Провадження № 1-кс/591/3899/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню,

В С Т А Н О В И В :

Представник володільця майна звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, яке мотивував тим, що 06 листопада 2025 року Зарічним районним судом м. Суми було накладено арешт в тому числі на автомобіль «Toyota Land Cruiser 150», р.н. НОМЕР_1 , вилучений раніше під час огляду 01 листопада 2025 року. На думку заявника, потреба в арешті відпала, оскільки орган досудового розслідування мав достатньо часу для дослідження майна, а подальше утримання майна безпідставно порушує права власника.

Слідчий в письмовій заяві заперечив проти задоволення клопотання, мотивуючи це тим, що майно не втратило значення для провадження як речовий доказ, а по справі триває розслідування.

Суд, дослідивши надані матеріали, приходить наступних висновків.

Встановлено та не заперечено сторонами, що 06 листопада 2025 року по кримінальному провадженню № 0000736, відкритому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом ДТП, яка мала місце 01 листопада 2025 року, пов`язаної з наїздом автомобіля «Toyota Land Cruiser 150», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , на велосипедиста ОСОБА_6 , під час якої останній загинув, слідчим суддею було накладено арешт на згадане майно, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів.

На думку суду, зі змісту ст. 174 КПК України випливає, що скасування арешту майна в контексті цієї норми, можливе за умови наявності певних обставин, які зазначає сторона, що не могли бути відомі суду під час накладення арешту і суттєво впливали б на прийняте судом рішення або якщо вони доведуть, що відпала потреба в такому арешті чи якщо він накладений необґрунтовано.

З досліджених матеріалів вбачається, що вилучення зазначеного майна та накладення арешту на нього вмотивовувалось в першу чергу необхідністю збереження речових доказів, але на думку суду заявником взагалі не обґрунтовано того, що вилучене майно, в розумінні ст. 98 КПК України, втратило своє доказове значення в справі.

Це вбачається з того, що надані суду матеріали, а також характеристики арештованого майна свідчать про те, що автомобіль безпосередньо стосується обставин події, зберіг на собі невід`ємні сліди (пошкодження), що виключає втрату значення для справи цього майна, оскільки воно є джерелом доказів і в подальшому не виключається можливість повторного його дослідження (так само як і не виключається можливість проведення експертних досліджень), а також необхідність пред`явлення суду, тому в задоволенні клопотання належить відмовити.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд виходить і з того, що потреби кримінального провадження, зокрема, які зумовлюють необхідність збереження в належному стані речових доказів (враховуючи невід`ємність слідів від самого майна) та можливість їх повторного дослідження в подальшому, переважають над особистими потребами особи, а передача такого майна володільцю та можливе його використання не гарантують в повній мірі збереження в належному стані доказу, що також виправдовує і тривалість застосованого заходу, враховуючи в тому числі складність провадження, введений в країні воєнний стан та ускладнення ситуації в області, завантаженість органу досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту автомобіля «Toyota Land Cruiser 150», р.н. НОМЕР_1 , по кримінальному провадженню № 0000736, накладеного 06 листопада 2025 року Зарічним районним судом м. Суми, відмовити.

Ухвала не оскаржується, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1