Справа № 305/4693/25
Номер провадження 1-кп/305/503/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахові в спрощеному порядку кримінальне провадження, відомості про яке внесено 26.11.2025 до ЄРДР за №0000278 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, українки, одруженої, на утриманні 1 неповнолітня дитина, не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 279 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 спільно з іншими невстановленими особами, нехтуючи загально прийнятими нормами поведінки в суспільстві спільно організували акцію протесту та незаконно протягом двох днів у період з 26.11.2025 по 27.11.2025 блокували транспортні комунікації шляхом влаштування перешкод автодороги місцевого значення за адресою с. Луги в урочищі Тищора неподалік будинку №339, Рахівського району Закарпатської області за таких обставин: 25.11.2025 ОСОБА_3 будучи користувачем соціальної мережі Facebook, використовуючи власний профіль під ім?ям ОСОБА_4 здійснила розміщення публікації з текстом, в якому вказано: "Доброго вечора дорогі односельчани завтра перекриваємо дорогу в Тищорі біля мене на 6:30", чим самим здійснила підбурювання та організацію здійснення блокування автодороги місцевого значення. Так, 26 листопада 2025 року, близько о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_3 реалізуючи злочинний умисел, направлений на блокування транспортної комунікації та порушення нормальної роботи як громадського, так і приватного транспорту, діючи спільно з невстановленими особами, одна з перших із групи учасників вийшла на проїжджу частину автодороги місцевого значення в с. Луги, в урочищі Тищора, Рахівського району, Закарпатської області підбурюючи учасників акції до активних дій, направлених на вихід за нею на проїжджу частину вказаної дороги, тим самим створивши раптове блокування транспортної комунікації, а саме автомобільної дороги. Після чого, ОСОБА_3 перебуваючи на проїжджій частині, продовжуючи блокування транспортної комунікації, зосередили увагу учасників акції на собі. Викрикували різні лозунги, при цьому розміщуючи громадян по проїжджій частині вулиці, які маючи при собі заздалегідь приготовлені предмети для блокування автомобільної дороги, а саме дерев?яні коли та лавки, які розмістили їх на ґрунтовому покритті дороги. Далі, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 спільно з невстановленими особами, не реагуючи на неодноразові зауваження працівників правоохоронних органів, блокуючи транспортну комунікацію - автомобільну дорогу, зупинили рух як державного, так і приватного транспорту, де працівники Рахівського надлісництва філії Карпатського лісового офісу ДП Ліси України не здійснили проведення запланованих робіт.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 279 КК України - тобто блокування транспортних комунікацій, шляхом влаштування перешкод.

Прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачена ОСОБА_3 подала заяву, написану в присутності захисника ОСОБА_6 , згідно з якою вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, згодна зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження і згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Представник потерпілого - філії "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України" - ОСОБА_7 , подала заяву, в якій зазначила, що згодна зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згоден з розглядом обвинувального акта.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

За встановлених органом досудового розслідування обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 279 КК України, тобто блокування транспортних комунікацій, шляхом влаштування перешкод.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з-поміж передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018 (справа № 298/95/16).

З положень ч. 2 ст. 50 КК України випливає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченій, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б згідно зі ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_3 , встановлено не було.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, не перебуває на спеціальному обліку у лікаря психіатра, фтизіатра та нарколога, негативно характеризується за місцем проживання.

Санкцією ч. 1 ст. 279 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 53 КК України та ч. 1 ст. 57 КК України, з урахуванням того, що ОСОБА_3 непрацевлаштована, тому їй не може бути призначене покарання у виді штрафу або виправних робіт, передбачених санкцією ч. 1 ст. 279 КК України.

Враховуючи обставини кримінального провадження, зокрема характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від дій обвинуваченої, дані про особу обвинуваченої, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, наявність у неї на утриманні неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що покарання у вигляді пробаційного нагляду в межах санкції ч. 1 ст. 279 КК України, відповідатиме тяжкості вчиненому ОСОБА_3 кримінальному правопорушенню та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження здійснення нею нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільного позову не заявлено.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 368-370, 373-374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 279 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_3 на час пробаційного нагляду такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази у кримінальному провадженні СД-диск із записами, що розміщені у профілі мережі "Фейсбук" залишити при справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рахівський районний суд Закарпатської області. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1