Справа № 646/9004/25
Провадження № 1-кп/646/1575/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання : ОСОБА_2 ,

прокурора : ОСОБА_3 ,

захисника : ОСОБА_4 ,

обвинуваченого : ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000728 від 14.07.2025 обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.129, ч.2 ст.146, ч.1 ст.263, ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Основ`янського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження №0000728 від 14.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.129, ч.2 ст.146, ч.1 ст.263, ч. 5 ст. 407 КК України.

05.09.2025 до суду прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з триманням останнього в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилалася на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, та ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строком від 5 до 10 років, що є тяжкими злочинами. На думку прокурора, слід враховувати тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 та особисті обставини, які можуть свідчити на користь збільшення ризиків переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого є неможливим, оскільки він не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не може запобігти вищевказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували щодо заявленого клопотання, вказавши, що воно є необгрунтованим та невмотивованим, повідомили, що всі умови суду обвинувачений буде виконувати, переховуватись не буде.

Заслухавши позицію сторони обвинувачення, обвинуваченого та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього документи, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 16.07.2025 р. ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) днів до 11 вересня 2025 року.

Дія запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 , закінчується 11.09.2025 р., що стало підставою звернення сторони обвинувачення до суду з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим в ході досудового слідства.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень ч.1 ст.129, ч.2 ст.146, ч.1 ст.263, ч.5 ст.407 КК України, два з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, строк покарання за санкцією яких передбачено від 3 до 7 років та від 5 до 10 років відповідно.

Суд вважає встановленими продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість спроб обвинуваечного переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи те, що положення кримінального процесуального законодавства не розкриває зміст ризику втечі, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, суд відповідно до ч.5 ст.9 КПК України при оцінці вказаного ризику враховує практику ЄСПЛ, яка розкриває зміст такого ризику.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Суд також враховує, що ОСОБА_5 проходить військову службу на посаді розвідника - номера обслуги 2 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , місцезнаходження військової частини в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область внаслідок проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від суду в інших областях України а також, враховуючи, що суворість покарання за кримінальні правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання зазначена обставина може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони обвинуваченого або інших зацікавлених осіб на свідків, потерпілих, з огляду на стадію підготовчого судового розгляду даного кримінального провадження.

Також, підтверджено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового розгляду.

Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків судового розгляду та створить можливості для ОСОБА_5 , незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Разом з цим, в підготовчому судовому засіданні стороною обвинувачення не підтверджено достатніми доказами продовження існування ризиків передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує, те що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема тяжких, за які законом передбачені покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 та від 5 до 10 років, дані щодо його особи, є військовослужбовцем, не одруженим, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий.

Разом з цим суд зазначає, що зазначені дані про особу, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували як на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, так і на час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані обвинуваченим моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі судового розгляду кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дії, передбачені п.п. 1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно зі сформованою практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Судом не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, які створюють в очах громадян та суспільства в цілому, негативне враження безладдя, безкарності та з метою забезпечення дієвості правоохоронних органів в боротьбі зі злочинністю, доцільно застосовувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 06 листопада 2025 року.

Строк дії ухвали до 06 листопада 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1