Справа № 632/1509/25
провадження № 1-кп/632/96/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції) , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000141 від 18 квітня 2025 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У Златопільському міськрайонному суді Харківської області перебуває на розгляді кримінальне провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №№ 0000141 від 18 квітня 2025 року щодо ОСОБА_5 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час судового розгляду прокурором заявлено клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що на даний час у провадженні суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження (стадія підготовчого судового засідання), ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, не зменшились і не зникли. Зокрема, на думку прокурора, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки розуміючи тяжкість кримінального покарання, передбаченого за вчинені кримінальні правопорушення за ч.1 ст.263 КК України, може залишити місце свого мешкання, у тому числі шляхом виїзду за межі району, області, враховуючи, відсутність стійких соціальних зв`язків, а також враховуючи той факт, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку. Наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, на думку прокурора, підтверджується тим, що обвинувачений раніше вчиняв кримінальні правопорушення, за що притягався до кримінальної відповідальності, йому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, зокрема з корисливих мотивів, у період іспитового строку, визначеного йому за вироком Златопільского ( раніше-Первомайського) міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2024 року, згідно із яким останній засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 під час судового засідання проти задоволення клопотання не заперечували.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, зобов`язаний встановити, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Ухвалою слідчого судді Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 09 липня 2025 року щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався ухвалами Златопільського міськрайонного суду Харківської області, останні раз 02 грудня 2025 року, строком застосування до 30 січня 2026 року, включно.

Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали зокрема достатні підстави вважати, наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд, звертає увагу, що обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом на стадії судового розгляду шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися, або якими може спростовуватися обвинувачення, яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті, ухвалюючи остаточне рішення у кримінальному провадженні.

Отже, на даній стадії судового провадження суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри (обвинувачення) шляхом надання оцінки доказам у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Тяжкість пред`явленого обвинувачення сама по собі не може розглядатися як самостійна та безумовна підстава для утримання особи під вартою. Водночас таке обвинувачення у сукупності з іншими встановленими обставинами кримінального провадження об`єктивно впливає на оцінку ризику втечі. Зокрема, усвідомлення обвинуваченим можливості призначення суворого покарання у разі визнання його винуватим істотно підвищує мотивацію до ухилення від правосуддя з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких умов ризик втечі набуває реального характеру та значно зростає, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не здатне належним чином його нівелювати чи забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд вважає необхідним зазначити таке.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, зокрема, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторно вчинити злочини («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»). У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25 квітня 2000 року, заява № 31315/96), Суд наголосив, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Відтак наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, зокрема, обґрунтовується такими обставинами: тяжкістю можливого покарання, оскільки реальна загроза його призначення у вигляді позбавлення волі об`єктивно може спонукати особу вживати всі можливі заходи, спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності; відсутністю стабільних і міцних соціальних зв`язків, а також осіб, з якими обвинувачений підтримує тісні соціальні контакти, у тому числі за місцем проживання, де він проживав до обрання йому запобіжного заходу, що, у свою чергу, свідчить про відсутність чинників, які б стримували його від переховування від суду.

Обвинуваченому ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України. Санкцією зазначеної статті передбачено покарання від трьох до семи років.

Отже, суд, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, враховує тяжкість кримінальних правопорушень, за яким обвинуваченому висунуто обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, зокрема, що ОСОБА_5 хоча і має місце мешкання, однак не має джерел доходів та міцних соціальних зв`язків, останній не здійснює піклування за будь-якою особою (неодружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має), що у сукупності свідчить про неможливість забезпечити належну процесуальну поведінку

Крім того, суд звертає увагу, що указом Президента України № 64/2022 на всій території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який діє дотепер. Запровадження такого правового режиму зумовлене збройною агресією проти України та істотно впливає на суспільно-політичну ситуацію, функціонування державних інституцій і рівень безпекових ризиків.

Відтак суд наголошує, що під час оцінювання ризиків, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом і тримання під вартою зокрема, суд зобов`язаний ураховувати всі обставини в їх сукупності, а також усі наявні матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу. У цьому контексті запровадження воєнного стану та триваюча збройна агресія є об`єктивними чинниками, які безпосередньо впливають на поведінку обвинувачених і можливість належного здійснення кримінального провадження.

Суд зазначає, що в умовах воєнного стану істотно ускладнюється контроль за переміщенням осіб, зростає ймовірність використання нестабільної безпекової ситуації для ухилення від правосуддя, а також існують додаткові можливості для незаконного залишення місця проживання чи переховування від органів суду. З огляду на це ризик переховування обвинуваченого в умовах воєнного стану, який діє в Україні, є реальним та достатньо вагомим.

Таким чином, суд доходить висновку, що сукупність наведених обставин свідчить про наявність реальної, а не гіпотетичної, імовірності того, що обвинувачений може вдатися до дій, спрямованих на перешкоджання судовому розгляду, зокрема шляхом ухилення від явки до суду. За таких умов ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, є належно обґрунтованим і підлягає врахуванню під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу.

За таких обставин суд доходить висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків і не здатне ефективно запобігти ризику його переховування від суду. Відсутність міцних соціальних зв`язків у поєднанні з реальною загрозою призначення суворого покарання свідчить про підвищену ймовірність ухилення від правосуддя обвинуваченого і виконання останнім процесуальних обов`язків.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинення іншого кримінального правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_5 , раніше вчиняв кримінальні правопорушення, за що притягався до кримінальної відповідальності, йому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, з корисливих мотивів, у період іспитового строку, визначеного йому вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2024 року, згідно із яким останній засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, що у сукупності свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінально-протиправних діянь.

Таким чином, аналізуючи викладене, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, суд вважає, що існує певна ступень імовірності наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від суду, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Отже суд доходить висновку, що обставини, які могли б свідчити про можливість запобігання вищезазначеним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не встановлено, а тому клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Таким чином, суд, аналізуючи доводи сторін кримінального провадження, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, відомості, що стосуються особи обвинуваченого, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість тримання обвинуваченого під вартою, вважає за необхідне продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Вирішуючи питання продовження застосування застави у розмірі, який був визначений ухвалою слідчого судді Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 09 липня 2025 року, як альтернатива триманню під вартою, суд приймає до уваги таке.

На час розгляду зазначеного клопотання від сторони захисту не надходило клопотань про зменшення розміру застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчим суддею визначено ОСОБА_5 заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 гривень.

Суд зазначає, що розмір застави повинен, головним чином, визначатися із аналізу особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення у випадку неявки обвинуваченого до суду достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.

Зазначений розмір, з урахуванням майнового стану обвинуваченого та його родини, не є явно непомірним для нього. У той же час він є значним та, на думку суду, цілком здатним забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку обвинуваченого.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яка може бути ним внесена у будь-який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, у якому він тимчасово мешкав, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади, у разі наявності, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за кордон.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176 - 178, 193, 194, 197, 315, 369 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Златопільського відділу Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 від 14 жовтня 2025 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, до 20 березня 2026 року, включно.

Залишити без змін альтернативний запобіжний захід у виді застави, визначений ухвалою слідчого судді Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 09 липня 2025 року у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за такими реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0006674; призначення платежу: застава у справі № 632/1509/25, провадження № 1-кп/632/176/25), до сплину терміну тримання під вартою.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, у якому він тимчасово мешкав, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади, у разі наявності, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за кордон.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Златопільського міськрайонного суду Харківської області, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та повідомити усно і письмово Златопільський міськрайонний суд Харківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави до 20 березня 2026 року.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити, обвинуваченому, захиснику, прокурору негайно після її проголошення та направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, що перебуває під вартою протягом того-ж строку, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя:ОСОБА_1