У Х В А Л А

Іменем України

15 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000875, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно вилучене 10.09.2025 в ході проведення огляду місця події.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власники майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

До заходів забезпечення кримінального провадження віднесено накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК).

Згідно з частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що слідчими СУ ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000875 від 10.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , близько 07.30 год. 10.09.2025, рухаючись шкільним автобусом за маршрутом руху «Пасинки - Шаргород», помітив серед пасажирів раніше знайомих неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з останнім з яких мав особисті неприязні стосунки, які виникли під час навчання у Копистиринській гімназії Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області.

Надалі, потерпілі та ОСОБА_5 близько 07.50 год. вийшли з вищевказаного автобуса на кінцевій зупинці шкільного автобусу та пішли по вул. Маліванчука у напрямку КНП «Шаргородська міська лікарня» Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, що за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, м. Шаргород, вул. В. Чорновола, буд. 9. Неповнолітні йшли попереду, а ОСОБА_5 прослідував за ними.

У цей час у нього, на ґрунті образ у минулому, виник злочинний умисел на заподіяння смерті неповнолітнім ОСОБА_7 , ОСОБА_6 шляхом застосування заздалегідь підготовленого та заточеного ножа NK 050 170 мм чорного кольору, який придбав 10.06.2025.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті неповнолітнім ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , близько 07.55 год. 10.09.2025 ОСОБА_5 , перебуваючи у громадському місці, на розі вулиць Маліванчука та В. Чорновола у м. Шаргороді, Жмеринського району Вінницької області, використовуючи малозначний привід, діставши з особистих речей заздалегідь підготовлений та заточений ніж НОМЕР_1 мм чорного кольору, який придбав 10.06.2025, підбіг позаду до неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та, діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на життя двох осіб, які завідомо для нього є неповнолітніми особами, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілих, почергово наніс удари в життєво важливі органи, а саме: ОСОБА_7 вказаним ножем не менше 5 ударів в область тулуба та шиї, а ОСОБА_6 не менше 12 ударів в область тулуба, правої верхньої кінцівки та шиї, спричинивши ОСОБА_7 та ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді численних колото-різаних ран шиї та тулуба, від яких останні померли на місці події.

Попередньою причиною смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є множинні колото-різані рани тіла з ушкодженням внутрішніх органів, гостра зовнішня крововтрата, які перебувають у причинному зв`язку зі смертю потерпілих.

У подальшому, ОСОБА_5 з метою не бути викритим у вчиненні скоєного злочину, затриманим на місці події та уникнення від кримінальної відповідальності зник з місця події.

Водночас, 10.09.2025 у ході проведення огляду місця події на розі вулиць Маліванчука та В. Чорновола у м. Шаргороді Жмеринського району Вінницької області, виявлено тіла ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з ознаками насильницької смерті та вилучено:

-ланцюжок з хрестиком трупа ОСОБА_6 ;

-гаманець із грошовими коштами трупа ОСОБА_6 у сумі 4 тис.;

-прямокутний виріб чорного кольору із липкої стрічки;

-тенісний білий м`яч;

-змив речовини бурого кольору біля трупа ОСОБА_6 ;

-змив речовини бурого кольору біля трупа ОСОБА_7 ;

-мобільний телефон «iPhone» трупа ОСОБА_6 ;

-мобільний телефон «Redmi» трупа ОСОБА_7 ;

-грошові кошти трупа ОСОБА_7 у сумі 607 грн.;

-рюкзак зі шкільним приладдям трупа ОСОБА_6 ;

-рюкзак зі шкільним приладдям трупа ОСОБА_7 .

Наведені обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000875 від 10.09.2025 та іншими документами доданими на обґрунтування клопотання.

Постановою слідчого від 10.09.2025 тимчасово вилучені речі (майно) визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказані речі, які було вилучено під час огляду є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дані речі слід накласти арешт.

Окрім того, вказані речі мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містять сліди злочину та можуть бути використані під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження речей на час досудового розслідування та забезпечення їх схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказані речі, підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 40-1, 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 10.09.2025 в ході проведення огляду місця на розі вулиць Маліванчука та В. Чорновола у м. Шаргороді, Жмеринського району Вінницької області, а саме на ланцюжок з хрестиком трупа ОСОБА_6 , гаманець із грошовими коштами ОСОБА_6 у сумі 4000 грн, прямокутний виріб чорного кольору із липкої стрічки, тенісний білий м`яч, змив речовини бурого кольору біля трупа ОСОБА_6 , змив речовини бурого кольору біля трупа ОСОБА_7 , мобільний телефон «iPhone» трупа ОСОБА_6 , мобільний телефон «Redmi» трупа ОСОБА_7 , грошові кошти трупа ОСОБА_7 у сумі 607 грн.; рюкзак зі шкільним приладдям трупа ОСОБА_6 , рюкзак зі шкільним приладдям трупа ОСОБА_7 .

Виконання та контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати старшого слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя