою погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Більш того, під час апеляційного розгляду справи жодних клопотань про повторне дослідження будь-яких письмових доказів чи визнання певних доказів недопустимими від сторони захисту не надходило.

Що стосується доводів апелянта про те, що в повідомленні про підозру та обвинувальному акті неправильно зазначено місце розташування ЗСУ, про яке ОСОБА_8 нібито повідомила ОСОБА_14 , а саме с. Гнатівка Добропільської міської громади, тоді як згідно відповіді командування ОТУ «Донецьк» від 05.03.2024 року про розташування сил та засобів ЗСУ на території Добропільської територіальної громади Донецької області, станом на 20.11.2023 року ЗСУ розташовувалися в напрямку с. Ганнівка Добропільської міської громади Покровського району Донецької області (т.2 а.п.97-98), то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вони також є аналогічними тим, що були надані стороною захисту під час розгляду провадження в суді першої інстанції, на які у вироку суду надано вичерпну відповідь.

Так суд першої інстанції зазначив, що вважає зазначення в обвинувальному акті населеного пункту с.Гнатівка, замість вірного с. Ганнівка, технічною помилкою (опискою), оскільки у всіх інших письмових доказах зазначається вірно: с. Ганнівка Добропільської міської громади Покровського району Донецької області. До того ж, с. Гнатівка немає у переліку населених пунктів Добропільської міської громади Покровського району Донецької області.

З вказаними висновки суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 з листопада 2023 року до січня 2024 року постійно проживала в АДРЕСА_2 та не їздила до м.Добропілля Донецької області, що на його думку підтверджується довідкою старости Дібрівського старостинського округу ОСОБА_32 від 28.02.2024 року (т.2 а.п.99), колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки вказана довідка лише підтверджує факт проживання обвинуваченої ОСОБА_8 за вказаною адресою та не містить будь-яких даних про те, що остання у вказаний період не залишала територію Житомирської області.

Доводи апелянта про те, що обвинувачена не отримувала коштів за інформацію, яку вона начебто передавала, що виключає склад злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, колегія суддів вважає такими, що не грунтуються на законі, оскільки для наявності складу даного злочину це не є визначальним. Злочин вважається закінченим з моменту вчинення дій, спрямованих на допомогу у підривній діяльності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника та обвинуваченої ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, у виді позбавлення волі з конфіскацією майна в межах санкції ч.2 ст.111 КК України, за якою її засуджено, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України. Призначене покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі захисника не наведено доводів щодо неправильного призначення покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 111 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим через суворість, оскільки є необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.

Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення місцевого суду, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченій покарання в апеляційній скарзі не наведено.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 08 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою ОСОБА_8 в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді: