ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1515/25 Справа № 932/2741/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

представника власника

майна, адвоката: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 25.07.2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000102 від 15.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини встановлені судом першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 25.07.2025 року, клопотання прокурора задоволено частково.

Накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000102 від 15.01.2025 року, а саме:

мобільний телефон Iphone у корпусі зеленого кольору;

SIM картка оператора Київстар;

карта «Приватбанку» № НОМЕР_1 ; - квитанція «Ощадбанк» від 13.03.2025 на 1 арк.;

карти «Приватбанку» НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;

карта «Ощадбанку» НОМЕР_6 ;

картки Postbank 023122, НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ;

документи: аркуш паперу з печатками в/ч НОМЕР_9 , НОМЕР_10 про відрядження на 1 арк.;

копія атестату № 14 від 06.07.2025 на 1 арк.;

свідоцтво ПК № 02070921 від 18.11.2024 на 1 арк.;

роздруківки сертифікатів ОСОБА_8 про завершення курсів від 11.01.2025, 12.01.1025 на 3 арк.,

повістка від 21.05.2025 на 1 арк.;

посвідчення про відрядження від 09.09.2024 на 1 арк.;

договір від 11.10.2024 на 2 арк. та два додатки до нього на 2 арк.;

копії рапортів ОСОБА_9 про здачу посади на 3 арк.;

витяг з наказу № 47 від 15.02.2025;

копія рекомендаційного листа № 1655/5714 на 2 арк.;

копія рекомендаційного листа № 1655/5715 на 1 арк.;

копія картки обстеження від 15.05.2024 на 1 арк.;

довідка ВЛК № 29/1667 від 15.05.2024 на 1 арк.;

документ сформований в системі «Електронний суд» 28.07.2025;

витяг з наказу № 187 від 21.05.2024 на 1 арк.;

копія договору від 25.01.2025 на 1 арк.;

рахунок від 11.01.2025 на 1 арк.,

договір купівлі продажу авто від 11.01.2025 на 3 арк.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що банківські картки, разом і з інформацією про фінансові операції від банку, можуть бути доказом здійснення ОСОБА_10 фінансових операцій поза місцем розташування його місця служби, за допомогою сім карт можна визначити місце перебування останнього, за допомогою телефону можна встановити переписку в месенджерах та фотознімки. При накладені арешту на документи, слідчий суддя обмежився документами, які датовані у період вказані в клопотання про арешт майна та можуть бути використані для доведення факту не проходження вказаною особою військової служби.

В іншій частині клопотання є невмотивованим та не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги:

Не погодився з таким рішенням слідчого судді представник власника майна адвокат ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_7 та оскаржили в апеляційному прядку.

В апеляційні скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на мобільний телефонIphone у корпусі зеленого кольору та ухвалити в цій частині нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на мобільний телефон Iphone у корпусі зеленого кольору відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, органом досудового розслідування та слідчим суддею, вилучено та накладено арешт на мобільний телефон, який містить документи та інформацію, що належать до адвокатської таємниці в результаті чого порушено професійні права та гарантії адвокатської діяльності, які встановлені законом.

Апелянт наголошує, що на момент вчинення обшуку ОСОБА_10 був особою, стосовно якої зупинено право на заняття адвокатською діяльністю, однак на мобільному телефоні в хмарному сховищі iCloud, може міститися інформація, яка становить адвокатську таємницю.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_9 не вчиняв жодних незаконних чи злочинних дій під час проходження служби, не ухилявся від виконання військових обов`язків, а сумлінно виконував обов`язки та поставлені керівництвом завдання.

Прокурор ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині відмови у задавлені клопотання про арешт майна та ухвалити в цій частині нову ухвалу, якою накласти арешт на майно:

результат медичного дослідження від 19.05.2025 на 2 арк.;

аналізи крові ОСОБА_9 від 19.05.2025 на 1 арк.;

огляд лікарем терапевтом ОСОБА_9 від 29.06.2025 на 1 арк.;

рахунок-фактура від 12.03.2025 на 1 арк.;

додаткова угода від 13.03.2025 на 1 арк.;

договір № -10-01 від 13.03.2025 на 6 арк;

акт огляду автомобіля від 13.03.2025 на 1 арк.;

документи: витяг з наказу № 190 від 06.07.2025 на 1 арк.,

посвідчення про відрядження ОСОБА_9 , ОСОБА_11 від 19.05.2025 на 1 арк.,

копія довідки про участь у заходах від 15.06.2025 на 2 арк.,

копія листа в/ч НОМЕР_10 від 15.06.2025 на 1 арк.,

копія витягу з наказу № 151 від 19.05.2025 на 1 арк.,

копія договору від 10.06.2025 на 2 арк.,

копія договору від 05.05.2025 на 1 арк.,

копія довіреності від 02.04.2025 на 1 арк.,

видаткова накладна від 15.03.2025 на 1 арк.,

акт приймання передачі автотранспортного засобу від 15.03.2025 на 1 арк.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вказані вилучені документи, в накладенні арешту на які відмовлено слідчим суддею, мають доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки ці документи (медичні обстеження, укладення угод щодо нерухомості, придбання авто та його фактичне отримання) складені в м. Києві, підтверджують вчинення правочинів ОСОБА_9 та його перебування в м. Києві, що підтверджує факт не проходження ним військової служби.

Вказує, що вилучені документи зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, нададуть органам досудового розслідування можливість отримати докази, які самостійно чи в сукупності з іншими доказами можуть мати суттєве значення для з`ясування обставин кримінального правопорушення та встановити причетність до вчинення кримінальних правопорушень інших осіб, в тому числі військових службових осіб .

Позиції сторін в суді :

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити з підстав зазначених в ній. Заперечувала проти задоволення апеляційної скарги представника власника майна.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 свою апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з підстав зазначених в ній. Заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Власник майна ОСОБА_9 , належним чином повідомлений про день, місце та час апеляційного розгляду, однак в судове засідання не з`явився. Клопотань про відкладення апеляційного розгляду до суду не надходило.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, які не заперечували проводити розгляд апеляційних скарг за відсутності власника майна, врахувавши вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності власника майна.

Висновки суду:

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Статтями 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, згідно з якими зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належать: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як вбачається з матеріалів провадження Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Маріуполі) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000102 від 15.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військові особи в/ч НОМЕР_11 , одним з яких є командир ОСОБА_12 , можуть бути причетні до вказаного правопорушення, а саме користуючись своїми владними повноваженнями, всупереч інтересам служби перевищуючі надані військові службові обов`язки, залучили цивільних осіб на фіктивну службу до підрозділу ОБрТРО, які відповідно до поставлених завдань повинні виконувати бойові завдання з відсічі збройної агресії РФ на території Донецької області в районі ведення бойових дій. Особи, які можуть бути причетні до вчинення вказаного правопорушення, значну частину часу перебувають в м. Києві та Київській області за відсутності підстав отримують додаткові грошові винагороди передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особа рядового і начальника складу, поліцейським та ї сімям під час дії воєнного стану» вказаними особами є ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

10 липня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 04 липня 2025 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_9 , в ході обшуку виявлено та вилучено наступні речі, які мають значення для кримінального провадження :

мобільний телефон Iphone у корпусі зеленого кольору;

SIM картка оператора Київстар;

карта «Приватбанку» № НОМЕР_1 ;

квитанція «Ощадбанк» від 13.03.2025 на 1 арк.;

карти «Приватбанку» НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;

карта «Ощадбанку» НОМЕР_6 ;

картки Postbank 023122, НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ;

документи: аркуш паперу з печатками в/ч НОМЕР_9 , НОМЕР_10 про відрядження на 1 арк.;

копія атестату № 14 від 06.07.2025 на 1 арк.;

свідоцтво ПК № 02070921 від 18.11.2024 на 1 арк.;

роздруківки сертифікатів ОСОБА_8 про завершення курсів від 11.01.2025, 12.01.1025 на 3 арк.,

повістка від 21.05.2025 на 1 арк.;

посвідчення про відрядження від 09.09.2024 на 1 арк.;

договір від 11.10.2024 на 2 арк. та два додатки до нього на 2 арк.;

копії рапортів ОСОБА_9 про здачу посади на 3 арк.;

витяг з наказу № 47 від 15.02.2025;

копія рекомендаційного листа N? 1655/5714 на 2 арк.;

копія рекомендаційного листа N? 1655/5715 на 1 арк.;

копія картки обстеження від 15.05.2024 на 1 арк.;

довідка ВЛК № 29/1667 від 15.05.2024 на 1 арк.;

документ сформований в системі «Електронний суд» 28.07.2025;

витяг з наказу № 187 від 21.05.2024 на 1 арк.;

копія договору від 25.01.2025 на 1 арк.;

рахунок від 11.01.2025 на 1 арк.,

договір купівлі продажу авто від 11.01.2025 на 3 арк.

результат медичного дослідження від 19.05.2025 на 2 арк.;

аналізи крові ОСОБА_9 від 19.05.2025 на 1 арк.;

огляд лікарем терапевтом ОСОБА_9 від 29.06.2025 на 1 арк.;

рахунок-фактура від 12.03.2025 на 1 арк.;

додаткова угода від 13.03.2025 на 1 арк.;

договір № -10-01 від 13.03.2025 на 6 арк;

акт огляду автомобіля від 13.03.2025 на 1 арк.;

документи: витяг з наказу № 190 від 06.07.2025 на 1 арк.,

посвідчення про відрядження ОСОБА_9 , ОСОБА_11 від 19.05.2025 на 1 арк.,

копія довідки про участь у заходах від 15.06.2025 на 2 арк.,

копія листа в/ч НОМЕР_10 від 15.06.2025 на 1 арк.,

копія витягу з наказу № 151 від 19.05.2025 на 1 арк.,

копія договору від 10.06.2025 на 2 арк.,

копія договору від 05.05.2025 на 1 арк.,

копія довіреності від 02.04.2025 на 1 арк.,

видаткова накладна від 15.03.2025 на 1 арк.,

акт приймання передачі автотранспортного засобу від 15.03.2025 на 1 арк.

Згідно постанови слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) ТУДБР розташованого у м. Краматорську від 11 липня 2025 року, вище вказані речі визнано речовими доказами у вказаному кримінальному проваджені.

18 липня 2025 року прокурором до Шевченківського районного суду м. Дніпра скеровано клопотання про арешт вищевказаного майна, вилучено в ході обшуку, оскільки речі та документи визнано речовими доказами, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження,мають значення у якості доказів для подальшого досудового розслідування кримінального провадження та на які необхідно накласти арешт, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження даним майном.

Ухвалою слідчого судді від 25 липня 2025 року винесено ухвалу, якою клопотання прокурора задоволено частково накладено арешт на майно, вилучене 10.07.2025 року в ході проведення обшуків у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 0000102 від 15.01.2025 року.

Слідчий суддя зазначив, що на даному етапі досудового розслідування, накладення арешту на банківські карти, разом із інформацією про фінансові операції від банку,SIM карту, мобільний телефон та документи датовані у період, вказаний у клопотанні про арешт є необхідним для виконання завдань кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

Вказує, що майно вилучене під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 може бути використане, для доведення факту не проходження вказаною особою військової служби.

Однак слідчим суддею відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту на документи, які датовані поза період зазначений в клопотанні про накладення арешту на майно.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів та зазначає наступне.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Такий, зокрема, згідно з вимогами вказаної статті кримінального процесуального закону, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно з ст.98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею не дотримані та у порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт вказаного у клопотанні майна, належним чином не перевірив мету та правову підставу для такого арешту, обмежившись лише переліком норм кримінального процесуального закону, які регулюють порядок накладення арешту на майно.

Слідчий суддя приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, зазначив, що клопотання в іншій частині є невмотивованим тому не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками слідчого судді з огляду на наступне.

Як вбачається з наданих матеріалів, провадження про кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 426-1, відкрито на підставі повідомлення Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) ТУДБР розташованого у м. Краматорську від 11 липня 2025 року.

На підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено майно, яке в подальшому згідно постанови слідчого в порядку ст. 98 КПК України було визнано речовим доказом.

В даному випадку вилучені документи мають доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки складені в м. Києві та підтверджують вчинення ОСОБА_9 правочинів та перебування останнього в м. Києві, що підтверджує факт не проходження останнім військової служби.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПУ України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За приписами ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом.

Таким чином, прокурором наведені достатні правові підстави та обґрунтування для задоволення його клопотання про накладення арешту на майно. Відповідно, оскаржена ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні цього клопотання є необґрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне накласти арешт на майно, яке було виявлене та вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 де фактично проживає ОСОБА_9 та яке в подальшому визнано речовим доказом в порядку ст. 98 КПК України.

Оскільки вилучені документи зберігають на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та нададуть органам досудового розслідування можливість отримати докази, які в сукупності з іншими доказами матимуть суттєве значення для з`ясування обставин кримінального правопорушення.

Щодо доводів представника власника майна про можливе порушення адвокатської таємниці, колегія суддів зазначає, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (частина 2 статті 1 КПК).

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). Згідно позиції ЄСПЛ, висловленої у різних справах, право на адвокатську таємницю є важливим елементом права особи на захист, втім воно не є абсолютним (недоторканим) і може підлягати обмеженням в демократичному суспільстві. Одним із ключових елементів ефективного представництва адвокатом інтересів клієнта є принцип захисту конфіденційності інформації, якою вони обмінюються. Цей привілей заохочує відкрите та чесне спілкування між клієнтами та юристами. Конфіденційне спілкування з адвокатом захищається Конвенцією як важлива гарантія права людини на захист (наприклад, рішення у справі Castravet v. Moldova від 13.03.2007, заява № 23393/05, § 49). Адвокатська професійна таємниця має велике значення як для адвоката, так і для його клієнта, а також для належного відправлення правосуддя. Безсумнівно, це один із фундаментальних принципів, на якому ґрунтується відправлення правосуддя в демократичному суспільстві. Однак воно не є недоторканним (рішення у справі Michaud v. France від 06.03.2013, заява № 12323/11, § 123). Втручання у листування між адвокатом та ув`язненим може бути дозволено лише за виняткових обставин, коли влада має достатні підстави вважати, що привілеєм зловживають, оскільки зміст листа загрожує безпеці в`язниці або безпеці інших або іншим чином має кримінальний характер. Те, що можна вважати «розумною причиною», залежатиме від усіх обставин, але це передбачає наявність фактів або інформації, які б запевнили об`єктивного спостерігача у тому, що привілейованим каналом зв`язку було зловжито (рішення ЄСПЛ у справі Campbell v. The United Kingdom від 25.03.1992, заява № 13590/88, § 48). При цьому, ЄСПЛ виходить з того, що втручання в гарантії адвокатської діяльності має відбуватися «згідно з законом», переслідувати одну із «законних цілей» і бути «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення цієї мети. При цьому, поняття необхідності передбачає, що є нагальна суспільна потреба і втручання є пропорційним щодо переслідування законної мети.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність.

Статтею 23 цього Закону встановлені гарантії адвокатської діяльності. З самої назви зазначеної статті та з її змісту вбачається, що зазначені гарантії надаються адвокату для забезпечення можливості безперешкодного здійснення професійної діяльності, тобто представництва, захисту, надання професійної правничої допомоги фізичним чи юридичним особам, підприємствам, установам та організаціям незалежно від форм власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», протягом строку зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати.

Так відповідно до інформації наявній в Єдиному реєстру адвокатів України (Національна асоціація адвокатів України) ОСОБА_9 , відповідно до свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю від 21.05.2019 № 1640 являється адвокатом.

Однак на теперішній час, право на заняття адвокатською діяльністю згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 06.06.2024 припинено на підставі поданої ОСОБА_9 заяви від 06.06.2024 року.

А отже, починаючи з 06.06.2024 року ОСОБА_9 не має права займатися адвокатською діяльністю і на нього не поширюються гарантії адвокатської діяльності.

Крім того, у Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» поняття «адвокат» та «особа, стосовно якої припинено або зупинено право на заняття адвокатською діяльністю» не ототожнюються.

Зокрема, відповідно до пункту 2 частини 1 статі 23 вказаного Закону забороняється вимагати від адвоката, його помічника, стажиста, особи, яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням, а також від особи, стосовно якої припинено або зупинено право на заняття адвокатською діяльністю, надання відомостей, що є адвокатською таємницею. З цих питань зазначені особи не можуть бути допитані, крім випадків, якщо особа, яка довірила відповідні відомості, звільнила цих осіб від обов`язку зберігати таємницю в порядку, передбаченому законом. Аналогічним чином урегульовано питання щодо кола осіб, на яких поширюється обов`язок зберігати адвокатську таємницю (ч. 3 ст. 22 Закону).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 480 КПК України особливий порядок кримінального провадження застосовується стосовно адвоката. При цьому у вказаній нормі відсутні приписи щодо особи, стосовно якої припинено або зупинено право на заняття адвокатською діяльністю.

Враховуючи наведене колегія суддів зазначає, що на особу, стосовно якої припинено або зупинено право на заняття адвокатською діяльністю, не поширюються гарантії адвокатської діяльності передбачені ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також положення глави 37 КПК України щодо особливого порядку кримінального провадження.

