ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №952/814/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/506/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.126-1 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Зачепилівського районного суду Харківської області від 14 листопада 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миколаївка Зачепилівського району Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ст.126-1 КК України на 1 рік обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік і покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Кримінальне провадженні розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, ОСОБА_7 проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , та систематично вчиняв відносно останньої домашнє насильство, у зв`язку з чим з 30.11.2023 перебуває на обліку в СПД №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, як особа, що вчиняє домашнє насильство.

Так, в період з 30.11.2023 по 02.07.2024 ОСОБА_7 діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_8 , шляхом словесних образ та погроз, залякування, що призвело до психологічних страждань потерпілої та завдання шкоди її психологічному здоров`ю у формі емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, втрати повноцінного побуту та відпочинку, заниження самооцінки, втрати позитивних емоцій, тощо.

Зокрема, 30.11.2023 близько 00:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вчинив психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_9 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні та залякуванні, що спричинило емоційну невпевненість останньої та призвело до психологічного страждання.

Крім того, ОСОБА_7 26.04.2024 близько 18:00 год., перебуваючи за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вчинив психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_8 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні та залякуванні, що спричинило емоційну невпевненість останньої та призвело до психологічного страждання.

За вчинення домашнього насильства постановами Зачепилівського районного суду Харківської області від 30.11.2023 та 29.04.2024 ОСОБА_7 за епізодами 30.11.2023 та 26.04.2024 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_7 02.07.2024 близько 00:00 год., будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, перебуваючи за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вчинив психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_8 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні та залякуванні, що спричинило емоційну невпевненість останньої та призвело до психологічного страждання, що спричинило погіршення якості її життя, що виразилось у зміні характеру повсякденного життя.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню ст.91-1 КК України, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Указав, що судом при призначенні ОСОБА_7 покарання та вирішенні питання про доцільність застосування обмежувальних заходів не враховано тяжкість вчинення останнім злочину, а також обставини, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що є домашнім насильством. Крім того, ОСОБА_7 інкриміновані йому діяння вчиняв систематично та не припиняв їх, не дивлячись на притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, що призвело до відповідних наслідків для психологічного та фізичного здоров`я потерпілої. Вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, а також тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є надмірно м`яким та не сприятиме його виправленню. Просить ухвалити апеляційним судом новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ст.126-1 КК України 1 рік обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати обмежувальні заходи у виді направлення для проходження програми для кривдників.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, однак, враховуючи, що обмежувальні заходи не є покаранням, а їх застосування відповідно до ст.420 КПК України не потребує постановлення вироку, апеляційний розгляд проводився за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_8 будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце судового засідання, до апеляційного суду не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, тим самим скористалася на власний розсуд своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню ст.91-1 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, непрацюючий, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Крім того, суд першої інстанції врахував позицію потерпілої, яка на даний час з обвинуваченим розлучилася та проживає окремо.

Разом з тим, прокурор, ставлячи в апеляційній скарзі питання про застосування щодо ОСОБА_7 обмежувального заходу, передбаченого п.5 ч.1 ст.91-1 КК України - направлення для проходження програми для кривдників, не зазначив строк, на який пропонується застосувати такий захід, а також не надав жодного доказу, що таке застосування відповідатиме інтересам потерпілої, також відсутні такі відомості і в матеріалах кримінального провадження.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, відображеній у постанові від 20 жовтня 2025 року у справі №717/751/25.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за ст.126-1 КК України без застосування вищевказаного обмежувального заходу відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для його зміни, як того вимагає прокурор, не вбачається.

З огляду на наведене, підстави для скасування вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Зачепилівського районного суду Харківської області від 14 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: