Кримінальне провадження № 703/5043/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

прокурора о ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

уповноваженого представника підрозділу органів

національної поліціїполіції ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області кримінальне провадження №0000236, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 квітня 2025 року, по обвинуваченню

неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, з середньою спеціальною освітою, студента 3 курсу ДНЗ ЦППРК, група 1622, не працюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, з угодою про визнання винуватості від 30 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану, введений в Україні на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, який неодноразово продовжений, востаннє Указом Президента України від 15 квітня 2025 року №235/2025 строком на 90 діб, 23 квітня 2025 року близько 15 години 40 хвилин, перебуваючи поблизу відділення АТ «Укрпошта», що за адресою: Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. Незалежності, 37, помітив на лавці тимчасово залишений без нагляду потерпілим ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Sigma» та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, умисно, таємно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку вказаного телефону вартістю 4503 гривні 33 копійок та не маючи дійсного і уявного права на користування чи володіння вказаним майном, не вживши заходів, направлених на повернення чужого майна власнику, розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані судом за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

30 липня 2025 року прокурор Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій, на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000236 від 24 квітня 2025 року, та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_6 , у даному кримінальному провадженні, на підставі ст.468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості, на укладення якої прокурору попередньо надана письмова згода потерпілим ОСОБА_8 .

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, обвинувачений зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі у судовому провадженні в обсязі підозри.

Крім того, сторони угоди: погодили покарання, яке має бути призначене неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням вимог ст.69 КК України, а саме пробаційний нагляд строком на 1 рік та покладання на нього обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України; наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.473 КПК України; наслідки невиконання угоди, які визначені у ст.476 КПК України, щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримала, просила її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за фактичними обставинами, вказаними у обвинувальному акті, просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому покарання, визначене вказаною угодою.

Захисник ОСОБА_5 та законний представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.

Потерпілий ОСОБА_8 у підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд кримінального правопорушення провести без його участі та не заперечував проти затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення між прокурором та неповнолітнім обвинуваченим угоди про визнання винуватості, на що потерпілим надано добровільну згоду, є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання, з урахуванням особи обвинуваченого та наявності кількох обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідають ступеню тяжкості вчиненого неповнолітнім ОСОБА_4 кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань очевидна.

Відповідно до вимог ч.4 ст.474 КПК України, судом встановлено, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, а також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і під час його судового розгляду, не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути процесуальні витрати на проведення судової експертизи у сумі 2228 гривень 50 копійок.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100, 124, п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.374, 474, 475 КПК України, ст.65, 69, ч.4 ст.185 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні №0000236 від 24 квітня 2025 року угоду про визнання винуватості, укладену 30 липня 2025 року між прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 , згода на укладення якої надана прокурору потерпілим ОСОБА_8 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та, з урахуванням положень ст.69 КК України, призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік

Відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України, покласти на засудженого до пробаційного нагляду ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Згідно ч.1 ст.49-2 КВК України, строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи у сумі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Sigma» залишити за належністю потерпілому ОСОБА_8 , звільнивши його від зобов`язань по зберігальній розписці;

- DVD-R диски з відеозаписами за нагрудної камери, з роздруківкою телефонних з`єднань абонентів ТОВ «лафселл», ПрАТ «Київстар» та з відеозаписом з спортивного залу «3.16» залишити при матеріалах кримінального провадження №0000236 від 24 квітня 2025 року.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений потерпілим, обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий: ОСОБА_1