Справа № 385/1596/25
Провадження № 1-кп/385/103/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2025 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Гайворон кримінальне провадження №0000134 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Іржавець,Оржицького району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який не має на утриманні малолітніх осіб та осіб похилого віку, працездатного, який не працює та не навчається, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого;

- вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.06.2017 за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 (один) рік;

- вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11.09.2018 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців. 03.11.2023 по відбуттю строку покарання звільнений із державної установи «Кіровоградська виправна колонія №6». Покарання відбуте, судимість не погашена,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

в с т а н о в и в :

відповідно до статті 60 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища» визначено, що полезахисні лісові смуги підлягають особливій охороні як природні комплекси, що мають велику екологічну цінність для збереження сприятливої екологічної обстановки, попередження та стабілізації негативних природних явищ.

Стаття 4 Лісового кодексу України, встановлює, що до лісового фонду відносяться лісові ділянки, а також захисні насадження лінійного типу у випадку, коли площа цих насаджень становить не менше 0,1 га (10 соток). Якщо площа лісової смуги менше 0,1 га, вона може трактуватися як група дерев, чагарників на сільськогосподарських угіддях і розглядатися як окремий специфічний об`єкт на землях сільськогосподарського призначення.

Стаття 39 Лісового кодексу України розподіляє ліси за екологічним і соціально-економічним значенням і встановлює категорії лісів. Зокрема, полезахисні лісові смуги відносяться до категорії захисних лісів, які виконують водоохоронні, ґрунтозахисні та інші захисні функції.

Згідно ст. 95 Лісового кодексу України громадський контроль за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів здійснюється громадськими інспекторами охорони навколишнього природного середовища, повноваження яких визначаються положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Згідно ст.22 Земельного кодексу України, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, належать до земель сільськогосподарського призначення у категорії несільськогосподарських угідь.

Згідно статті 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у: незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 06 серпня 2025 року близько 12 години, не маючи спеціального дозволу, із заздалегідь приготовленою ручною пилою невстановленої марки та сокирою, з метою незаконної порубки дерев, прийшов до ділянки полезахисної лісової смуги, що знаходиться поза межами населеного пункту с-ще Завалля Голованівського району Кіровоградської області, неподалік об`їзної дороги за координатами 48° 93' 35" північної широти 30° 1' 24" східної довготи, яка відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу України не сформована, площею полезахисних зелених насаджень близько 1,5600 га., перебуває у комунальній власності Заваллівської селищної територіальної громади ().

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно з корисливою метою, ОСОБА_4 , порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу як важливого елемента навколишнього природного середовища, діючи всупереч вимогам статті 54 Лісового кодексу України, пунктів 2, 3 Порядку видачі спеціальних дозволів та використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року №761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», без ордера та лісорубного квитка, за допомогою ручної пили невстановленої марки та сокири в період часу з 06.08.2025 по 09.08.2025 здійснив незаконний поруб до ступеня припинення росту 5-ти сироростучих дерев, відділивши стовбур дерев від кореня, а саме: 5 дерев породи «ясен» діаметром дерева (у корі) біля шийки кореня: 18,2 см, 19 см, 35 см, 32 см, 27 см, після чого 09.08.2025 близько 17.00 години останнього було зупинено працівниками поліції.

Відповідно до розрахунку збитку нанесеного в результаті незаконної порубки дерев внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 державі, в особі Заваллівської селищної ради Кіровоградської області (), заподіяно шкоду, яка виразилась у завданні майнового збитку на загальну суму 36 534 гривень 07 копійки, а також завдано шкоду для довкілля за окремими ознаками істотності, а саме: локально на ділянці, де відбулась незаконна порубка дерев в незначній мірі відбулися зміни в породному складі та якості насаджень, в незначній мірі послабились вітро-, ґрунтозахисні та інші захисні властивості лісосмуги.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України, а саме: незаконна порубка дерев у лісах, перевезення незаконно зрубаних дерев, що заподіяли істотну шкоду.

У кримінальному провадженні №0000134 від 30.08.2025 між прокурором Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинувачуваним ОСОБА_4 , за участі його захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_7 30.09.2025 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами статей 468, 469, 470, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 246 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 , повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі, викладеному в повідомленні про підозру та обвинувачення за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, сприяти проведенню кримінального провадження щодо нього протягом всього судового розгляду. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 , за ч. 1 ст. 246 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Одночасно сторони досягли домовленості про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК України.

