ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Луцького РУП ГУНП у Волинській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від 07.11.2025 та зобов`язання вчинити дії.

Скарга мотивована тим, що 07.11.2025 до Луцького РУП ГУНП у Волинській області він подав заяву про вчинення посадовими особами Волинської філії ТОВ Газорозподільні мережі України» кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.355, ч.1 ст.364 КК України, оскільки між ним та цим товариством немає жодних правовідносин, але від них отримав лист про припинення розподілу природного газу у зв`язку з наявною заборгованістю. Однак, відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР після її отримання безпричинно не внесені, а тому ОСОБА_6 просить зобов`язати Луцьке РУП ГУНП у Волинській області внести до ЄРДР дані про такі кримінальні правопорушення та розпочати кримінальне провадження.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.11.2025 в задоволенні вищевказаної скарги відмовлено.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, скаржник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його необґрунтованість і незаконність просить скасувати та постановити нове, яким задовольнити скаргу. Зазначає про те, що слідчий суддя не звернув належної уваги на те, що уповноважені особи Луцького РУП ГУНП у Волинській області у відповідності до ст.214 КПК України були зобов`язані внести відомості до ЄРДР за його заявою про вчинення посадовими особами Волинської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.355, ч.1 ст.364 КК України, однак цього не зробили. Тому вважає, що слідчий суддя місцевого суду прийшов до неправильного висновку про відмову у задоволенні його скарги.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, скаржника ОСОБА_6 , який скаргу підтримав та просив задовольнити, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги (ст.307 КПК).

Апеляційним переглядом встановлено, що у своїй скарзі до слідчого судді скаржник ОСОБА_6 фактично вказував на бездіяльність уповноважених Луцького РУП ГУНП у Волинській області, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, та просив зобов`язати внести відомості до ЄРДР про кримінальні правопорушення на підставі поданої ним заяви про вчинення посадовими особами Волинської філії ТОВ Газорозподільні мережі України» кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.355, ч.1 ст.364 КК України.

Відмовляючи у задоволенні цієї скарги слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 звернувся із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, однак у ній не наведено короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення злочинів, а сам зміст скарги ґрунтується виключно на припущеннях та власному трактуванні можливих обставин. При цьому, слідчий суддя зазначив, що зміст скарги та долучених документів свідчить про наявність цивільно-правових відносин.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів апеляційного суду погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ч.1, 4, 5 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

До ЄРДР вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Відповідно до п.1 глави 2 розділу I Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, яке затверджене наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, до Реєстру, окрім іншого, вносяться відомості про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність , що узгоджується з вимогами ч.5 ст.214 КПК України.

З аналізу вищенаведених норм законодавства, ст.214 КПК України містить два ключових положення: 1) строк, протягом якого мають бути внесені відомості - невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення; 2) зміст заяви, повідомлення - вони мають бути про вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно із ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. З вказаною нормою кореспондується вимога п.4 ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до якої до ЄРДР вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.

За такого нормативного закріплення позиція щодо автоматичної реєстрації відомостей по всіх заявах і повідомленнях, які надходять до слідчого, прокурора, дізнавача для порушення кримінального провадження, є помилковою, адже сама норма опосередковано містить вимогу наявності відомостей про кримінальне правопорушення. Отже, навіть у чинній редакції ч.1 ст.214 КПК України проблема щодо внесення відомостей до ЄРДР і оскарження відповідної бездіяльності лежить у площині застосування і вибіркового застосування нормативних формулювань.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації до ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч.4 ст.214 КПК України.

У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_7 від 17.06.2020, де у п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що: «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Таким чином, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, може мати місце лише у разі:

- надходження заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до суб`єкта, який наділений повноваженнями вносити дані до ЄРДР (відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Однак, слід додатково наголосити, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в ЄРДР);

- наявності у заяві, повідомленні інформації, яка може свідчити про вчинення кримінального правопорушення (для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне);

- не внесення відомостей за заявою, повідомленням, які надійшли уповноваженому суб`єкту і містять ознаки кримінального правопорушення, протягом 24 годин.

Проаналізувавши зміст заяви ОСОБА_6 від 07.11.2025 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.355, ч.1 ст.364 КК України, яка адресована Луцькому РУП ГУНП у Волинській області, колегії суддів апеляційного суду вважає, що вона за своїм змістом та суттю не є заявою чи повідомленням про кримінальне правопорушення, оскільки не містить конкретних та достатніх даних про можливість вчинення кримінальних правопорушень, про які зазначає заявник в розумінні ст.214 КПК України, що також свідчить про відсутність предмету скарги. Заява фактично ґрунтується на припущеннях про існування тих чи інших фактів (вчинення протиправних дій), тобто його суб`єктивній оцінці певних подій.

Таким чином, слідчим суддею належним чином та в повному обсязі перевірені викладені в скарзі підстави, які у ній наведені про бездіяльність уповноважених осіб Луцького РУП ГУНП у Волинській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР, досліджено наявні матеріали в їх сукупності та цілком обґрунтовано відмовлено у задоволенні скарги.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом.

При цьому, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення не заслуговують на увагу суду, оскільки на думку апеляційного суду фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків слідчого судді суду першої інстанції.

Апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінально-процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді за наведених апелянтом мотивів.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді, - без змін.

Керуючись ст.376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Луцького РУП ГУНП у Волинській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від 07.11.2025 та зобов`язання вчинити дії, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді