ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року

м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження за №0001613 від 25.07.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Локниця, Зарічненського району, Рівненської області, громадянина України, українця за національністю, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 345 КК України,, -

з участю прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

25 липня 2025 року, приблизно о 18 годині 07 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приміщенні 6 під`їзду багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 24, розпочавши словесний конфлікт, що виник раптово на ґрунті неприязних відносин між ним та техніком мережі сервісного обслуговування ТОВ «Телесвіт» ОСОБА_6 , що проводив обслуговування мережі та відновлення телебачення у зазначеному будинку, будучи агресивно налаштованим, маючи на меті викликати у ОСОБА_6 реальне побоювання за своє життя та посягаючи на його особисту безпеку, тримаючи в руці розкладний ніж, при цьому усвідомлюючи, що демонстрація ножа здатна викликати у потерпілого реальне побоювання за своє життя, приставив вказаний ніж до шиї потерпілого ОСОБА_6 , при цьому словесно погрожував останньому вбивством, а саме висловлював такі слова: «я вас повбиваю», «я вас запам`ятав, я вас знайду», «я тебе запомнив».

Крім того, 25 липня 2025 року, близько 19 години 37 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у дворі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу - поліцейські, які перебували у форменному одязі із знаками розрізнення поліцейського, серед яких інспектор взводу №1 роти №4 батальйону №1 (з обслуговування м. Рівне) УПП в Рівненській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , який перебував при виконанні службових обов`язків передбачених Законом України «Про національну поліцію», діючи умисно, з метою підриву авторитету державних органів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, безпричинно умисно наніс один удар ступнею лівої ноги по голові та обличчі ОСОБА_7 , в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку поєднана із зовнішніми проявами ушкоджень, крововиливу по передній поверхні спинки носа у верхній третині, поверхневого садна в лобній ділянці голови справа, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю визнав свою вину, підтвердив обставни, які зазначені у вироці зазначив, що 25 липня 2025 року, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приміщенні 6 під`їзду багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 24, словесно погрожував вбивством, а саме казав, що : «я вас повбиваю», «я вас запам`ятав, я вас знайду», «я тебе запомнив». Після приїзду працівників поліції, які перебували у форменному одязі наніс один удар ступнею лівої ноги по голові та обличчі поліцейського ОСОБА_7 .. У вченому щиро кається та просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. При цьому пояснив, що всі завдані збитки потерпілим під час розгляду справи відшкодував добровільно.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, щодо міри покарання обвинуваченому покладаються на розсуд суду. Притензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому злочині, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з"ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз"яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в суді.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 129 КК України погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози та за ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне та повне відшкодування збитків.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, має постійне місце проживання, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_3 такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Так, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Частиною 2 статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням обставин справи і даних про особу винного, усвідомлення ним протиправності своєї злочинної поведінки та наміру в подальшому суворо дотримуватись закону, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 345 КК України, у межах санкції статей.

Крім того, при призначені остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України належить застосувати спосіб повного поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд враховує також і поведінку обвинуваченого після скоєння злочинів і вважає, що його поведінка свідчить про те, що ОСОБА_3 вживає заходи щодо свого виправлення, оскільки, ним відшкодована потерпілим шкода, тому суд вважає, що ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Враховуючи викладене, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає можливим щодо ОСОБА_3 застосувати положення ст.75 КК України з встановленням іспитового терміну, оскільки саме це покарання, на переконання суду, найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст.50 КК України. При цьому на ОСОБА_3 необхідно покласти обов`язки визначені ст. 76 КК України.

Крім того, застосовуючи ст.. 75 КК України, суд враховує, що потерпілі претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не мають, в матеріалах кримінального провадження відсутні цивільні позови.

На переконання суду, призначене покарання буде достатнє для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судові витрати у справі за проведення судових експертиз, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в сумі 9805 грн. 40 коп.

Речові докази по справі вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільні позови у кримінальному провадженні потерпілими не заявлялися.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому наступне покарання:

за ч. 1 ст. 129 КК України ? 1 рік обмеження волі;

за ч. 2 ст. 345 КК України 2 роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки на період іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно ч.2 ст.124 КПК України, стягнути із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 9805 грн. 40 коп.

Речові докази: ніж розкладний срібного кольору із ручкою чорного кольору (а.с.56) знищити.

Диски ( а.с.160)- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Диск (а.с. 175) - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Диск (а.с. 176) - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Диск (а.с. 178) - залишити в матеріалах кримінального провадження

Диск (а.с. 179) - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду

протягом 30 днів моменту проголошення вироку через Рівненський міський суд.

Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_8