Справа № 346/5853/25
Провадження № 1-кс/346/1199/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 р.м.Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, капітана поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.11.2025 року за № 0000830, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою базовою освітою, одруженого, має на утриманні трьох дітей, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

вказане клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.11.2025 року, приблизно о 18 год. 25 хв., тобто в темну пору доби, на мокрому асфальтному дорожньому покритті підозрюваний керував мікроавтобусом марки Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак « НОМЕР_1 », та рухався прямою ділянкою автомобільної дороги, що у м. Коломия, по вул. Карпатська, Івано-Франківської області, у напрямку до центральної частини вказаного міста, яка в той час освітлювалася за допомогою вуличного освітлення, яке встановлене на стовпах по два боки уздовж проїзної частини дороги. По ходу руху вказаного транспортного засобу у відповідності до Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі ПДР України), встановлені дорожні знаки 5.38.1 та 5.38.2 Пішохідний перехід, які встановлюються праворуч та ліворуч від дороги, на ближній та дальній межі переходу відповідно, а також між даними знаками, через проїзну частину дороги, нанесена дорожня розмітка 1.14.2 зебра, яка позначає нерегульований пішохідний перехід на проїзній частині дороги з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод.

В той час по лівому узбіччі по напрямку руху зазначеного мікроавтобуса до даного пішохідного переходу підійшов ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, переконавшись у безпечності свого виходу, почав переходити проїзну частину автомобільної дороги по вул. Карпатській в зазначеному місті, в межах вказаного пішохідного переходу, у напрямку зліва направо відносно руху вказаного мікроавтобуса під керуванням підозрюваного. У відповідності до вимог п. 4.16.а) ПДР України пішохід під час переходу проїзної частини дороги по вказаному пішохідному переходу мав перевагу в русі.

Однак, під час проїзду вище вказаної ділянки автомобільної дороги підозрюваний проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, стан дорожнього покриття та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити вказаного пішохода, який рухався в межах та по освітлюваному пішохідному переході, не правильно оцінив дорожню ситуацію, яка склалася в той час, та ігноруючи вимоги п.12.3. ПДР України, своєчасно та негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав пішоходу переваги в русі, в результаті чого допустив наїзд на даного пішохода.

При цьому підозрюваний порушив такі вимоги ПДР України, а саме:

-п. 1.3. - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

-п. 1.5. - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 1.10 - в частині термінів, наведених у цих Правилах, а саме:

-автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій);

-безпечна швидкість це швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

-дати дорогу вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість;

-дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан;

-дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

-небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися;

-перевага право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху;

-п. 2.3.

- для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

-п. 4.16. - пішохід має право:

а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора;

-п. 12.1. - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

-п. 12.3. водій в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, зобов`язаний негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

У результаті порушення підозрюваним ПДР України відбулася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої зазначений пішохід отримав тілесні ушкодження у вигляді шоку, множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, поєднаної травми тіла, які 12.11.2025 року спричинили його смерть у лікувальному закладі.

13.11.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, у зв`язку з чим підозрюваний, розуміючи тяжкість покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Крім того, підозрюваний може впливати на потерпілу, свідків чи експертів у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нове кримінальне правопорушення.

Отже, слідчий вважає, що наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тому до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали із зазначених підстав та просять клопотання задовольнити.

Сторона захисту проти задоволення клопотання не заперечила, вказавши про доцільність застосування вказаного запобіжного заходу лише в нічний період доби, а саме з 23:00 до 06:00 год.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

«Обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, п.88; Erdagoz проти Туреччини, п. 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, п 32).

Згідно з вимогами пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як встановлено ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.181 цього Кодексу домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі наданих стороною обвинувачення матеріалів слідчий суддя вважає, що підозра у інкримінованому злочині є достатньо обгрунтованою.

Враховуючи обґрунтованість підозри, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено також наявність ризиків, про які зазначив слідчий.

При вирішенні даного клопотання суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, можливе вчинення підозрюваним нового злочину та здійснення тиску на учасників кримінального провадження. Також слід врахувати, що КПК України встановлено процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто ризик впливу на потерпілу, свідків та експертів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від останніх та дослідження їх судом, з огляду на що такий ризик наявний, в тому числі, протягом усієї стадії досудового розслідування. Окрім того, підозрюваний може зловживати процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування, таким чином перешкоджати провадженню іншим чином.

Тому суд погоджується з позицією органу досудового розслідування про те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними.

Слідчий суддя також враховує, що підозрюваний має на утриманні трьох дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та має постійне місце проживання.

З огляду на це, суд дійшов висновку про доведеність слідчим та прокурором неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, слід застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби, а саме з 23:00 до 06:00 год.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

11.11.2025 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вищевказаним фактом і 13.11.2025 року повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Отже, останнім днем двомісячного строку досудового розслідування є 12.01.2026 року. А тому вказаний запобіжний захід слід застосувати до підозрюваного по вказану дату включно.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 27, 87, 107, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 198, 219 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., заборонивши йому залишати в цей період місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на строк два місяці, але в межах строку досудового розслідування, тобто по 12.01.2026 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк по 12.01.2026 року включно наступні обов`язки:

- прибувати до відповідних слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Івано-Франківської області без дозволу відповідних слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти відповідних слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками, експертами, спеціалістами у даному кримінальному провадженні в позапроцесуальний спосіб;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання таких обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити Коломийському районному відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідного прокурора Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення (постановлення).

Слідчий суддя: ОСОБА_1