Провадження № 1-кп/686/1319/25
17 жовтня 2025 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, інваліда 3 групи, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 наприкінці червня 2025 року, перебуваючи по вулиці Північній у місті Хмельницькому, на березі річки Південний Буг за gps-координатами 49.4419383 26.9552538, усвідомлюючи те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із бойовими припасами, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, в порушення вимог п. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 р., а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 р., незаконно, шляхом привласнення знайденого, придбав корпус промислово виготовленої ручної осколкової оборонної бойової гранати типу «Ф1» із уніфікованим підривачем (запалом) типу «УЗРГМ-2» з маркуванням «210-83 УЗРГМ-2 УЗЧП» №386-59-84», які, у своєму конструктивному поєднанні, утворюють придатний для вибуху боєприпас (далі бойовий припас граната «Ф-1»), та, впорушення вказаних нормативних актів, здійснив носіння цього бойового припасу, який, помістивши до сумки, з означеного місця переніс до розташованого під`їзді №3, що по вул. Романа Шухевича, 1-А, в місті Хмельницькому, підсобного приміщення, де умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігав означений бойовий припас до моменту виявлення працівниками поліції, в подальшому, діючи умисно та всупереч означених нормативних актів, ОСОБА_4 , взявши близько 08 год. 20 хв. 08.07.2025 р. з місця зберігання у вказаному підсобному приміщенні корпус промислово виготовленої ручної осколкової оборонної бойової гранати типу «Ф1» та помістивши його до правої кишені штанів, в які був одягнений, вийшов із під`їзду за вказаною адресою, де цього ж дня, о 08 год. 25 хв., був зупинений працівниками поліції, надалі, під час проведення, в період часу з 12 год. 45 хв. до 12 год. 57 хв. 08 липня 2025 року, невідкладеного обшуку в підсобному приміщенні, що у під`їзді №3 будинку АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено уніфікований підривач (запал) типу «УЗРГМ-2» із маркуванням «210-83 УЗРГМ-2 УЗЧП» №386-59-84».
За придбання, носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу ОСОБА_4 підлягає кримінальній відповідальності за ч.1 ст.263 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, пояснивши, що не оспорює обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро кається та жалкує про вчинене, а також підтвердив те, що він наприкінці червня 2025 року в траві на березі річки Південний Буг, що по вул.Північній у м.Хмельницькому, знайшов бойовий припас в розібраному стані зелений корпус бойової гранати та білий стержень підривач, які він без передбаченого законом дозволу привласнив, загорнувши окремо у чохли та помістивши в м`які місця сумки-рюкзака, в якій указану гранату «Ф-1» переніс до кладового приміщення, що перебуває в його користуванні, розташоване на першому поверсі під`їзду №3, що по вул. Романа Шухевича, 1-А, в місті Хмельницькому, де зберігав до 08.07.2025 р. в розібраному стані цю гранату, її корпус у кишені фуфайки, а підривач у шухляді біля дверей. При цьому, ОСОБА_4 знав, що вказана граната є бойовим припасом, який не можна носити та зберігати без передбаченого законом дозволу, не прислухався до поради, наданої його знайомим на ім`я ОСОБА_6 , якому ОСОБА_4 у день привласнення у червні 2025 року демонстрував гранату«Ф-1», щодо необхідності її здачі працівникам поліції, цього до 08.07.2025 р. не зробив, а занісши гранату в зазначене підсобне приміщення, пішов додому відпочивати, і лише у вказаний день, близько 08 год. 20 хв., виніс корпус вказаної гранати з підсобки, віддав його біля під`їзду працівникам поліції, яких він зустрів та яким також повідомив про те, де він зберігає підривач, котрий вподальшому, під час проведення обшуку в означеному підсобному приміщенні, також було вилучено поліцейськими. Окрім того, працівниками поліції було проведено обшук у квартирі, в якій ОСОБА_4 проживає, звідки, з-поміж інших речей, було вилучено придбані ним як сувеніри ніж та два кастети, а інших боєприпасів у квартирі віднайдено не було, оскільки ОСОБА_4 переносив та зберігав у розібраному стані лише одну, знайдену ним, вищеозначену гранату«Ф-1». На сьогоднішній день ОСОБА_4 розуміє, що вчиняючи вказані дії він був не правий, зберігаючи боєприпас у вказаному приміщенні, він наражав на небезпеку мешканців багатоквартирного будинку, критично оцінив свою поведінку.
Вказані обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не оспорюються, а тому, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши в усіх учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці обставини в апеляційному поряду, судом, за згодою усіх учасників судового провадження, визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 р., зброя і боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ) не можуть перебувати у власності громадян.
Згідно з п.п. 2, 9, 11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 р., до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать зокрема бойові припаси (п. 2); видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, облік, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин здійснюється: на бойові припаси - у порядку, визначеному МВС (п. 9); порядок придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання бойових припасів визначається законами, актами Кабінету Міністрів України та іншими нормативно правовими актами (п. 11); громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 15).
За змістом п.п. 1.1, 2.1, 8.1 - 8.3, 8.9, 9.1, 9.2, 10.1, 11.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, вогнепальна зброя та бойові припаси до неї відносяться до предметів, на які поширюється дозвільна система, право на володіння вогнепальною зброєю і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.
Обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає ОСОБА_4 осудним та відповідальним за скоєне.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, судом враховуються визначенні ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, у тому числі: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу виного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст. 50 КК України, згідно з якими, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин, спрямований на порушення громадської безпеки, який визначається високим ступенем небезпечності для суспільства, проте ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що пом`якшує йому покарання. Обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.
Також суд враховує, що ОСОБА_4 є раніше не судимою особою, яка позитивно характеризується, вперше вчинив злочин, від якого негативні наслідки для життя і здоров`я людей не настали, має дружину інваліда, з якою проживає у цивільному шлюбі, не працює, оскільки має проблеми зі здоров`ям та являється інвалідом 3 групи, за повідомленням КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на даний час не перебуває.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, особу винного, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, позицію прокурора, висновок органу пробації щодо середніх ризиків вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст.263 КК України, у мінімальному розмірі.
Разом з тим, враховуючи особу ОСОБА_4 , який є раніше не судимою особою, що позитивно характеризується, має інвалідність, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, критично переоцінив свої дії, внаслідок чого в нього відбулись суттєві позитивні зміни соціальних орієнтирів, що знижує рівень його соціальної небезпечності, характер діяння, висновок органу з питань пробації про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку, що, на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього, передбачених ст.76 КК України, обов`язків.
На переконання суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Позицію прокурора про призначення ОСОБА_4 реального покарання та відповідно про неможливість виправлення останнього без відбування покарання, з врахування всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого та висновку органу пробації, суд розцінює як необґрунтовану.
Поряд з цим суд також враховує, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.72 КК України та ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ОСОБА_4 у строк відбуття покарання слід зарахувати час його попереднього ув`язнення, з 08.07.2025 р. (дня затримання) до 10.07.2025 р. (дня звільнення з-під варти) включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України, речові докази: безпечні залишки уламків корпусу гранати та підривача, два кастети, ніж у піхвах (які, згідно з квитанціями №592 від 31.07.2025 р. (а.с.67), №3940 від 31.07.2025 р. (а.с.66), №583 від 29.07.2025 р. (а.с.65), передані до кімнати зберігання речових доказів Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області) слід знищити.
Надані сторонами документи слід зберігати у матеріалах кримінального провадження.
З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити попередній домашній арешт, із забороною залишати житло у певний період доби (нічний час) та покладеними на обвинуваченого, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України, обов`язками, (клопотання про зміну цього запобіжного заходу прокурором не заявлено (ст. 176 КПК України)).
Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано, цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 368 - 371, 374 - 376, 394, 395, 532 КПК України,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення, з 08.07.2025 р. до 10.07.2025 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній домашній арешт, який полягає у забороні, без дозволу суду, залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступного дня, окрім випадків необхідності прослідувати до місця укриття під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» або до медичного закладу за отриманням медичної допомоги, з покладеними на ОСОБА_4 зобов`язанням прибувати до суду за кожною вимогою та обов`язками: не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, (у разі їх наявності).
Речові докази: безпечні залишки уламків корпусу гранати та підривача (а.с.67, квитанція №592 від 31.07.2025 р.), два кастети (а.с.66, квитанція №3940 від 31.07.2025 р.), ніж у піхвах (а.с.65, квитанція №583 від 29.07.2025 р.) знищити.
Документи, надані сторонами кримінального провадження, зберігати в матеріалах справи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя