Справа № 405/6674/25
провадження № 1-кс/405/2698/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 м. Кропивницький

слідчий суддя Подільського районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000669 від 21.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Тирлова Балка Устинівського району, Кіровоградської області, з неповною середньою освітою, неодруженому, не маючому на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, працюючому трактористом ПП «Могутнє», зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

ВСТАНОВИВ:

слідчий звернувся з даним клопотанням до слідчого судді Подільського районного суду міста Кропивницького, відповідно до якого просив застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з підстав вказаних в клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими клопотання підтримав та просив задовольнити.

Підозрюваний та захисник, висловили свої позиції, згідно з якими проти клопотання слідчого заперечували, ризики вважали не доведеними, підозру не обґрунтованою.

Підозрюваний у судовому засіданні пояснив, що датою підписання повідомлення про підозру є 23 жовтня 2025 року.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши сторін, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0000669 від 21.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, відповідно до якого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.10.2025, в порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР, п.2.9. Водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» - 1,72 ‰), в темну пору доби, керував спеціалізованим вантажним самоскидом «Камаз 65115», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ПП агрофірма «МОГУТНЄ».

Під час керування вказаним транспортним засобом та початком руху заднім ходом, водій ОСОБА_5 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3. (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №? 1306 (далі ПДР, п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за… технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок свого руху.

Під час подальшого руху на вищевказаному транспортному засобі, цього ж дня, близько о 19 год. 00 хв. водій ОСОБА_5 , здійснюючи рух заднім ходом за межами населеного пункту на ділянці автомобільної дороги сполученням «с.Веселівка с.Зелений Гай», з боку с. Зелений Гай Кропивницького району Кіровоградської області в напрямку с. Веселівка Кропивницького району Кіровоградської області, нехтуючи вимогами п.п. 10.1, 10.9 ПДР (п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 10.9 Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб), не впевнився, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, у результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тобто, свідоме порушення водієм ОСОБА_5 вищезазначених вимог ПДР, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв?язку із дорожньо-транспортною пригодою, у результаті якої пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події.

Таким чином, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

21.10.2025 о 21 год. 30 хв. за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

23.10.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри:

чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова могла вчинити правопорушення.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.

ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру, розумна підозра передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990). У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Кавала проти Туреччини" вказував, що « ..не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Крім того, слідчим суддею відзначається, що на даному етапі кримінального провадження вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей слід визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування по доказами, а саме:

-рапортом єдиного обліку в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» від 21.10.2025;

-протоколом огляду місця ДТП від 21.10.2025, де зафіксовано місце розташування спеціалізованого вантажного самоскиду «Камаз 65115», реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідову інформацію залишену на проїзній частині автомобілем та потерпілою, розташування тіла загиблої ОСОБА_7 , стан дорожніх та погодних умов;

-протоколом огляду місця події від 13.08.2025, в ході якого оглянуто труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-речовим доказом спеціалізованим вантажним самоскидом «Камаз 65115», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який має сліди контактування з пішоходом, що утворились у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

-речовими доказами, які були вилучені із салону спеціалізованого вантажного самоскиду «Камаз 65115», реєстраційний номер НОМЕР_1 змив з керма автомобіля КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , поміщено до паперового конверту та опечатано печаткою NPU-1566845; змив з важіля КПП автомобіля КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , поміщено до паперового конверту та опечатано печаткою NPU-1566846;

-протоколом затримання ОСОБА_5 від 21.10.2025.

Таким чином, є підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке відповідно ст. 12 до закону України про кримінальну відповідальність, відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення, якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Отже враховуючи, що під час досудового розслідування зібрано достатньо письмових доказів, які вказують на можливе вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, оголошена останньому 23.10.2025 підозра є обґрунтованою.

Щодо ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

Беручи до уваги наявність вищезазначених вагомих доказів обґрунтованості підозри, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також особи підозрюваного слідчим суддею було встановлено наявність таких ризиків:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення місця свого проживання, маючи при цьому, всі можливості та засоби, в т.ч. здійснення виїзду за межі території України у незаконний спосіб.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , є тяжким правопорушенням, його санкція передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами. У випадку засудження ОСОБА_5 за вчинення злочину, який йому інкримінується, останньому може бути призначене реальне покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

При оцінці ризику переховування від правосуддя слідчий суддя бере до уваги (поряд з іншими обставинами) і загрозу відносно суворого покарання (§ 76 рішення у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25 квітня 2000 року), оскільки при розгляді питання про необхідність тримання під вартою необхідно брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Крім того, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду». Наведені обставини можуть бути підставою і мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

- п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України незаконно впливати на потерпілого, свідка та можливих очевидців, які підлягають допиту та проведенню за їх участі інших слідчих дій у кримінальному провадженні.

Згідно зі статтями 7, 23 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів. Можливість настання для кримінального провадження негативних наслідків через вплив на свідків та потерпілих зберігається до моменту усного отримання судом їх показань під час судового розгляду і не може бути усунута шляхом їх допиту під час досудового розслідування.

КПК України передбачена процедура отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні. На стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду, усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише свідченнями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отримав у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто від допитаних слідчим суддею на стадії досудового розслідування.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 проживає в одному населеному пункті разом з потерпілими та можливими свідками зазначеної події, останній може скористатися гарними відносинами з можливими свідками та родичами потерпілої та впливати на їх показання під час допиту в ході досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За цих обставин ризик впливу на свідків та потерпілих є не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків й потерпілих та дослідження їх судом.

Інші ризики слідчим суддею не встановлені.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практика Європейського суду з прав людини, передбачають, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У рішенні від 26.06.1991, справа «Лательє до Франції», зазначено, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, та є обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Водночас, беручи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме щодо злочину, який спричинив загибель людини, слідчий суддя дійшов висновку про застосування підозрюваному запобіжного заходу, без визначення застави.

Зважаючи на встановлену обґрунтованість врученої ОСОБА_5 підозри та доведеність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, на які посилалися слідчий та прокурор, беручи до уваги характеризуючі дані, якими у тому числі обґрунтовували свої заперечення проти даного клопотання захисник та підозрюваний, слідчим суддею відзначається, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176-197, 309, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 21 год. 30 хв. 21.10.2025 до 21 год. 30 хв. 19.12.2025 року.

Строк дії ухвали визначити до 21:30 год. 19.12.2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8