Отже вилученей у ОСОБА_9 під час обшуку мобільний телефон, який може містити інформацію, що становить адвокатську таємницю, не спростовує висновків про необхідність накладення арешту на вказане майно, виходячи з того, що ОСОБА_9 має статус адвоката, діяльність якого зупинена. Крім того апелянтом не надано жодних доказів зберігання у вилученому мобільному телефоні чи в хмарному сховищі iCloud інформації, що є адвокатською таємницею, не зазначено, яка саме інформація, що міститься на них, є адвокатською таємницею та не вказано представництва чиїх інтересів вона стосується, сам по собі статус адвоката не може свідчити про поширення гарантій адвокатської таємниці на все майно, яке перебуває у власності чи користуванні такої особи. Гарантії адвокатської діяльності в частині охорони адвокатської таємниці не поширюються на відомості про обставини можливого вчинення кримінального правопорушення адвокатом чи за його участі, такі гарантії адвоката втрачаються у разі можливого вчинення ним кримінального правопорушення, зокрема, не у зв`язку з реалізацією ним функцій адвоката.

У зв`язку із наведеним вище, апеляційний суд не вбачає порушень адвокатської таємниці під час накладення арешту на мобільний телефон ОСОБА_9 , який було вилучено під час проведення обшуку у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000102 від 15.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України, враховуючи той факт, що діяльність ОСОБА_16 , як адвоката припинена тому колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги представника власника майна .

Дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів, приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на викладене, колегія судді вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційну скаргу представника власника майна слід залишити без задоволення, ухвала слідчого судді підлягає - скасуванню із постановленням нової ухвали, а клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 25.07.2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000102 від 15.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 де фактично проживає ОСОБА_9 , а саме:

мобільний телефон Iphone у корпусі зеленого кольору;

SIM картка оператора Київстар;

карта «Приватбанку» № НОМЕР_1 ; - квитанція «Ощадбанк» від 13.03.2025 на 1 арк.;

карти «Приватбанку» НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;

карта «Ощадбанку» НОМЕР_6 ;

картки Postbank 023122, НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ;

документи: аркуш паперу з печатками в/ч НОМЕР_9 , НОМЕР_10 про відрядження на 1 арк.;

копія атестату № 14 від 06.07.2025 на 1 арк.;

свідоцтво ПК № 02070921 від 18.11.2024 на 1 арк.;

роздруківки сертифікатів ОСОБА_8 про завершення курсів від 11.01.2025, 12.01.1025 на 3 арк.,

повістка від 21.05.2025 на 1 арк.;

посвідчення про відрядження від 09.09.2024 на 1 арк.;

договір від 11.10.2024 на 2 арк. та два додатки до нього на 2 арк.;

копії рапортів ОСОБА_9 про здачу посади на 3 арк.;

витяг з наказу № 47 від 15.02.2025;

копія рекомендаційного листа N? 1655/5714 на 2 арк.;

копія рекомендаційного листа N? 1655/5715 на 1 арк.;

копія картки обстеження від 15.05.2024 на 1 арк.;

довідка ВЛК № 29/1667 від 15.05.2024 на 1 арк.;

документ сформований в системі «Електронний суд» 28.07.2025;

витяг з наказу № 187 від 21.05.2024 на 1 арк.;

копія договору від 25.01.2025 на 1 арк.;

рахунок від 11.01.2025 на 1 арк.,

договір купівлі продажу авто від 11.01.2025 на 3 арк.

результат медичного дослідження від 19.05.2025 на 2 арк.;

аналізи крові ОСОБА_9 від 19.05.2025 на 1 арк.;

огляд лікарем терапевтом ОСОБА_9 від 29.06.2025 на 1 арк.;

рахунок-фактура від 12.03.2025 на 1 арк.;

додаткова угода від 13.03.2025 на 1 арк.;

договір № -10-01 від 13.03.2025 на 6 арк;

акт огляду автомобіля від 13.03.2025 на 1 арк.;

документи: витяг з наказу № 190 від 06.07.2025 на 1 арк.,

посвідчення про відрядження ОСОБА_9 , ОСОБА_11 від 19.05.2025 на 1 арк.,

копія довідки про участь у заходах від 15.06.2025 на 2 арк.,

копія листа в/ч НОМЕР_10 від 15.06.2025 на 1 арк.,

копія витягу з наказу № 151 від 19.05.2025 на 1 арк.,

копія договору від 10.06.2025 на 2 арк.,

копія договору від 05.05.2025 на 1 арк.,

копія довіреності від 02.04.2025 на 1 арк.,

видаткова накладна від 15.03.2025 на 1 арк.,

акт приймання передачі автотранспортного засобу від 15.03.2025 на 1 арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: