УХВАЛА

слідчого судді

30 грудня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановила:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові та просить зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові внести відомості за заявою ОСОБА_4 та інших осіб від 20.11.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування поданої скарги покликався на те, що 10.12.2025 скаржник поштовим відправленням скерував до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові заяву про вчинення злочину від 20.11.2025 дізнавачем сектору дізнання Луцького РУП ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 та невстановленими працівниками спеціального підрозділу ТасТеаm УПП у Волинській області ДПП НПУ, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Проте, в порушення вимог ст. 214 КПК України така залишились без належного реагування та не внесено відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР та не розпочато досудове розслідування за вказаними в заяві фактами, що і стало підставою для звернення до слідчого судді із вказаною скаргою.

Статтею 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини гарантується.

При розгляді питання про можливість оскарження бездіяльності слідчого під час досудового розслідування суд враховує також положення міжнародно-правових норм, які є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання про його права та обов`язки або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Одним з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до суду.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний спосіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим кодексом.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Так, забезпечуючи принцип доступу до правосуддя, в порядку ст. 21 КПК України та ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова 29 грудня 2025 року відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду на 10:30 год 30.12.2025, з метою з`ясування обставин скарги безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін.

29.12.2025 отримано заперечення на скаргу Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, згідно яких заяву ОСОБА_4 та інших осіб від 20.11.2025 розглянуто.

В судове засідання скаржник та його представник не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися.

Представник суб`єкта оскарження Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, скерував вищенаведені заперечення від 29.12.2025.

У зв`язку з проведенням судового засідання за відсутності сторін, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги вважаю, що таку слід повернути скаржнику, виходячи з наступних підстав.

Слідчою суддею встановлено, що 10.12.2025 ОСОБА_4 cкерував до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові із заяву про вчинення злочину від 20.11.2025 дізнавачем сектору дізнання Луцького РУП ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 та невстановленими працівниками спеціального підрозділу ТасТеаm УПП у Волинській області ДПП НПУ, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Так, згідно листа керівника Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , від 29.12.2025, встановлено що до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові надійшла заява ОСОБА_4 та інших осіб від 20.11.2025 (зареєстрована 22.12.2025), щодо можливих неправомірних дій вчинених дізнавачем сектору дізнання Луцького РУП ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 та невстановленими працівниками спеціального підрозділу ТасТеаm УПП у Волинській області ДПП НПУ, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Додатково поінформовано, що Третій слідчий відділ (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові територіально находиться в місті Луцьк, та перебуває під юрисдикцією Луцького міськрайонного суду Волинської області.

В контексті наведеного слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України №41/2020 «Про затвердження організаційної структури Державного бюро розслідувань» від 05.02.2020 організаційну структуру Державного бюро розслідувань було визначено у складі Центрального апарату та територіальних управлінь, в тому числі Територіального управління, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Волинську, Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську області.

Відповідно слідчим суддям Личаківського районного суду м. Львова підсудні скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність виключно на Львівську області.

Як встановлено при розгляді скарги з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові заяву ОСОБА_4 та інших осіб від 20.11.2025 та передано для розгляду до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові та стосувалося можливих неправомірних дій вчинених дізнавачем сектору дізнання Луцького РУП ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 та невстановленими працівниками спеціального підрозділу ТасТеаm УПП у Волинській області ДПП НПУ, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. При цьому Третій слідчий відділ (з дислокацією у м.Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові територіально знаходиться в місті Тернополі та перебуває під юрисдикцією Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена підсудність скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора.

Однак ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 306 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Вказане узгоджується з позицією Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 02 березня 2020 року в справі № 263/19/20 (провадження № 51-420впс20).

Таким чином, скарги на рішення, дії або бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил територіальної підсудності.

Слідчий суддя враховує, що Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право звернення до суду. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Враховуючи наведене, встановлені слідчим суддею обставини після відкриття провадження за скаргою та чітко регламентовані п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, дії щодо повернення скарги при встановленні, що така не підлягає розгляду у цьому суді, приходжу до висновку, що скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові слід повернути останньому, що не позбавляє його права звернення до слідчого судді відповідного суду, в межах територіальної підсудності якого знаходиться орган досудового розслідування, тобто до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Керуючись вимогами ст.ст. 304, 307, 372 КПК України, -

постановила :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повернути скаржнику.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма додатками до неї.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_7