Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

09 вересня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/4043/25

Провадження № 11-кп/4815/577/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23 червня 2025 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000037 від 24.02.2025 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарни Рівненської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 23 червня 2025 року обвинувальний акт із додатками в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000037 від 24.02.2025 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України повернуто прокурору відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 .

В поданій апеляційній скарзі прокурор покликається на незаконність ухвали суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважає, що присяжний виконує обов`язки в суді лише в день, коли приймає участь в судовому засіданні, в інші дні присяжний не рахується таким, що виконує обов`язки в суді, що узгоджується з позицією, викладеною колегією суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду в постанові від 23.09.2021 року (справа № 524/3840/17).

Вказує, що згідно інформації з Рівненського міського суду, дослідженої в ході підготовчого засідання, ОСОБА_6 до виконання обов`язків присяжного у вказаному суді в лютому 2025 року залучався в наступні дні: 7, 19, 20 та 25. 11.02.2025 року в день повідомлення про підозру ОСОБА_6 , останній не виконував обов`язки присяжного в суді. Тому гарантії незалежності і недоторканості суддів на нього в цей день не поширювались і відповідно особливий порядок кримінального провадження, визначений ст.ст. 480, 481 КПК України, стосовно нього не повинен застосовуватись.

На переконання прокурора про підозру ОСОБА_6 повідомлено з дотриманням вимог чинного КПК України, і відповідно в подальшому, статус обвинуваченого він також набув у відповідності до норм КПК України.

Просить ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23.06.2025 року скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Проте, зазначених вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Згідно положень ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Значення обвинувального акту як процесуального рішення сторони обвинувачення полягає в тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя.

Вичерпні вимоги до обвинувального акту викладені в ст.291 КПК України.

Згідно норм ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд вправі повернути обвинувальний акт прокурору лише з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 цього Кодексу.

Повернення обвинувального акту є правом, а не обов`язком суду, а тому для повернення обвинувального акту не може бути підставою будь-яка формальна його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити наявність реальних перешкод для призначення судового розгляду.

Так, як вбачається з оскарженої ухвали суду підставою повернення обвинувального акту у даному кримінальному провадженні судом зазначено невідповідність змісту обвинувального акту вимогам п.2 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт ОСОБА_6 вручений із порушенням Закону, відтак він не набув статусу обвинуваченого. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що у даному кримінальному провадженні порядок здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_6 , який є присяжним Рівненського міського суду Рівненської області відповідно до рішення Рівненської міської ради № 2562 від 20 жовтня 2022 року, здійснено з порушенням вимог ст.ст. 480, 481 КПК України, оскільки останній є спеціальним суб`єктом, а тому повідомлення про підозру йому повинно здійснюватись Генеральним прокурором України або його заступником, однак здійснювалось прокурором нижчого рівня.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувальний акт із додатками в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000037 24.02.2025 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України відповідає загальним вимогам Кримінального процесуального кодексу України, оскільки містить усі визначені ст.291 КПК України відомості, зокрема, і передбачені п.2 ч.2 ст. 291 КПК України анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_6 .

Разом з цим, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам Закону, а саме: п.2 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки ОСОБА_6 не є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.481 КПК України письмове повідомлення про підозру здійснюється Генеральним прокурором або його заступником, зокрема, присяжному на час виконання ним обов`язків у суді.

Правовий статус присяжного визначено ст.ст. 63-68 Глави 3 Розділу III Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, з відповідними змінами. Так, присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя (ч.1 ст. 63 Закону). Присяжним за час виконання ними обов`язків у суді виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду з урахуванням фактично відпрацьованого часу в порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Присяжним відшкодовуються витрати на проїзд і наймання житла, а також виплачуються добові. Зазначені виплати здійснюються за рахунок коштів бюджетної програми на здійснення правосуддя територіальними управліннями Державної судової адміністрації України за рахунок коштів Державного бюджету України. За присяжними на час виконання ними обов`язків у суді за місцем основної роботи зберігаються всі гарантії та пільги, визначені законом. Час виконання присяжним обов`язків у суді зараховується до всіх видів трудового стажу. Звільнення присяжного з роботи або переведення на іншу роботу без його згоди під час виконання ним обов`язків у суді не допускається. На присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя. За обґрунтованим клопотанням присяжного заходи безпеки щодо нього можуть уживатися і після закінчення виконання цих обов`язків (ст. 68 Закону).

Із положень наведених правових норм слідує, що повноваження присяжних поширюються лише на період виконання ними обов`язків у суді та під час розгляду справи, а поза цим часом ці повноваження не діють, відповідно на них не поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 відповідно до рішення Рівненської міської ради від 20 жовтня 2022 року № 2562 з відповідним додатком затверджений присяжним Рівненського міського суду Рівненської області для участі в розгляді кримінальних та цивільних справ на строк 3 роки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру 11.02.2025 року, о 11 год. 10 хв.

Відповідно до табеля обліку робочого часу присяжних Рівненського міського суду Рівненської області за лютий 2025 року ОСОБА_6 приймав участь у судових засіданнях в лютому місяці 2025 року 7, 19, 20, 25, що загалом складає 7 відпрацьованих годин і підтверджується відповідними довідками про виконання присяжним ОСОБА_6 обов`язків у даному суді.

Як вбачається 11.02.2025 року ОСОБА_6 не приймав участь у судових засіданнях в Рівненському міському суді Рівненської області і не виконував обов`язків присяжного.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, не здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_6 . Генеральним прокурором чи його заступником не свідчить про порушення п.3 ч.1 ст. 481 КПК України, про не набуття статусу обвинуваченого і про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального кодексу України, відтак не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

За наведеного доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а висновки суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту прокурору у даному кримінальному провадженні необґрунтованими і передчасними.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження, окрім іншого, є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскарженої ухвали суду, а тому ухвала суду не може залишатись чинною і підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23 червня 2025 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000037 від 24.02.2025 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала остаточна та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3