КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4829/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000022 від 21.02.2025,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 звернулась до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування зазначала, що слідчим відділом ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 21.02.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , будучи особами, які здійснюють злочинний вплив, тобто особами, які своїми діями, поступками та рішеннями та завдяки своєму авторитету, іншими особистими якостями та можливостями сприяють, спонукають, координують та здійснюють вплив на злочину діяльність, організовують та безпосередньо здійснюють розподіл коштів, майна, спрямованих на забезпечення такої діяльності. Зокрема, упродовж листопада-грудня 2023 року, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , знаходячись на території міста Києва, вчинили кримінальне правопорушення за фактами організації проведення злочинного зібрання осіб, які здійснюють злочинний вплив для координації злочинної діяльності, у тому числі розподілу доходів, одержаних злочинними шляхом, а також участі у такому групуванні.

ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_9 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру в порядку передбаченому ч. 1 ст. 278 КПК України способом, передбаченим для вручення повідомлень повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

20.02.2025 відносно ОСОБА_9 складено повідомлення про підозру, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

28.02.2025 року постановою старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 зупинено досудове розслідування та оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000222 від 21.02.2025 року.

01.05.2025 року постановою старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 підозрюваного ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000222 від 21.02.2025 року оголошено у міжнародний розшук.

Згідно наявних відомостей підозрюваний ОСОБА_9 на даний час перебуває за межами України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року клопотання слідчого задоволено.

Обрано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що наявні достатні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , так як матеріалами клопотання підтверджується обґрунтованість підозри.

Зазначив, що наявні ризики, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, так як підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 діючий в інтересах ОСОБА_9 , 18.06.2025 подав апеляційну скаргу.

Просив скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Вважає, що пред`явлена ОСОБА_9 підозра є необґрунтованою, так як особа може бути затримана відповідно до п.1 ст. 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою до провадження її компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення ( див. рішення у справі Єціус проти Литви, № 34578/97, &50, ЄСПЛ 2000 - IX ТА ОСОБА_16 , цитоване вище, &124).

Зазначив, що прокурором не пред`явлено реальних доказів причетності підозрюваного до інкримінованого злочину, не наведено предикатне діяння та не надано доказів його існування. ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000222 повідомлення про підозру ніхто не здійснював.

Зазначив, що в ухвалі проігноровано характеризуючи ознаки підозрюваного, ризики передбачені ст. 177 КПК відсутні, так як підозрюваний не намагався жодним чином вплинути на когось, підробити докази чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

ОСОБА_9 є уродженцем м. Суми, розлучений, має на утриманні трьох малолітніх дітей - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, в підтримку вимог поданої апеляційної скарги, які просили її задовольнити з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з доповненнями сторони захисту та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим відділом ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 21.02.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

20.02.2025 відносно ОСОБА_9 складено повідомлення про підозру, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

28.02.2025 року постановою старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 зупинено досудове розслідування та оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000222 від 21.02.2025 року.

01.05.2025 року постановою старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 підозрюваного ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000222 від 21.02.2025 року оголошено у міжнародний розшук.

Згідно наявних відомостей підозрюваний ОСОБА_9 на даний час перебуває за межами України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_9 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, що інкримінуються громадянину України ОСОБА_9 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого оскільки санкція ч. 1 ст. 255-2 КК України передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вказаний ризик фактично підтверджується процесуальною поведінкою ОСОБА_9 , який неодноразово викликався до слідчого для участі в проведенні слідчих дій, однак останній на них не прибув.

Слідчим зазначено, що стаття 138 КПК України, містить перелік поважних причин неприбуття особи на виклик, яка не містить такої підстави як отримання освіти в університеті за кордоном на денній формі навчання.

Вказані обставини повністю підтверджують наявність ризику переховування ОСОБА_9 від органу досудового розслідування та суду.

Наведені вище обставини в сукупності дають підстави дійти висновку не лише про існування ризику можливого вчинення ОСОБА_9 дій. направлених на переховування від органу досудового розслідування та суду а його фактичне настання.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), обґрунтовується тим що на даний час, досудове розслідування ще триває, слідством до кінця не встановлено всіх обставин даного кримінального правопорушення, а також не встановлено місцезнаходження всіх речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень.

Підозрюваний ОСОБА_9 чи інша довірена йому особа, маючи вільний доступ до зазначених речей та документів, може вжити заходів до їх знищення, приховання, заміни чи спотворення як особисто так і через інших осіб.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні) виражається у тому, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , характеризується не тільки латентністю та завуальованістю, а в даному випадку й учинення групою осіб, частина з яких наразі не встановлена, а тому ОСОБА_9 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може вчиняти дії щодо їх переховування.

Зазначені вище обставини свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином).

Обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, призведе до можливого вчинення останнім інших кримінальних правопорушень стосовно свідків з метою впливу на них.

Вказане підтверджується цілеспрямованим системним характером вчинюваного кримінального правопорушення, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_9 , а саме вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою з іншими особами після ретельної підготовки, із здійсненням низки узгоджених цілеспрямованих дій упродовж тривалого часу, продуманістю таких дій, цинічність характеру протиправних дій, результатом яких було завдання непоправної шкоди інтересам держави.

Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, що є особливо тяжким злочином, наявність усіх передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, дає підстави вважати, що у разі застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання чи домашній арешт, орган розслідування не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження, не матиме можливості запобігти впливу ОСОБА_9 на експертів та свідків по справі, буде не достатнім для попередження вчинення підозрюваним інших правопорушень для приховання факту вчинення інкримінованого йому злочину, знищення підозрюваним речей та документів, які мають значення для досудового розслідування, та у яких містяться відомості, які можуть бути доказами під час судового розгляду, а також запобігти перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки для проведення слідчих та процесуальних дій.

Крім того, застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання підозрюваного під вартою, не в змозі запобігти зазначеним у клопотанні ризикам.

Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, є необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заході у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного у слідства є об`єктивні підстави вважати, що у випадку не застосування ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній матиме можливість незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, з метою схиляння їх до дачі неправдивих показань, таких що не у повній мірі відповідають дійсності, їх зміні, відмови від них тощо, що унеможливить подальше встановлення істини у кримінальному провадженні.

Крім того, на даний час, місцезнаходження підозрюваного невідоме, а у органу досудового розслідування є фактичні дані, які вказують на те, що ОСОБА_9 перебуває за межами України. Більш того, останній не з`являється без поважних причин на виклик слідчого.

У зв`язку з цим, постановою слідчого від 1.05.2025 ОСОБА_9 оголошено у розшук.

Колегія суддів вважає, що з ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні доводи перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому, була вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Чинним кримінальним процесуальним законом України передбачено спеціальну процедуру вирішення питання, коли особа, щодо якої ставиться питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошена у міжнародний розшук.

Зокрема, відповідно до частини шостої статті 193 КПК України, слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного за наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, та за умови знаходження особи в міжнародному розшуку.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 слідчий суддя з наявних наданих суду матеріалів, дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри.

З огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, всупереч твердженням апелянтів у слідчого судді були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певними злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_9 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Слідчий суддя вважав доведеним наявність такого ризику, як можливість з боку підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки встановлено, що ОСОБА_9 здійснює активні дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя у відповідності до ст. 177, 178 КПК України, окрім іншого, враховано і тяжкість покарання за інкриміновані діяння та вважав наявними підстави для обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, відтак клопотання підлягає задоволенню.

На переконання колегії суддів, викладені в клопотанні фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, додані до клопотання матеріали, зокрема текст повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення на даному етапі досудового розслідування, свідчать про обґрунтованість вказаних вище висновків слідчого судді.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою старшого слідчого підозрюваного ОСОБА_9 оголошено у розшук.

За наведених обставин, органом досудового розслідування та слідчим суддею в повній мірі дотримано вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Доводи апелянтів, що жоден із ризиків, визначених ст. 177 КПК України, не доведений не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами, які долучено до даного клопотання.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, має братися до уваги те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

Інші доводи викладені в апеляційних скаргах захисників не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу. При цьому, слід зазначити, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної особи в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України не є остаточним застосуванням стосовно особи запобіжного заходу, натомість, за своєю правовою природою не призводить до негайного взяття особи під варту, а виступає підставою для затримання й доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Відповідно до положень вищевказаної ч. 6 ст. 193 КПК України, у разі обрання стосовно підозрюваної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за її відсутності, після затримання такої особи та не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю такої особи розглядає питання про застосування стосовно неї обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи вказане клопотання слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, запобіжний захід обрав правомірно, а тому доводи апелянтів стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Відтак, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки постановлена згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення її без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 подану в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3