Справа № 177/2979/25
Провадження № 1-кп/177/242/25
У Х В А Л А

21.10.2025 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу та покладених обов`язків в кримінальному провадженні № 0000830 від 27.05.2024 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

їх захисників, адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

До Криворізького районного суду Дніпропетровської області 16.10.2025 від Дніпропетровської обласної прокуратури надійшов указаний обвинувальний акт.

Ухвалою суду від 17.10.2025 призначено підготовче судове засідання.

Прокурором у підготовчому судовому засіданні подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_3 та продовження обвинуваченому ОСОБА_2 строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді застави. Клопотання обґрунтовано тим, що кожним із обвинувачених вчинено тяжкі злочини, санкцією яких передбачено виключно покарання у виді позбавлення волі, максимальний строк якого становить 10 років. У кримінальному провадженні не допитано всіх свідків, не досліджено матеріали кримінального провадження. Ризики, які були враховані при застосування запобіжних заходів, а саме, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, продовжують існувати, а застосовані запобіжні заходи є дієвими та забезпечують належну процесуальну поведінку обвинувачених, що не в змозі забезпечити більш м`який запобіжний захід.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав із підстав та мотивів, що викладені в них.

Обвинувачені ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , їх захисники, адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Посилалися на його необґрунтованість, недоведеність наявності ризиків. Зауважили, що обвинувачені дотримуються належної процесуальної поведінки, з`явилися до суду, у розшуку не перебували, працевлаштовані, маються місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Жоден із обвинувачених не має наміру переховуватися від суду чи впливати на свідків. Наявність цих ризиків не підтверджена належними доказами та ґрунтується виключно на припущеннях.

Заслухавши учасників судового провадження, розглянувши їх клопотання та заперечення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2025 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та ухвалою цього ж суду, зміненою ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11.06.2025 щодо ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням суми застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605600,00 грн.

ОСОБА_2 звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави, тому на нього покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Отже, щодо останніх діють обов`язки, визначені в ухвалах від 26.05.2025 та 11.06.2025, строк дії яких продовжувався, востаннє ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2025.

Строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_3 та строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку із застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді застави, спливає 22.10.2025, однак, із об`єктивних причин розглянути вказане кримінальне провадження не представляється можливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу у виді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Як слідує зі змісту ч. 5 ст. 194 КПК України, однією з обов`язкових умов застосування до підозрюваного, обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є встановлення щодо нього визначених цією статтею одного чи кількох обов`язків, необхідність покладення яких має бути доведена прокурором та які будуть здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, визначені ч. 5 цієї статті КПК, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик переховування обвинувачених від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення..

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та всіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду береться до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачені, із метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, можуть вдатися до відповідних дій.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2021 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішення про необхідність застосування запобіжного заходу для запобігання вказаному ризику ґрунтується на тяжкості кримінального правопорушення і тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання обвинувачених винуватим у вчинені інкримінованих їм кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами та санкцією яких передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком, максимально, до 10 років.

При цьому, згідно з практикою ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Із урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства. При цьому, судом враховується, що злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, це злочини, що посягають на здоров`я населення. Ця категорія злочинів набуває все більших масштабів і стає серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Суд враховує, що обвинувачені упродовж застосування запобіжних заходів не порушували покладені на них обов`язки, останні мають місце проживання, міцні соціальні зв`язки, відсутні відомості про вчинення ними інших кримінальних або адміністративних правопорушень. Разом із тим, указані обставини не можуть у повній мірі знівелювати ризик переховування від суду, такий ризик існує з певною ймовірністю на даний час.

Окрім того, виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків свідчить про дієвість застосованих щодо кожного з них запобіжних заходів, які достатньою мірою гарантують належну процесуальну поведінку обвинувачених у цьому кримінальному провадженні.

Ризики можливого незаконного впливу обвинувачених на свідків у рамках кримінального провадження є обґрунтованим, оскільки в судовому засіданні свідки з об`єктивних підстав не допитані, триває підготовче судове засідання. Отже, обвинувачені, із метою надання свідками вигідних для кожного з них показань, можуть вдаватися до відповідних дій: спонукати до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, тощо, тому, вказані обставини свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також не виключається, що обвинувачені можуть і надалі вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, так як спосіб та тривалість вчинення вищевказаних злочинів вказує на систематичний характер неправомірних дій, необхідності в отриманні джерела доходів, для забезпечення життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення аналогічних та інших кримінальних правопорушень, оскільки незаконний збут психотропних речовин може приносити швидкий стабільний заробіток.

Оскільки наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України суд вважає доведеним, вказані ризики не зменшилися та не перестали існувати, при цьому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченими, виконання на них обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам, суд дійшов висновку про необхідність продовження терміном на два місяці обвинуваченому ОСОБА_2 строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді застави та запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби обвинуваченому ОСОБА_3 , із покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 179, 181-182, 194, 201, 314-315, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_2 , а також строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту шодо ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000830 від 27.05.2024 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, строком на два місяці, до 21.12.2025, а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися з населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою його постійного місця проживання: АДРЕСА_1 та продовжити дію застосованих до останнього, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків, строком на два місяці, тобто до 21.12.2025, включно, а саме: не залишати без дозволу суду місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , із 22 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв., за винятком випадків звернення за медичною допомогою, необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру; прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22.10.2025

Суддя: ОСОБА_1