Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1803/25
Провадження № 1-кп/935/136/25
У Х В А Л А

22 вересня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів Житомирської області у режимі відеоконфереції, кримінальне провадження за № 000000 від 07.01.2025 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

встановив:

До суду від прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 000000 від 07.01.2025 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Прокурором до суду подано клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке аргументовано тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. Також, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та підтверджений факт впливу на свідка з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зокрема 12.08.2025 особисто зустрів свідка ОСОБА_6 та погрожував фізичною розправою, щоб остання не давала викривальні показання у кримінальному провадженні, висловлював на адресу свідка погрози та здійснював моральний тиск. Крім того, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки 17.08.2020 до Коростишівського районного суду Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України, тому будь-який інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти настанню вказаного ризику, не забезпечить належну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до положень частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Вирішуючи це питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011. Зокрема в п. 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до частини 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

У рішенні ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland), заява №14379/88 від 26.01.1993, вказано: «… небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів… При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти…».

Суд, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у виді позбавлення волі від трьох до семи років, особу обвинуваченого.

Докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні дають достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики можливості переховуватися від суду та незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на свідків у цьому кримінальному провадженні, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню, а тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений, у разі не обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з метою уникнення кримінальної відповідальності буде незаконно впливати на свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду, а також враховуючи те, що судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, з метою запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та забезпечення належної процесуальної поведінки, виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним обрати останньому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_4 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади; не відлучатися із населеного пункту, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Суд приходить до переконання, що саме такий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, визначених частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Під час досудового розслідування та при проведенні підготовчого судового засідання від учасників кримінального провадження ініціативи про укладення угоди в порядку ст. 468-475 КПК України до суду не надходило. Кримінальне провадження підсудне Коростишівському районному суду Житомирської області. Підстави щодо закриття кримінального провадження, передбачені п. 4-8 ч.1 ст. 284, ч. 2 ст. 284 КПК України.

Прокурор, обвинувачений, захисник у судовому засіданні вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Підстав для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено.

У відповідності до вимог ст. 314-316 КПК України наявні підстави для призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження.

Керуючись ст. 176-178, 181, 291, 314-316 КПК України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади;

- не покидати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Виконання ухвали покласти на ВП № 1 Житомирського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Строк дії ухвали визначити по 22 листопада 2025 року включно.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000000 від 07.01.2025 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України на 30 вересня 2025 року о 16:00 год. у приміщенні Коростишівського районного суду Житомирської області, який здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

У судове засіданні викликати учасників кримінального провадження.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1