Крім того, прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 , узгодженого в угоді про визнання винуватості покарання. Просив скасувати арешт, накладений на речові докази слідчим суддею скасувати, а речові докази конфіскувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що угоду уклав добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання. Заявлений цивільний позов про відшкодування завданих злочином збитків визнав повністю.

Представник потерпілої сторони Заваллівської селищної ради в судове засідання, не з`явився надав суду заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності будь яких претензій до обвинуваченого немає, просить притягнути його до кримінальної відповідальності, покарання залишає на розсуд суду.

Обвинувачений та захисник просили угоду при визнання винуватості затвердити.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 246 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, що в силу вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

В силу ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обтяжуюча покарання обставина рецидив злочинів.

Враховуючи наведене в сукупності, узгоджене сторонами покарання, суд знаходить таким, що відповідає положенням ст. 65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та буде необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчиненню ним нових злочинів.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи те, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.

Згідно з приписами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання (ч.1 ст. 475 КПК України).

Оскільки сторонами угоди узгоджено покарання, у виді позбавлення волі та можливістю на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст. 474) відсутні, то суд приймає рішення про її затвердження.

Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, на утриманні осіб немає, раніше судимий, відбув покарання повністю, пом`якшуючі та обтяжуючу покарання обставини, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання за ч. 1 ст. 246 КК України у вигляді позбавлення волі.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, 76 КК України та визначення тривалості іспитового строку, суд зазначає наступне.

В постанові Пленуму ВССУ Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод від 11.12.2015 № 13 вказано таке: Суд також має враховувати, що чинні КК і КПК регулюють два різновиди звільнення від відбування покарання з випробуванням: 1) загальний - коли вимагається встановлення можливості виправлення засудженого без відбування покарання; 2) спеціальний - у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, для укладення якої з`ясування питань, визначених у ч. 1 ст. 75 КК, не є обов`язковим.

У зв`язку з чим, якщо ж сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення або визнання винуватості за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом..

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, який на час розгляду справи повністю визнав свою вину, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих обставин у вигляді щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обтяжуючу покарання обставину рецидив злочинів, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 раніше судимий та покарання відбув повністю, суд доходить висновку про призначення покарання останньому у виді позбавлення волі на строк три роки та, на підставі ст. 75 КК України, звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, клопотань про застосування такого не надходило.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

В частині вирішення заявленого цивільного позову суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою яка таку шкоду заподіяла.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Оскільки пред`явлений цивільний позов визнається обвинуваченим ОСОБА_4 , визнання обвинуваченим цивільного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, - таке визнання приймається судом, відтак цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні, в інтересах Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 36 534 гривень 07 копійок слід задоволити.

Арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Гайворонського районного суду від 11.08.2025 в справі № 385/1231/25 - скасувати.

Керуючись статтями 314, 374-376, 475 КПК України,

УХВАЛИВ:

угоду про визнання винуватості від 30.09.2025 укладену між заступником начальника Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинувачуваним ОСОБА_4 , за участі його захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000134 за ч.1 ст. 246 КК України - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (, Кіровоградська область, Голованівський район, с-ще Завалля, вул. Соборна, 10. Банк отримувача - Казначейство України, номер рахунку IBAN UA0011517, код класифікації доходів бюджету 24062100, отримувач ГУК у Кіровоградській області/тг с-ще Завалля/24062100, код отримувача 37918230) 36534 (тридцять шість тисяч п`ятсот тридцять чотири) гривні 07 копійок відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Гайворонського районного суду від 11.08.2025 в справі № 385/1231/25 та речові докази: 5 зрізів пнів дерев породи ясен, а саме: №1 діаметр 18,2 см; №2 діаметр 19 см; №3 діаметр 35 см; №4 діаметр 32 см; №5 діаметр 27 см, 5 повалених стовбурів дерев породи ясен, які під час огляду були розрізані на відрізки для здійснення транспортування до ВП №1 Голованівського РВП в загальній кількості на 77 відрізків, які пронумеровані, а саме: №1 в кількості 8 відрізків, №2 в кількості 7 відрізків, №3 в кількості 10 відрізків, №4 в кількості 28 відрізків, №5 в кількості 24 відрізки, та 5 контрольних зрізів з виявлених стовбурів дерев породи ясен, ручну пилу з металевою рукояткою сірого кольору та сокиру з дерев`яним корпусом, що знаходяться на зберіганні в Відділенні поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області - конфіскувати в дохід держави, як такі, що підлягають спеціальній конфіскації.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений, захисник - подати клопотання про помилування.

Суддя: ОСОБА_8

Дата документу 20.10.2025