У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0000390 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000390 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 19 листопада 2025 року на підставі ухвали слідчого судді від 30.10.2025р. в справі №308/15798/25, у зв`язку з досудовим розслідуванням в кримінальному провадженні №0000149, проведено обшук будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 .

Під час обшуку було вилучено мобільний термінал (телефон) Iphone 14Pro Max, білого кольору, IMEJ НОМЕР_1 , з карткою оператора мобільного зв`язку, котрий належить ОСОБА_3 .

07 грудня 2025 органу досудового розслідування було скеровано клопотання про повернення Iphone 14Pro Max, оскільки в Єдиному реєстрі судових рішень була відсутня ухвала про арешт мобільного телефону, вилученого 19.11.2025р. за адресою: АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження №0000149.

Листом ГУНП в Закарпатській області № від 10.12.2025р. повідомлено, що 18 листопада 2025р. процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000149 його об`єднано до кримінального провадження №0000390, а 21 листопада 2025 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області винесено ухвалу про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Отже, 21 листопада 2025 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області накладено арешт на майно, яке було вилучене 19.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2025, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Мах›, IMEI: НОМЕР_2 , з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 .

Представник вважає, що в органу досудового розслідування було достатньо часу для огляду речового доказу, проведення інших слідчих дій та фіксування їх результатів. Про наявність подальшої потреби в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження власника майна та його представника органом досудового розслідування не повідомлено.

Представник вказує, що у даній справі ОСОБА_6 не повідомлялось про підозру, вона не перешкоджає розслідуванню, добровільно надала коди доступу до мобільного телефону, сприяючи встановленню всіх обставин, що досліджуються в межах кримінального провадження, в органу досудового розслідування було більше двох місяців для огляду, виготовлення копій інформації, призначення та проведення експертизи тощо. Водночас, орган досудового розслідування не надав жодної відповіді на клопотання представника третьої особи, на майно якої накладено арешт, не повідомив про необхідність подальшого застосування арешту майна.

За таких обставин вважає, що подальше втручання в право власності ОСОБА_3 є неспівмірним з потребами досудового розслідування. Враховуючи викладене, застосоване запобіжне обмеження не виправдовує такий ступінь втручання в права і свободи людини потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника, володільця майна, гарантованими законом, і завданнями цього кримінального провадження

Власник майна ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду клопотання не надходило. При цьому, 18.12.2025 представник адвокат ОСОБА_4 подала заяву, згідно якої просить розглянути клопотання без її участі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. При цьому, 18.12.2025 прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 подав заяву, згідно якої просить розглядати клопотання про скасування арешту майна без його участі, проти задоволення клопотання не заперечує.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку. Згідно ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Із змісту ч.1ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Поряд з цим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст.174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Із доводів, викладених у клопотанні вбачається, що заявник посилається на те, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

При розгляді клопотання встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000390 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 листопада 2025 року у справі №308/17134/25 (справа 308/17134/25, провадження 1-кс/308/6708/25) накладено арешт на майно, яке було вилучене 19.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2025, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max», ІМЕІ: НОМЕР_2 , з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 .

Із змісту ухвали слідчого судді від 21 листопада 2025 року вбачається, що арешт на майно було накладено з метою збереження речового доказу.

Згідно з ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Так, із матеріалів клопотання вбачається, що арешт на майно накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України (ч.3 ст.170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч.1 ст.98 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції вимагає, щоб будь-яке втручання органів державної влади у володіння майном відбувалося згідно із законом: відповідно до другого речення першого абзацу цієї статті будь-яке позбавлення власності має здійснюватися «на умовах, передбачених законом»; другий абзац надає державам право здійснювати контроль за користуванням, вводячи в дію «закони».

Будь-яке втручання у мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур (рішення у справі «Лекіч проти Словенії», заява № 36480/07, пункт 95, від 11 грудня 2018 року).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» констатовано, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Накладаючи арешт на мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max», ІМЕІ: НОМЕР_2 , з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 , слідчий суддя врахував, що в даному кримінальному провадженні вказане майно зберегло на собі сліди злочинної діяльності та може містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що про необхідність проведення інших слідчих дій із залученням зазначеного мобільного телефону стороною обвинувачення не повідомлено.

Враховуючи наведене, те, що стороною обвинувачення не повідомлено про необхідність проведення інших слідчих дій із залученням зазначеного мобільного телефону, прокурор не заперечує проти скасування арешту на вищевказаний мобільний телефон, клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. 2, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0000390 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про скасування арешту майна, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 листопада 2025 року у справі №308/17134/25 (справа 308/17134/25, провадження 1-кс/308/6708/25) на мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro Max», ІМЕІ: НОМЕР_2 , з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1