Справа № 346/3713/25
Провадження № 11-кп/4808/463/25
Категорія ст. 537 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 20 серпня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні його заяви про зарахування перебування під цілодобовим домашнім арештом у строк покарання, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про зарахування перебування під цілодобовим домашнім арештом у строк покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що відносно ОСОБА_7 , було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, який не є видом попереднього ув`язнення в розумінні ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26.11.2015 № 838-VІІІ.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , вважає ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні його заяви необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що покарання у виді обмеження волі та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту мають спільні ознаки за обмеженням прав людини.

Звертає увагу на рішення Конституційного суду України (справа №1-28/201723 від 23.11.2017 року.

Вказує, що йому не зараховано строк перебування з 26.10.2021 року по 26.06.2023 року на домашньому арешті із застосуванням електронного засобу контролю.

Даний вид запобіжного заходу був застосований від 26.10.2021 року до моменту взяття під варту за вироком суду, і весь цей час він носив на нозі електронний засіб контролю, перебував за місцем проживання під постійним наглядом правоохоронних органів і не мав змоги відлучатися та покидати місце проживання без дозволу суду, що прирівнюється до позбавлення волі, що по суті обмежувало свободу пересування.

Тому вважає, що строк застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту повинен бути зарахований у строк відбування основного покарання.

Просить ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 20 серпня 2025 року скасувати та постановити нову, якою зарахувати щодо нього строк перебування під цілодобовим домашнім арештом із застосуванням електронного засобу контролю з 26 жовтня 2021 року по 26 червня 2023 року у строк покарання у вигляді позбавлення волі день за день в межах того самого провадження, відповідно до Закону України № 838 VІІІ від 26.11.2015 року, тобто 20 місяців позбавлення волі.

До початку апеляційного розгляду від прокурора надійшло клопотання в якому просить судовий розгляд провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 20.08.2025 року провести у відповідності до ст. 406 КПК України, за його відсутності, в порядку письмового провадження.

Під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_7 просив задовольнити подану апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що її слід задовольнити частково, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Даних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Із доводів поданої заяви засудженого ОСОБА_7 вбачається, що вироком від 26.06.2023 року по справі 343/734/17 його визнано винуватим, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років, та змінено запобіжний захід, і взято його під варту в залі суду з 26.06.2023 року до моменту набрання законної сили вироку. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 05.06.2024 року, ОСОБА_7 відправлено в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», де зараз він знаходиться. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.07.2025 року, по справі № 346/2717/25, ОСОБА_7 , у строк відбування покарання за вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.06.2023 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.06.2023 по 05.06.2024 включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 26.10.2021 року, відносно ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю на нозі.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції відмовляючи у задоволені заяви засудженого ОСОБА_7 належним чином не дослідив матеріали особової справи, не дав оцінки вказаним рішенням, в повній мірі не навів достатніх підстав та мотивів для відмови у задоволенні заяви засудженого про зарахування щодо нього перебування під цілодобовим домашнім арештом у строк покарання.

Разом з тим, ч. 5 ст. 539 КПК України передбачено, що під час вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Колегія суддів вважає, що вказані вище вимоги кримінального процесуального законодавства судом першої інстанції також не були дотримані.

Так, згідно матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання, в тому числі і за вчинення особливо тяжкого злочину та участь захисника за цією категорією справ, відповідно до ст. 52 КПК України, є обов`язковою.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_7 про зарахування перебування під цілодобовим домашнім арештом у строк покарання не був залучений адвокат для здійснення захисту інтересів засудженого.

А тому, незабезпечення засудженому можливості скористатися правовою допомогою захисника є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування оскаржуваної ухвали.

За приписами ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що розгляд провадження відбувся з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а саме порушено право засудженого на захист і судове рішення не є вмотивованим, у зв`язку з чим, на підставі ст.412 КПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 20 серпня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про зарахування перебування під цілодобовим домашнім арештом у строк покарання скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5