Справа № 203/6986/25
Провадження № 1-кс/0203/4312/2025
УХВАЛА

30 жовтня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , про відмову у визнанні потерпілим від 10 вересня 2025 року у кримінальному провадженні №0000285,

встановив:

30.09.2025 року до Центрального районного суду міста Дніпра в системі «Електронний суд» надійшла скарга ОСОБА_3 (далі заявник, скаржник) на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , про відмову у визнанні потерпілим від 10 вересня 2025 року у кримінальному провадженні №0000285, в якій заявник просить суд:

- скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 10.09.2025 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 ;

- зобов`язати слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , осіб, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні розглянути повторно заяву від 09.09.2025 року ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000285, внесеному до ЄРДР 04.08.2025 року.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що оскаржувана постанова слідчого від 10.09.2025 року про відмову у визнанні потерпілим є необґрунтованою, незаконною, оскільки йому завдано істотну матеріальну шкоду.

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 30.09.2025 року, судову справу №203/6986/25, провадження №1-кс/0203/4312/2025, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано судді канцелярією суду 06.10.2025 року.

Ухвалою суду від 06.10.2025 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено розгляд скарги до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, зобов`язано відповідальних осіб надати суду для огляду у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000285 від 04.08.2025 року.

У чергове судове засідання, призначене на 30.10.2025 року, учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Заявник подав до суду письмову заяву про розгляд скарги за його відсутності, підтримав вимоги скарги у повному обсязі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань щодо участі у судовому засіданні до суду не надсилав.

30.10.2025 року слідчий виконав вимоги ухвали суду від 06.10.2025 року в частині надання матеріалів кримінального №0000285 від 04.08.2025 року.

Суд на підставі положень ст. ст. 107, 138, 306 КПК України розглянув скаргу за відсутності слідчого за наявними у скарзі матеріалами, з урахуванням матеріалів кримінального провадження, та без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на досудовому розслідуванні у Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000285 від 04.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

09.09.2025 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого із заявою про залучення в якості потерпілого, в якій зазначив, зокрема, що підставою для відкриття кримінального провадження стало умисне невиконання службовою особою органу поліції слідчим ОСОБА_5 рішення у кримінальному провадженні №0000326 з залучення заявника потерпілим, що спричинило істотну шкоду його охоронюваним законом правам і свободам, та просив слідчого:

- залучити його в кримінальному провадженні №0000285 від 04.08.2025 року в якості потерпілого.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, від 10.09.2025 року про відмову у задоволенні клопотання було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 09.09.2025 року про визнання останнього потерпілим у кримінальному провадженні №0000285 від 04.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

За змістом вказаної постанови слідчий посилається на положення ст. 55 КПК України, та зазначив, що наведене не є безумовною підставою для вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки учасника кримінального провадження, оскільки згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Зі змісту викладених слідчим норм законодавства вбачається, що фактами, які мають юридичне значення для набуття фізичною особою статусу потерпілого, є сукупність таких умов: фактичної завдання кримінальним правопорушення моральної, фізичної або майнової шкоди; правової подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення до провадження як потерпілого. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Лише в такому випадку особа визнається потерпілою. Під час досудового розслідування будь-яких належних та допустимих доказів, які б могли свідчити про наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 завдано фізичну, моральну, матеріальну шкоду у кримінальному провадженні не встановлено та заявником не надано, слідчий дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що згідно з частинами 1, 3, 5 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Згідно з пунктами 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до положень статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Так, частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з положеннями частини 2 статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз викладених вище норм КПК України, а також встановлених обставин скарги, дає суду підстави для висновку про те, що оскаржувану постанову слідчого не можна вважати вмотивованою. Оскільки слідчий не мотивує викладені ним підстави відмови у визнанні заявника потерпілим, яких би слідчий дійшов, аналізуючи норми КПК України, матеріали кримінального провадження, проведені слідчі (процесуальні) дії. При цьому посилання слідчого в оскаржуваній постанові на те, що при визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням.

Також в оскаржуваній постанові слідчий не аналізує вимоги клопотання заявника та обставини кримінального провадження в їх сукупності, з урахуванням проведених ним слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій у кримінальному провадженні. Натомість слідчий посилається на положення ст. 55 КПК України та зазначає, що наведене не є безумовною підставою для вручення заявникам пам`ятки про процесуальні права та обов`язки учасника кримінального провадження. Водночас не вказує, що саме стало підставою для відмови у визнанні потерпілим заявника. При цьому, з огляду на положення ст. ст. 36, 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності та вирішення питання про визнання заявника потерпілим належить до дискреційних повноважень слідчого, на що вказав і ВС у постанові від 01.12.2022 року у справі №522/7836/21.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги скарги заявника про скасування оскаржуваної постанови як невмотивованої, зобов`язання слідчого повторно розглянути заяву заявника про визнання його потерпілим.

Тому скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , про відмову у визнанні потерпілим від 10 вересня 2025 року у кримінальному провадженні №0000285, задовольнити повністю.

Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , про відмову у визнанні потерпілим від 10 вересня 2025 року у кримінальному провадженні №0000285.

Зобов`язати уповноваженого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 09.09.2025 року про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000285, в порядку, визначеному ст. 55, ст. 220 КПК України.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1