УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025 Справа №607/8517/25 Провадження №1-кп/607/1435/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників адвоката ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6

під час проведення судового розгляду у закритому судовому засіданні в м. Тернополі, кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002376 від 12 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 152 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002376 від 12 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 152 КК України.

В судовому засіданні прокурор подала клопотання у якому просить продовжити строк застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. В обгрунтування клопотання вказує про те, що строк зазначеного запобіжного заходу обвинуваченому закінчується та на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а підстави для зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань. Крім цього ОСОБА_4 є раніше судимим за вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки обвинуваченого та про підвищену його суспільну небезпеку як особи, яка може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому вважає, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Захисники обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зазначивши про необгрунтованість ризиків, якими на даний час стороною обвинувачення вмотововано необхідність продовження строку тримання під вартою. Відтак просить суд змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисники обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та просить суд змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку своїх захисників, та просив визначити йому розмір застави, як альтернативний запобіжний захід.

Заслухавши клопотання прокурора, а також клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема, востаннє ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 липня 2025 року на термін до 22 вересня 2025 року.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Таким чином, суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

В свою чергу слід зазначити, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею177 (частина 1 статті 184 КПК).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

При цьому суд враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч.2 ст.152 КК України, одне з яких із урахуванням вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Крім того на даний час продовжують існувати ризики, що були враховані при застосуванні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , та продовженні його строку, зокрема останній з огляду на санкцію статей обвинувачення, зможе переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань. Крім цього ОСОБА_4 є раніше судимим за вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки обвинуваченого та про підвищену його суспільну небезпеку як особи, яка може вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому суд вважає, що запобігти зазначеним ризикам можливо за умови застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено підстав для зміни раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який. Окрім того з урахуванням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не вбачає і підстав для визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується останній, суд вважає виправданим подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу слід відмовити, а клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 60 діб.

Разом з тим, що стосується клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про визначення йому розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 5 ст. 182 КК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Суд звертає увагу, що положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтуються на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб фінансових операцій; даних про особу підозрюваного; встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

При цьому суд також бере до уваги те, що питання щодо можливості обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави було вирішено в ухвалі суду від 14 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу, в якій зазначено, що ОСОБА_4

раніше судимий за вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості, а тому зважаючи на встановлені ризики, а також на обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, на думку слідчого судді, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, є найбільш прийнятним, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, ступінь тяжкості та характер інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, обставини їх вчинення, суд вважає, що наразі відсутні підстави для визначення обвинуваченому розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, а будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 318, 331, ч.ч.1, 2 ст. 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 15 листопада 2025 року.

Судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002376 від 12 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 152 КК України, відкласти на 11.00 год 26 вересня 2025 року, повторивши виклик учасників судового провадження та надавши вимогу на відконвоювання обвинуваченого ОСОБА_4 в зал судових засідань.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , його захисникам та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку лише в частині продовження строку запобіжного заходу безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1