Справа № 214/9507/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря,- ОСОБА_2

прокурора,- ОСОБА_3 ,

захисників,- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , (ВКЗ)

обвинувачених,- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , (ВКЗ) ОСОБА_9

розглянувши у судовому засіданні, в м. Кривому Розі клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0002442 від 22.11.2024 року, по обвинуваченню по обвинуваченню ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вище вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які існували на момент обрання та продовження вказаного запобіжного заходу, оскільки не відпали ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив задовольнити клопотання заявника про зміну запобіжного про взяття на особисту поруку або визначення застави.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважає не доведеними ризики, просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, про взяття на особисту поруки або визначення застави, оскільки ОСОБА_7 має батьків, позитивно характеризується за місцем проживання, має вищу освіту, тому має міцні соціальні зв`язки, є раніше не судимим, тому просила у разі вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити заставу.

Захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , та обвинувачені, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , кожен окремо, підтримали позицію захисту.

Заслухавши клопотання прокурора, захисників, обвинувачених, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

До обвинуваченого ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, в продовженні дії якого в подальшому слідчим суддею було відмовлено. Як слідує зі змісту ухвал суду першої та апеляційної інстанції, підставою для відмови у продовжені строку дії запобіжного заходу виді тримання під вартою, слугувала не відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а пропущення строку для звернення з відповідним клопотанням про продовження запобіжного заходу, а саме, на день розгляду клопотання цей строк закінчився, а тому у слідчого судді не було підстав для продовження зазначеного строку, який сплив на момент подачі зазначеного клопотання слідчого.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Однак, на час розгляду клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній з 17.09.2025 не має жодного запобіжного заходу.

Клопотання прокурора обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, обравши вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, як спосіб отримання стабільного незаконного прибутку, в порушення вимог Законів України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше ніж 22.11.2024, прийняв рішення про створення організованої групи з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, які полягали у незаконному придбанні, зберіганні, виготовленні, перевезенні, пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, обіг яких обмежено амфетаміну та PVP. З метою реалізації даної злочинної діяльності у створеній організованій групі було розподіллено ролі. Для вчинення кримінального правопорушення члени організованої групи, до якої увійшли ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за раніше розподіленими ролями, здійснювали незаконне придбання, зберігання, виготовлення та пересилання з метою збуту психотропних речовин з використанням сервісів поштових відправлень.

Тобто ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

21.04.2025 року о 10 годині 28 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, суд не надає оцінки зібраним доказам та не встановлює правильність попередньої кваліфікації кримінального правопорушення, як і не визначає наявність вини обвинуваченого, а лише керується наявністю обґрунтованої підозри.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч.3 ст.27, ч.ч.2, 3 ст.307 КК України повністю підтверджується сукупністю неспростовних доказів, зібраними у кримінальному провадженні, а саме: протоколами допиту свідків, протоколами огляду, висновками експертів, розсекреченими матеріалами НСРД та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які мають місце до теперішнього часу.

Відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховуватися від органів досудового розслідування та суду - є те, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину за яке передбачено покарання від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Останній працевлаштувався монтажником обладнання в ТОВ «СПЕКТР КРИВБАС», напередодні обрання запобіжного заходу, до цього тривалий час не працювала, законність джерела її доходів суду не відомо. В разі доведення вини обвинуваченого у скоєнні даного злочину, побоюючись покарання, обвинувачений може переховуватись від суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини по кримінальному провадженню, виконанню процесуальних рішень, з метою уникнення відповідальності. Окрім того, в ході досудового розслідування встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 не пізніше 25.04.2025 планував незаконно перетнути кордон країни до країн Європи.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні - є те, що ОСОБА_7 відповідно до ст. 221 КПК України має право ознайомитись із матеріалами кримінального провадження, а отже: доказами, здобутими в ході досудового розслідування, знатиме повні анкетні дані свідків та їх місце мешкання, які допитані у кримінальному провадженні, але яких не допитано в суді, які викривали його у скоєні вказаного кримінального правопорушення, тому у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, може вплинути на них з метою примушування до зміни показів у суді, та які викривають його у вчиненні злочинної діяльності.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується - є те, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого умисного корисливого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12-ти років, що свідчить про продовження існування тих же обставин, які спонукали обвинуваченого до скоєння кримінального правопорушення, а саме: ОСОБА_7 не був працевлаштований тривалий час та вчинення вказаного корисливого злочину могло було його джерелом одержання прибутку. Обвинувачений працевлаштувався лише 31.10.2025, після того як справа була передана на розгляд суду.

Су, в обґрунтування обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилається на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у справі не досліджено докази, зокрема, не допитані свідки, обвинувачений, має родину та позитивно характеризується за місцем проживання, що свідчить про наявність у нього соціальних зв`язків, але, враховуючи матеріали розсекречених НСРД, вбачається, що мав бажання покинути межі України та був зупинений лише у зв`язку з фактичним затриманням, тому мають місце ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: не з`явлення або переховування від суду, вплив на свідків, продовження вчинення інкримінованого правопорушення..

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За таких обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість обвинуваченого свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування, а тому доводи захисника про необхідність обрати обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не є слушними.

Європейським судом з прав людини визнано виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Отже, на теперішній час відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 окрім як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що свідчить про необхідність задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 176-178, 183, 184, 314-317, 369, 371, 372КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під ватрою ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) діб, тобто до 07.03.2026 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1